Справа № 160/48/19
Провадження № 2/160/63/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 квітня 2019 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в селищі Локачах цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

21.01.2019 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 14.03.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 зобовязання перед банком не виконала, внаслідок чого станом на 17.12.2018 року виникла заборгованість в сумі 12709,19 грн. З даної суми: 2801,07 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 8826,73 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - 581,39 грн.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1921 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, одночасно із поданням позовної заяви подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Судом 15.03.2019 року було постановлено ухвалу, якою для повного, всебічного з'ясування обставин справи викликався у судове засідання представник позивача для дачі особистих пояснень. Однак, у судове засідання представник позивача не з'явився, будь-яких пояснень та доказів суду не надав.

Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від неї не надійшло.

Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. ОСОБА_3 сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач як на доказ укладення з відповідачем кредитного договору посилається на ОСОБА_2 та правила надання банківських послуг, за змістом яких АТ КБ «ПриватБанк» пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, вказані в Анкеті-заяві. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом, клієнт дає свою згоду, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як зазначає позивач, ОСОБА_1 уклала договір б/н від 14.03.2006 року з АТ КБ "ПриватБанк", на підставі якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідно до копії заяви, доданої позивачем, вбачається, що датою укладення договору є 16.03.2006 року.

Із заяви також вбачається, що вона підписана ОСОБА_3, а позивач просить стягнути суму кредитної заборгованості із ОСОБА_1 При цьому доказів зміни нею прізвища не представлено, а долучена копія паспорта відповідача зазначену обставину не підтверджує.

Крім того, до матеріалів справи позивачем додано витяг з ОСОБА_2 і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якому в Загальних положеннях прописано, що банком є публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", що діє на підставі ліцензії Національного банку України №22 від 29.07.2009 року. Тобто, позивачем додано ОСОБА_2 і правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які були розміщені на офіційному сайті пізніше, ніж підписаний з відповідачем договір.

Таким чином, ОСОБА_3, звернувшись у 2006 році до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, не могла приєднатись до ОСОБА_2 і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, які оприлюднені у 2009 році. Виходячи з правового аналізу вищевказаних норм, надані позивачем ОСОБА_2 та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки у суду немає достатніх підстав вважати, що ці ОСОБА_2 є саме тими, які були надані відповідачу для ознайомлення.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12709,19 грн. З даної суми: 2801,07 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 8826,73 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) - 581,39 грн.

Однак, до позовної заяви додано розрахунки заборгованості за договором б/н від 14.03.2006 року станом на 31.05.2015 року та 17.12.2018 року, якими не підтверджуються суми заборгованості, які просить стягнути позивач.

Враховуючи вищенаведене, оскільки у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 14.03.2016 року, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12709,19 грн. є необґрунтованим, не підтвердженим належними та допустимими доказами та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати понесені позивачем, слід залишити за ним відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-13, 76, 77, 81, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 207, 527, 634, 638, 1054, 1055 ЦК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 14.03.2006 року в розмірі 12709,19 грн. - відмовити.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Локачинського районного суду Т.О. Кідиба