Справа № 206/4028/18
Провадження №2/204/181/19
РІШЕННЯ

іменем України

07 жовтня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий - суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Окунська М.О.,

за участі:

позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1

представників позивача

(відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 ,

представника відповідача

(позивача за зустрічним доказом) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , до ОСОБА_4 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права проживання та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах як законний представник малолітнього ОСОБА_6 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 , за яким просила визнати за неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за його законним представником ОСОБА_1 право на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що вона є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 2007 року разом із сином та цивільним чоловіком ОСОБА_7 проживає за вказаною адресою. ОСОБА_7 ставши власником даної квартири та збираючись їхати на проживання до Ізраїлю здійснив правочин та подарував квартиру своїй матері - відповідачу ОСОБА_4 , яка проживає в іншій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Також позивач ОСОБА_1 знає, що після укладення правочину, відповідач одразу склала заповіт, яким заповіла дану квартиру ОСОБА_7 Однак переїзд до іншої країни у останнього не відбувся та подружжя разом продовжували проживати у зазначеній квартирі, ОСОБА_7 фактично вважав спірну квартиру своєю. Незважаючи на те, що квартира належала відповідачу, її син, ОСОБА_7 , як член сім`ї був зареєстрований за цією адресою та мав право проживання в квартирі. Крім нього у зазначеній квартирі проживала і позивач, на тих же підставах, як цивільна дружина, яка була пов`язана з ним спільним побутом, та їх неповнолітній син ОСОБА_6 , який також зареєстрований у вказаній квартирі. 27 жовтня 2017 року цивільний чоловік позивача та батько дитини ОСОБА_7 трагічно загинув, а позивач ОСОБА_1 разом із дитиною продовжила жити у квартирі АДРЕСА_1 , вести побут. Тому вважає, що вони досі мають право проживати у квартирі як члени сім`ї. Вказує, що після смерті ОСОБА_7 його брат ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_9 , з якими за життя померлий стосунків не підтримував, почали зазіхатися на цю квартиру та впливати на відповідача, яка є людиною похилого віку. Отримавши генеральну довіреність від відповідача вони почали дзвонити до позивача з погрозами, вимагати виселитися з квартири, повідомили, що будуть продавати квартиру. Зазначає, що іншого житла позивач із дитиною не мають, а гуртожиток, в якому вона зареєстрована є лише формальним місцем реєстрації, де фактично у неї немає кімнати. Крім того, наголошує, що неповнолітній ОСОБА_6 зареєстрований за спірною адресою, а його мати - позивач ОСОБА_1 , проживає з ним як його законний представник. Вказує, що сторони неодноразово намагалася вирішити конфлікт у позасудовому порядку, вона просила залишитися проживати в даній квартирі, пропонувала укласти договір, за яким визначити порядок проживання у квартирі, однак відповідач ОСОБА_4 на жодні поступки не йде та намагається виселити їх разом із неповнолітньою дитиною, яка має право на проживання в квартирі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2018 року цивільну справу прийнято до провадження суддею Черкез Д.Л. за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

25 вересня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач ОСОБА_4 зазначає, що не погоджується з доводами, викладеними у позовній заяві та вважає її безпідставною та необґрунтованою. Вказує, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ніколи не проживали у спірній квартирі, так як син відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 фактично не вів з позивачем спільного побуту. Як зазначає відповідач ОСОБА_4 , позивач та її син постійно мешкають однією сім`єю разом з її співмешканцем за адресою: АДРЕСА_3 . Крім того, наголошує на тому, що позивач має у власності земельну ділянку та житловий будинок, а також, можливо, квартиру. Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою та фактично позбавляє позивача з сином житла вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки є підстави вважати, що тривалий час за вказаною адресою не здійснювалась оплата комунальних платежів. Позивач відразу після смерті ОСОБА_7 змінила замки вхідних дверей, а тому у відповідача відсутній доступ до квартири. Також зазначає, що правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться в середині квартири, однак оскільки позивач ОСОБА_1 перешкоджає доступу до квартири, відповідач не має можливості отримати ці документи, що обмежує її права на розпоряджання майном. Доводи позивача, яка вказує на те, що неодноразово намагалася вирішити конфлікт у позасудовому порядку вважає такими, що не відповідають дійсності, доказів, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою онуку, позивач ОСОБА_1 не надала. Відповідач вказує, що позивач з дитиною за місцем реєстрації сина не проживають понад один рік без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, не бере участі в її утриманні, змінила замки від вхідних дверей без відома відповідача та такими діями чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належною відповідачу власністю. Враховуючи викладене відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Також 25 вересня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява, у якій відповідач, як позивач за зустрічним позовом, просила усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_1 , як з законного представника малолітнього ОСОБА_6 , судовий збір. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 посилається на те, що на підставі договору дарування від 25 червня 1998 року їй належить зазначена квартира. Разом з її сином у вказаній квартирі з 17 березня 2016 року зареєстровано малолітнього онука ОСОБА_6 . Вказує, що відповідач за зустрічним позовом та ОСОБА_6 ніколи не проживали у цій квартирі, оскільки спільного господарства як сім`я із сином позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_7 , вони не вели. Однак позивач за зустрічним позовом бажає вільно розпоряджатись та користуватися належною їй квартирою. Додатково посилалася на обставини, які зазначила у відзиві на первісну позовну заяву.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року до участі у розгляді справи в якості третьої особи залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради та виключено з числа третіх осіб Управління у справах дітей Чечелівської районної у м. Дніпрі ради.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування залишено без руху та надано позивачу за зустрічною позовною заявою строк для усунення недоліків.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах як законний представник малолітнього ОСОБА_6 , треті особи: Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування, та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 , як законного представника ОСОБА_6 , до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права проживання.

23 жовтня 2018 року до суду надійшла відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив до первісної позовної заяви, в якій позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 зазначили, що раніше спірна квартира належала ОСОБА_7 та через його наміри поїхати до Ізраїлю на постійне проживання він переоформив квартиру на свою матір - відповідача за первісним позовом. Раніше відповідач ОСОБА_4 не мала жодних претензій щодо користування квартирою, відносини між ними були гарними. Додатково зазначили, що сама відповідач ОСОБА_4 написала тоді заповіт на ім`я свого сина ОСОБА_7 та у 2016 році вона сама дала дозвіл на реєстрацію малолітнього онука. Вказують, що конфлікт між сторонами розпочався саме з часу смерті ОСОБА_7 , з листопада 2017 року, та вважають, що відповідач зайняла таку позицію під впливом свого старшого сина та його дружини. До того ж наголошують на тому, що позивач за первісним позовом та померлий ОСОБА_7 проживали разом однією сім`єю, народили разом дитину та ОСОБА_1 допомагала померлому із веденням господарської діяльності, підтримувала його захоплення. Всі спільні документи, медичні картки та інші особисті документи знаходяться у дружини померлого ОСОБА_1 , що додатково, як вона вважає, підтверджує їх спільне проживання. Враховуючи, що ОСОБА_1 працювала на двох роботах, одна з яких була в лівобережній частині міста, вона була вимушена віддати дитину до дитячого садка та в подальшому до школи на вул. Передовій, куди возила його вранці. Вказують, що у зв`язку з хворобою з 2010 року померлий чоловік позивача не мав можливості повноцінно займатися підприємництвом та весь тягар забезпечення сім`ї лежав на дружині ОСОБА_1 , в тому числі догляд за акваріумами вдома та торгівля на ринку. Крім того, саме вона як дружина після смерті чоловіка викликала лікаря та поліцію, а також вони разом з дитиною визнані потерпілими в кримінальному провадженню стосовно смерті ОСОБА_7 . До того ж, на їх думку, факт проживання позивача за первісним позовом підтверджується документами, квитанціями про сплату комунальних послуг. Зазначено, що викладені у відзиві факти про наявність у ОСОБА_1 іншого житла або нерухомості у власності є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Враховуючи це, просили відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 .

Крім того, 23 жовтня 2018 року відповідачем за зустрічним позовом та її представником ОСОБА_11 було надано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому викладені обставини аналогічні тим, що викладені у відповіді на відзив на первісний позов. Додатково зазначено, що ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_6 було подано заяву до Самарського відділення поліції, де були викладені обставини конфліктності даної ситуації та створення перешкод у користуванні житлом з боку позивача за зустрічним позовом.

25 жовтня 2018 року до суду від представника третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Пономарьова А.С. надійшли пояснення на зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 , згідно яких зазначає, що зустрічні позовні вимоги є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що вимоги позивача за зустрічним позовом є свідченнями її наміру порушити вимоги Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», вимоги ЖК Української РСР та вимоги Конвенції ООН «Про права дитини». Крім того, звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній дозвіл органу опіки та піклування на позбавлення дитини права користування житловим приміщенням. Разом з цим, на думку представника третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Пономарьова А.С. позивачем за зустрічним позовом не надано обґрунтовану відмову органу реєстрації місця проживання щодо зняття відповідача за зустрічним позовом з реєстраційного обліку у позасудовому порядку, тому наявність спору між сторонами не доведена документально. З огляду на викладене, вважає, що у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

02 листопада 2018 року від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5 надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якої вказує, що доказів вчинення перешкод позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_4 відповідачу за зустрічною позовною заявою не надано, навпаки вважає, що перешкоди чиняться саме позивачу за зустрічним позовом. Крім того, наголошує на тому, що її онук був зареєстрований за спірною адресою без її згоди, оскільки згода власника не потрібна на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей. Надані ОСОБА_1 докази вважає неналежними, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування. Додатково зазначає, що останній рік перед смертю ОСОБА_7 проживав разом із ОСОБА_12 , який був помічником померлого у торгівлі рибками, та саме він доглядав за акваріумами та рибками. Таким чином, відповідач за зустрічним позовом свідомо порушує права позивача за цим же позовом як власника квартири, а тому просив зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року цивільну справу прийнято до провадження судді Книш А.В. та призначено підготовче судове засідання.

18 грудня 2018 року відповідачем за зустрічним позовом та її представником ОСОБА_2 подано до суду заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в яких додатково наголосили на тому, що ОСОБА_1 не ставить питання щодо того, що ОСОБА_4 чинить перешкоди у користуванні квартирою. Зазначають, що вони з померлим жили однією сім`єю, спільним життям та інтересами, однак разом з цим не заперечують, що ОСОБА_12 був другом померлого чоловіка ОСОБА_7 та дійсно іноді він залишався в квартирі ночувати, оскільки вони дружили, спілкувалися та він дійсно допомагав йому продавати рибок на базарі. Але вказані факти, на думку відповідача за зустрічним позовом, не суперечать тому, що вона не здійснювала допомогу померлому чоловіку. Вважають, що відвідування дитячого садка, школи по вул. Передовій та секцій не доводить проживання дитини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 або гуртожитку по АДРЕСА_4 . Дані обставини викликані саме інтересами та розвитком дитини. Та обставина, що дитина була зареєстрована за спірною адресою не з народження, вказує лише те, що у подружжя були свої життєві плани та інтереси, це було їх рішенням. Додатково, це підтверджує їх проживання спільною родиною. Щодо наявного домоволодіння у ОСОБА_1 зауважує, що воно передано у розпорядження іншим особам та взагалі цей будинок знаходиться у нежилому стані. Доводи позивача за зустрічним позовом стосовно проживання дитини на АДРЕСА_3 вважають надуманими, оскільки цю квартиру здають в оренду іншим особам. Твердження щодо того, що ОСОБА_1 має намір заволодіти майном, на їх думку, безпідставне, оскільки право власності ОСОБА_4 ніхто не заперечує. Також посилається на обставини, викладені у своєму відзиві на зустрічну позовну заяву. Враховуючи викладене, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року витребувано у КЗ «Дніпровський центр медико-санітарної допомоги №11» та КЗ «Дніпровський центр медико-санітарної допомоги №7» інформацію про наявність медичних карток та щодо перебування (або не перебування) на обліку амбулаторного хворого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; у КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №391» Дніпровської міської ради інформацію про те чи навчався в даному закладі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомлене батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його місце проживання; у КЗО «Спеціалізована школа №115» Дніпровської міської ради інформацію про повідомлене батьками учня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання останнього.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2019 року заяву представника відповідача за первісним позовом (представника позивача за зустрічним) ОСОБА_5 про виправлення описки в ухвалі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , до ОСОБА_4 , треті особи: Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права проживання та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах як законний представник малолітнього ОСОБА_6 , треті особи: Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування задоволено та виправлено в ухвалі Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2019 року помилково зазначену назву закладу, в якому представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 просив витребувати докази, а саме з «Комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла- садок) №391» Дніпровської міської ради» на вірний «Комунальний заклад освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №393» Дніпровської міської ради.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та її представники ОСОБА_10 та ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відповіді на відзив до первісної позовної заяви, відзиві на зустрічну позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_1 повністю, зустрічний позов просили задовольнити.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Медведєва В.О., належним чином та завчасно сповіщена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. До початку судового засідання надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та вказала про підтримання первісних позовних вимог.

Представник третьої особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради належним чином та завчасно сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Суд, вислухавши позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , її представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

Відповідачу за зустрічним позовом (позивачу за первісним позовом) ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 25 червня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В., належить 18/60 частин будинку АДРЕСА_5 . Дану частину будинку відповідач за зустрічним позовом (позивач за первісним позовом) отримала в дар від свого сина ОСОБА_7 (т.1 а.с.51,68,250).

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

28 травня 2009 року у позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та у ОСОБА_7 народився син - ОСОБА_6 , який з 17 березня 2016 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 (т.1 а.с.11,15-18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 (т.1 а.с.12).

Згідно довідок, виданих головою квартального комітету 25 липня 2018 року та 30 квітня 2019 року, за адресою: АДРЕСА_6 , з 1990 року до дня смерті проживав ОСОБА_7 . Разом з ним, як члени сім`ї проживали та продовжують проживати його дружина ОСОБА_1 та неповнолітній син ОСОБА_6 (т.1 а.с.128, т.2 а.с.21).

Актом обстеження умов проживання, складеного уповноваженими особами виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, від 24 липня 2018 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_6 , проживають (під час обстеження) ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.129).

Позивачу за первісним позовом (відповідачу за зустрічним позовом) ОСОБА_1 на праві власності належать земельна ділянка, площею 0,3486 га за адресою: Дніпропетровська область, Солонянський район, селищна рада АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , площею 0,25 га, та житловий будинок загальною площею 37,1 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_7 (т.1 а.с.52-53,69-70).

29 квітня 2015 року ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_21 та ОСОБА_22 продати жилий будинок АДРЕСА_7 та земельні ділянки, площею 0,5986 гектарів в межах згідно з планом з цільовим призначенням 0,25 га для садівництва та обслуговування житлового будинку, 0,3486 га для підсобного господарства (т.1 а.с.144).

Згідно листа КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №393» Дніпровської міської ради №19 від 12 червня 2019 року, ОСОБА_23 у КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №393» Дніпровської міської ради не перебував (т.2 а.с.52).

Відповідно до листа КЗ «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №7», №1148 від 04 червня 2019 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спостерігався у лікаря педіатра АЗПСМ №4 КНП «ДЦПМСД №7» ДМР ОСОБА_24 до 27 лютого 2019 року, після цього він уклав декларацію з лікарем іншого медичного закладу (т.2 а.с.54).

Згідно листа КНП «ДЦПМСД №11» Дніпровської міської ради №3/14 від 07 червня 2019 року та листа КЗО «Спеціалізована школа №115» Дніпровської міської ради №296 від 12 червня 2019 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.55-56).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зареєстрована в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 (т.1 а.с.10 на звороті).

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що є хрещеною матір`ю малолітнього ОСОБА_6 Знає, що відповідач за первісним позовом намагається виселити дитину з його матір`ю, які хочуть жити в спірній квартирі. Також вказала, що з моменту народження дитини позивач постійно проживала з померлим чоловіком за адресою: АДРЕСА_6 на АДРЕСА_9 . Передовій в неї живуть якійсь родичі, які іноді забирають дитину зі школи. Пояснила, що раніше вона часто бувала у них вдома на АДРЕСА_5 , зараз рідко там буває, а тому чи є там речі дитини не знає. Чи проживав там свідок ОСОБА_12 їй також не відомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснила, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 є її двоюрідною сестрою. Свідку відомо, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 живе разом з дитиною з іншим чоловіком десь в Березанівці, де дитина там же й ходить до школи. Також пояснила, що останній раз вона була в квартирі на АДРЕСА_5 за півроку до смерті свого племінника та знає, що там з останнім жив лише ОСОБА_12 . В спірній квартирі у племінника бувала за його життя постійно, інколи раз на півроку, інколи раз на місяць-півтора місяця, речей позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та дитини у спірній квартирі вона не бачила.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_4 є його матір`ю, а померлий ОСОБА_7 - рідним братом. Пояснив, що раз на місяць бував у брата ОСОБА_7 вдома, але жодного разу не бачив там позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , її речей або речей дитини. Вказав, що після смерті свого брата він одного разу приїхав до спірної квартири та слідом приїхала позивач ОСОБА_1 зі своїм співмешканцем, забрала домову книгу, ключі та сказала свідку, що за даною адресою проживала дитина і будинок тепер належить дитині.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що померлий ОСОБА_7 був його другом з 2003 року та він допомагав йому продавати рибок на ринку. Знає, що померлий ОСОБА_25 та позивач ОСОБА_1 познайомилися у 2007 році, але вона не проживала з ОСОБА_26 , лише іноді приходила та залишала інколи в нього на вихідні дитину, в квартирі були дитячі іграшки. Зазначив, що з 2004 року до 27 листопада 2017 року він жив у ОСОБА_7 спочатку по п`ятницям, а потім проживав у квартирі ОСОБА_27 постійно, доки позивач ОСОБА_1 не вигнала його.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні вказав, що знає позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 як дружину померлого ОСОБА_7 , з яким перебував у трудових відносинах, а відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 - як його матір. Зазначив, що з 1998 року по 2004 рік він працював у ОСОБА_7 експедитором, а в 2008 році свідок викупив його фірму за домовленістю та в цей же час познайомився з його майбутньою дружиною. Знає, що померлому ОСОБА_7 ОСОБА_1 допомагала із здачею звітів за результатами господарської діяльності. Пояснив, що неодноразово був вдома у ОСОБА_28 , бачив там його матір, у квартирі постійно була ОСОБА_1 , яка вела себе як господиня у квартирі, та дитину. Крім того, пояснив, що знає свідка ОСОБА_12 та те, що останній допомагав ОСОБА_7 у розведенні рибок. Свідку відомо, що ОСОБА_1 після смерті чоловіка переїхала в квартиру на АДРЕСА_10 , чому перестала проживати у спірній квартирі він не знає. В останні роки перед смертю ОСОБА_7 ОСОБА_1 та дитину у померлого вдома не бачив, де вони живуть зараз він також не знає. В 2011 році по справам приїжджав до ОСОБА_33 вже на АДРЕСА_10 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 повідомив, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 є дружиною його померлого друга ОСОБА_27 , якого він знає з 1982 року. Знає, що ОСОБА_1 разом із сином проживали за адресою: АДРЕСА_6 , із ОСОБА_7 , вели спільне господарство, разом відпочивали. Свідок забирав дитину з родильного дому, однак у зазначеній квартирі були погані умови проживання, тому позивач за первісним позовом переїхала жити на АДРЕСА_10 . Згодом приблизно в 2007-2008 році, коли дитина підросла, вони переїхали проживати на АДРЕСА_5 . ОСОБА_29 не знає, але знає, що іноді у гостях в ОСОБА_27 бачив якогось чоловіка на ім`я ОСОБА_30 , який іноді ночував у нього та з яким померлий випивав. Вказує, що раніше, приблизно у 2005 - 2007 роках, він 1-2 рази на місяць приїжджав до друга, однак останні два роки не був у квартирі. Знає, зі слів померлого, що дитина навчається у якійсь спеціалізованій школі. У спірній квартирі бачив речі ОСОБА_1 , іграшки дитини, взуття дитяче, тому вирішив, що вони там проживали. Про існування іншого чоловіка у позивача за первісним позовом йому не відомо. Також повідомив, що спірну квартиру ОСОБА_7 купив за власні кошти та потім подарував її матері, оскільки мав намір виїхати до Ізраїлю. Так як він не зміг виїхати до Ізраїлю продовжив проживати у свої квартирі, але вона формально залишися оформлена на його матір.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що є двоюрідною сестрою відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 та проживає біля спірної квартири на АДРЕСА_5 , їй видно вікна даної квартири. Вказала, що після смерті ОСОБА_27 бачила, що у квартирі на АДРЕСА_5 хтось проживає та навіть одного разу, коли вона не могла знайти ключі від свого будинку, заходила до спірної квартири, просила копію своїх ключів, які там знаходяться, та бачила там молоду жінку. Зазначила, що була у ОСОБА_7 за його життя часто в гостях, однак його сина там ніколи не бачила. Після смерті ОСОБА_31 вона була присутня при відкритті дверей квартири, оскільки ключі відповідача ОСОБА_4 не підходили та відчиняли їх за допомогою спеціаліста. Коли відчинили квартиру всі речі були складені, як за життя ОСОБА_27 , однак була явна запущеність: виглядало як не жиле приміщення, дитячих речей там не було, тільки іграшки старі для трирічного віку, електроенергії не було, холодильник був вимкнений, акваріум запущений.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що ОСОБА_1 є якоюсь родичкою його дружини, з якою він знайомий близько 15 років, знав її чоловіка ОСОБА_27 , іноді допомагав їм. Зазначив, що він проживає на АДРЕСА_9 . Передовій на підставі договору оренди. Дитина ОСОБА_6 зараз живе у бабусі, а раніше проживав на АДРЕСА_11 він буває досить часто та знає, що з 2008-2010 року по час смерті ОСОБА_32 разом з ним та дитиною проживали однією сім`єю в даному будинку, де й продовжили проживати й після смерті ОСОБА_27 . Пояснив, що дитина навчається в школі №115 та після школи приходить до нього, вчить уроки, а потім ОСОБА_1 приходить та забирає дитину, інколи свідок сам відвозить дитину додому. Знає, що дитина відвідує кінний клуб на вул. Передовій, а тому й школу обрали в тому районі.

Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом суд враховує наступне.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Судом враховується, що згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Однак, в судовому засіданні встановлено померлий батько малолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_7 станом на час реєстрації місця проживання дитини в спірній квартирі та на час своєї смерті не був її власником.

А тому з часу смерті ОСОБА_7 дитина втратила право на проживання в спірному житлі. Членом сім`ї відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 , як власника нерухомого майна, в розумінні ч.2 ст. 64 ЖК УРСР дитина ОСОБА_6 не є, факт постійно проживання дитини та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 разом і ведення ними спільного господарства в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження та сторонами відсутність такого факту не оспорюється.

Та обставина, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 має намір продати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_7 , судом до уваги не приймається, оскільки на час розгляду справи вона ще є власником даного житлового приміщення. Доводи позивача за первісним позовом ОСОБА_1 з приводу того, що дане домоволодіння перебуває в стані не придатному для проживання належними та допустимими доказами не підтверджено. Крім того, суд звертає увагу на те, що в наданій суду копії довіреності на підтвердження наміру позивача за первісним позовом ОСОБА_1 продати належне їй на праві власності домоволодіння зазначено, що вона має намір продати жилий будинок АДРЕСА_10 та земельні ділянки, а не - №83, власником якого вона є (т.1 а.с.144).

Та обставина, що померлий ОСОБА_7 подарував спірну квартиру матері - відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_4 , але фактично продовжував в ній проживати не спростовує право власності відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 на спірну квартиру, докази визнання договору дарування від 25 червня 1998 року недійсним суду не надано.

З показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_19 , які є послідовними та узгодженими між собою, встановлено, що дитина ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_6 , ніколи не проживала, а лише іноді була в померлого батька ОСОБА_7 в гостях та залишалася на вихідні. З показів свідка ОСОБА_17 також встановлено, що останні роки перед смертю ОСОБА_7 ОСОБА_1 та дитину у померлого вдома він не бачив.

З показань свідка ОСОБА_18 вбачається, що він прийшов до висновку про те, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та дитина проживали у спірній квартирі останні два роки лише на підставі того, що він там бачив речі ОСОБА_1 , іграшки дитини та дитяче взуття. Однак факт знаходження вказаних речей в спірному житлі не доводить факт проживання даних осіб в ньому.

Показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_20 судом до уваги не беруться та оцінюються судом критично, оскільки свідок ОСОБА_15 перебуває в дружніх відносинах з позивачем за первісним позовом, а дружина свідка ОСОБА_20 перебуває в родинних відносинах з позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 , а тому такі свідки є заінтересованими особами в розгляді справи.

Акт обстеження умов проживання, складений уповноваженими особами виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, від 24 липня 2018 року, як доказ проживання позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_6 , судом до уваги не приймається, оскільки в даному акті зроблено застереження, що зазначені в акті обставини встановлені лише під час обстеження, а тому даний акт не може бути доказом постійного проживання дитини та її матері за спірною адресою (т.1 а.с.129).

Довідки, видані головою квартального комітету 25 липня 2018 року та 30 квітня 2019 року також не можуть бути належним та допустимим доказом проживання позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_6 . Такі довідки є лише доказом реєстрації місця проживання дитини за вказаною адресою (т.1 а.с.128, т.2 а.с.21).

Таким чином, з огляду на наявність у позивача за первісним позовом ОСОБА_1 іншого приватизованого будинку, наявність права на проживання за місцем її реєстрації в будинку АДРЕСА_5 , де дитина за нормами ч.4 ст. 29 ЦК України також має право на проживання, а також тієї обставини, що дитина тривалий час проживала за іншою адресою, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для визнання за малолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за його законним представником ОСОБА_1 права на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1 .

Інші доводи позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та її представників висновки суду не спростовують та судом до уваги не приймаються.

Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом суд враховує наступне.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на викладене, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що дитина ОСОБА_6 ніколи не проживала за адресою: АДРЕСА_5 , втратила право на проживання в спірному житлі з часу смерті батька ОСОБА_7 , не є членом сім`ї ОСОБА_4 , тривалий час проживала за іншою адресою, тієї обставини, що в задоволенні первісних позовних вимог відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 , яка є власником спірного майна, підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє як законний представник ОСОБА_6 , до ОСОБА_4 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права проживання - відмовити повністю.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах як законний представник малолітнього ОСОБА_6 , треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування - задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ;

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Третя особа Орган опіки та піклування Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 65, ідентифікаційний код 04052488;

Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд.75, ідентифікаційний код 40392181.

Головуючий: