Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 686/21182/16-ц

провадження № 61-14425св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2017 року у складі судді Колієва С. А. та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року у складі суддів: Спірідонової Т. В., Пастощука М. М., Янчук Т. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_1,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25 липня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на її користь на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 19 листопада 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 на її користь на відшкодування моральної шкоди 900 грн. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 13 листопада 2013 року з ОСОБА_1 на її користь було стягнуто 49 879 грн 50 коп. на відшкодування Ѕ частини будівельних робіт та матеріалів, використаних на будівництво гаражів по АДРЕСА_1 та судові витрати в сумі 1 769 грн 60 коп. Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2015 року про поділ майна подружжя стягнуто з ОСОБА_1 на її користь половину вартості проведеної у справі експертизи в сумі 1 774 грн 80 коп, рішенням апеляційного суду Хмельницької області вказане рішення змінено в частині поділу домоволодіння, а саме стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 23 126 грн 12 коп. грошової компенсації вартості домоволодіння.

Вказувала, що вищевказані рішення судів набули законної сили та були звернуті до примусового виконання. Проте, з часу набрання рішеннями законної сили вони не були виконані відповідачем, тому відповідно до статей 526, 527, 536, 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити їй за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання три проценти річних та інфляційні втрати, а також відсотки за користування чужими грошовими коштами.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнення, просила стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 56 079 грн 52 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 86 076 грн 36 коп., проценти за користування грошовими коштами у розмірі 65 909 грн 67 коп., всього стягнути 208 065 грн 55 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 270 грн 49 коп. - три проценти річних, 2 937 грн 58 коп. - інфляційних втрат та 1 559 грн - проценти за користування чужими коштами за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати3 000 грн моральної шкоди за період з 27 жовтня 2013 року по 27жовтня 2016 року включно; 79грн 45 коп. - три проценти річних, 870грн 64 коп. - інфляційних втрат та 464 грн - проценти за користування чужими коштами за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати900 грн моральної шкоди за період з 19 листопада 2013 року по 27жовтня 2016 року включно; 642грн 46 коп. - три проценти річних, 2 348 грн 67 коп. - інфляційних втрат та 4 063 грн 86 коп. - проценти за користування чужими коштами за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати23 126 грн 12 коп. грошової компенсації вартості домоволодіння за період з 25 листопада 2015 року по 27 жовтня 2016 року включно; 49 грн 31 коп. - три проценти річних, 180 грн 25 коп. - інфляційних втрат та 311 грн 87 коп. - проценти за користування чужими коштами за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати 1 774 грн 80 коп. за проведення експертизи за період з 25листопада 2015 року по 27жовтня 2016 року включно; 4 427 грн 66 коп. - три проценти річних, 48 448 грн 33 коп. - інфляційних втрат та 25 769 грн 93 коп. - проценти за користування чужими коштами за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати49 879 грн 50 коп. вартості Ѕ частини будівельних матеріалів та робіт, використаних при будівництві гаражів по АДРЕСА_1 за період з 13 листопада 2013 року по 27жовтня 2016 року включно; 157грн 08 коп. - три проценти річних, 1 718 грн 83 коп. - інфляційних втрат та 914грн 25 коп. - проценти за користування чужими коштами за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати 1769,6 гривень половини вартості за проведення експертизи за період з 13 листопада 2013 року по 27жовтня 2016 року включно, всього стягнуто 90 446 грн 59 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішеннями судів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто кошти в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, грошову компенсацію вартості будівельних матеріалів, частки у вартості домоволодіння, отже між сторонами виникли грошові зобов'язання, за невиконання яких настає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2017 року в частині стягнення відсотків за користування грошовими коштами скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, в частині визначення загальної суми стягнутих коштів змінено.

Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування грошовими коштами. Зменшено загальну суму коштів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 90 446 грн 59 коп. до 62 130 грн 75 коп. В решті рішення залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у зв'язку зі стягненням коштів на підставі судових рішень між сторонами виникли грошові зобов'язання; невиконання такого зобов'язання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, а тому обґрунтовано стягнув три проценти річних та інфляційні втрати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування чужими коштами, апеляційний суд виходив із того, що між сторонами у справі відсутні договірні відносини. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не визначено законом або іншим актом цивільного законодавства. Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із договору позики, та правовідносин, які виникли між сторонами, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом, а тому відсутні підстави для застосування аналогії закону, передбаченої статтею 8 ЦК України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судових рішень, до них не можуть бути застосовані норми, які передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання за статтею 625 ЦК України. Крім того, судами не було прийнято до уваги відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості за судовими рішеннями, який є інвалідом другої групи, потребує постійного стороннього догляду, отримує мінімальну пенсію, з якої стягуються кошти за виконавчими провадженнями.

(2) Позиція ОСОБА_2 - позивача у справі

У запереченні на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5, зазначає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в скарзі щодо скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій є безпідставними та необґрунтованими. Рішення суду першої інстанції ухвалені у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючі усі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Відповідач не виконує у добровільному порядку рішення судів, тому має нести відповідальність передбачену частиною другою статті 625 ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року справу призначено до Верховного Суду.

20 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди установили, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. та на користь держави 229 грн. 40 коп. судового збору. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 25 липня 2013 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 травня 2013 року в частині стягнення судових витрат скасовано, в іншій частині рішення залишено без змін.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про захист честі, гідності та таємниці про стан здоров'я, зобов'язання вчинення дій та стягнення моральної шкоди, яке набрало законної сили 19 листопада 2013 року, стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі по 900 грн з кожного.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 13 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49 879 грн 50 коп. грошової компенсації вартості Ѕ частини будівельних робіт і матеріалів, використаних на будівництві гаражів по АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 769 грн 60 коп. судових витрат.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ПАТ «Дельта Банк», служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про розподіл майна подружжя задоволено частково. Виділено ОСОБА_2 в будинковолодінні АДРЕСА_1 приміщення, загальна сума частки домоволодіння яких складає 81 398 грн 90 коп., що є 49,22 %. Виділено ОСОБА_2 в будинковолодінні АДРЕСА_1 приміщення, загальна сума частки домоволодіння яких становить 84 109 грн 10 коп., що є 50,78 %. Виділено ОСОБА_1 вбиральню площею 1,7кв. м, вартістю 3 417 грн, огорожу 24,8 кв. м вартістю 2 368 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 35 568 грн 80 коп. вартості різниці відступу від ідеальних часток. Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Здійснити переобладнання вказаного будинковолодіння. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 774 грн 80 коп. половину вартості проведеної у справі експертизи. Виділено ОСОБА_2 квітковий екібан 2 шт., вартістю по 350 грн кожний, люстри в кількості 4 шт., вартістю 250 грн кожна; холодильниквартістю 800 грн, антенавартістю 450 грн, килим вартістю 2 000 грн, стіл комп'ютерний вартістю 800 грн, ліжко вартістю 2 500 грн, шафа вартістю 4 200 грн, плита газова вартістю 2 000 грн. Виділено ОСОБА_1 квітковий екібан 2 шт.вартістю по 350 грн. кожний, люстри у кількості 4 шт., вартістю по 250 грн кожна, кухню вартістю 2 250 грн, кухонний куток вартістю 1 200 грн, гірку дубову вартістю 6 000 грн, газову плиту вартістю 850 грн, диван вартістю 850 грн, витяжку вартістю 450 грн, стіл вартістю 650 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 25листопада 2015 року змінено рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2015 року. Здійснено розподіл житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, виділивши в натурі ОСОБА_2 приміщення, що становить 49,22 % житлового будинку; ОСОБА_1 виділено приміщення, що становить 50,78% житлового будинку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 23 126 грн 12 коп. грошової компенсації вартості домоволодіння. Зобов'язаносторони здійснити переобладнання у вказаному будинковолодінні. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

На час розгляду даної справи вищевказані рішення суду в частині стягнення присуджених з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів відповідачем не виконані та відповідні кошти не сплачені.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов'язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов'язань.

Таких правових висновків дійшла ВеликаПалата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження

№ 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Наведеній позиції не суперечать і правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, які застосовані апеляційним судом під час розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновком якого в незмінній частині погодився й апеляційний суд,дійшов обґрунтованого висновку про те, що на підставі судових рішень між сторонами виникло грошове зобов'язання у зв'язку зі стягненням на користь позивача коштів, невиконання яких зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що судами при ухваленні судових рішень не враховано, що до правовідносин, які виникли між сторонами не можуть бути застосовані норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України) є безпідставними, оскільки згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 16 травня 2018 року (провадження № 14-16цс18) приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов'язань.

Посилання заявника на його скрутний матеріальний стан не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваних у справі судових рішень. Розмір стягнутих сум за рішенням суду заявник не оскаржує.

Таким чином, доводи касаційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів. При вирішенні вказаної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, підстави для виходу за межі касаційної скарги відсутні, а тому в неоскарженій частині рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду колегією суддів не переглядаються.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2017 року в незмінній частині та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

С. П.Штелик