Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/420/19

02 квітня 2019 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Флоряк Д.В.,

секретаря Буратчук О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника Служби у справах дітей Надвірнянської РДА - Сметанюк М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування, про надання права на виїзд за кордон неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування, про надання права на виїзд за кордон неповнолітньої дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що 28 липня 2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 у відділі РАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 88 та змінила своє прізвище з дошлюбного "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1". В шлюбі у них народилася дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої записані вона з відповідачем. 10 жовтня 2006 року рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області шлюб, укладений між нею та відповідачем, було розірвано, а неповнолітню дочку ОСОБА_5 залишено проживати разом з нею. Зазначила, що дочка ОСОБА_5 зареєстрована та проживає разом з нею в АДРЕСА_1, і знаходиться на її вихованні та утриманні. А також вказала, що позов у суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини вона не подавала. 16 квітня 2015 року вона змінила своє прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", оскільки зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 На даний час вона бажає та має можливість відвідати Чеську Республіку із дочкою ОСОБА_4 на термін до одного місяця, оскільки там проживає її рідна сестра із своєю сім'єю, з метою оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном. Зазначила, що діючим законодавством України не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон, і єдиними належними документами, які дадуть підставу для перетину дитиною кордону, є нотаріально посвідчена згода відповідача, або рішення суду. Однак, вона не може отримати від відповідача нотаріально посвідчену згоду на дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, оскільки їй не відоме його теперішнє місце проживання, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить позов задоволити та надати їй дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду її дитини ОСОБА_4 за межі України в Чеську Республіку в її супроводі без дозволу (згоди) батька ОСОБА_3(відповідача по справі) та надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд її дитини ОСОБА_4 за кордон у її супроводі у період з 02.09.2019 року по 01.10.2019 року включно, без дозволу (згоди) батька ОСОБА_3, з метою оздоровлення та відпочинку.

Разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.15).

Ухвалою судді від 04 березня 2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області як органу опіки та піклування, не заперечила проти задоволення позову, зазначивши, що надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде відповідати інтересам дитини.

Відповідач ОСОБА_3в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, шляхом надсилання судової повістки рекомендованим листом та розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.03.2019 року, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Відзив на позов також не подавав.

Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

За згоди сторони позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, висновок представника органу опіки та піклування, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі Bellet v. France Європейський Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27січня 1995 року № 57 "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

З наведеного також вбачається, що чинним законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини, якій не виповнилося 16 років, із зазначенням конкретної країни, конкретної дати виїзду (разового), а не надання рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення держави перебування та конкретного періоду такого перебування, що у порушення ст.ст.153, 157 СК України фактично позбавить батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості особистого спілкування з нею.

Ст.155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними розірвано 10 жовтня 2006 року згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області та свідоцтва про розірвання шлюбу від 28 квітня 2010 року. (а.с. 12-13).

У даному шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час є неповнолітньою, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а.с.10)

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 2015 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_6, в зв"язку з чим змінила своє прізвище із "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а.с. 14).

Судом встановлено, що в даний час дитина ОСОБА_4 проживає та зареєстрована з позивачем ОСОБА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.11)

Відповідач ОСОБА_3 проживає окремо від позивача з дитиною, протягом тривалого часу не піклується про здоров'я дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує її до самостійного життя, дитина фактично обділена батьківською турботою і увагою.

На даний час позивач ОСОБА_1 бажає, щоб її неповнолітня дочка поїхала за кордон, а саме в Чеську Республіку для оздоровлення та відпочинку, однак не може цього зробити, так як відсутній дозвіл батька на виїзд за кордон неповнолітньої ОСОБА_4.

У відповідності до п.2 Протоколу №4 Міжнародної Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1959 р.), ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням за винятком тих, які запроваджуються згідно з законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, з метою підтримання громадського порядку, запобігання злочинам, для захисту здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод людей. Стаття 3 цього ж Протоколу передбачає, що нікого не може бути позбавлено права в'їзду на територію держави, громадянином якої він є.

Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою ВР №789-XІІ від 27.02.1991 року норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вищезазначені положення Сімейного кодексу України, досліджені в судовому засіданні, дані щодо обох батьків, вік дитини, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а виїзд дитини за кордон в даному випадку не порушує прав ОСОБА_3, як батька дитини, та вчиняється матір'ю виключно в інтересах дочки ОСОБА_5.

Таким чином, є всі правові підстави для надання дозволу без згоди батька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, виготовити проїзні документи для виїзду неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України (Чеська Республіка) та надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітньої дочки ОСОБА_4 без згоди та супроводу батька у супроводі її матері ОСОБА_1, для оздоровлення та відпочинку, що відбудеться з 02 вересня 2019 року по 01 жовтня 2019 року в Чеській Республіці.

На підставі викладеного, ст.313 ЦК України, ст.154, 155 СК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", п.16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", керуючись ст.ст.4, 19, 258, 263-265, 268, 279, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Надати дозвіл виготовити проїзні документи для виїзду неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Надвірна Івано-Франківської області, за межі України в Чеську Республіку без згоди її батька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України.

Дозволити виїзд за межі України неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки м.Надвірна, Івано-Франківської області, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, у переіод з 02 вересня 2019 року по 01 жовтня 2019 року, з метою оздоровлення та відпочинку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст рішення виготовлено 04. 04.2019 року.