КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 369/817/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/3227/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3

на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухваленого 26 листопада 2018 року в привішенні суду під головуванням судді Дубас Т.В. (повний текст судового рішення складено 7 грудня 2018 року),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 в якому просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_5 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 680 грн.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому просив усунути перешкоди щодо участі ОСОБА_3 у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 шляхом встановлення графіку зустрічей:

- Кожної суботи місяця з 10 год до 16 год, дитина проводить з батьком, без обмежень місця прогулок;

- Кожен день народження дитини 16 квітня, з з 10 год до 16 год, до досягнення повноліття;

- Першу половину шкільних літніх канікул для відпочинку та оздоровлення дитини на території України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 у розмірі 680 грн але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 18 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні дитини - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду в частині залишення без задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 , та ухвалити нове рішення про задоволення вимог у повному обсязі.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Крім того зазначає, що сторони не можуть прийти згоди щодо надання можливості батька вільно спілкуватись із дитиною та приймати участь у її вихованні, що підтверджується показами свідка матері ОСОБА_3 , а тому його право на спілкування з дитиною та участь у її вихованні потребує судового захисту.

Від сторони позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема вказує, що ОСОБА_3 не надав суду жодного доказу на підтвердження наявності перешкод, які чинить позивач відповідачу у спілкуванні з дитиною, та своїх намагань (спроб тощо) налагодити спілкування з дитиною та спроб врегулювати це питання з позивачем.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник у суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Треті особи у судове засідання не з`явились про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від третіх осіб надійшли клопотання про розгляд справи у відсутності їх представників.

Зважаючи на викладене апеляційний суд, враховуючи положення ст.372 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду переглядається в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 , а тому в частині позовних вимог ОСОБА_1 апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась дочка ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, після припинення яких спільна дочка проживає разом з матір`ю.

Звертаючись із зустрічним позовом до суду ОСОБА_3 вказував, що після припинення шлюбних відносин сторони погодили, що спільна дочка буде проживати разом з матір`ю, а вона в свою чергу не буде чинити перешкод батьку у спілкуванні з дочкою. Проте, в подальшому ОСОБА_1 категорично заборонила ОСОБА_3 бачитись та спілкуватись із дочкою приймати участь у її вихованні. Всі намагання батька мирним шляхом врегулювати даний спір з ОСОБА_1 призводили лише до конфліктів, що негативно впливало на психічний стан дитини. А в подальшому ОСОБА_1 жодним чином не йшла на контакт, зокрема не відповідала на телефонні дзвінки.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції не навів аргументів, щодо відмови у задоволенні позовних вимог, а лише обмежився викладенням норм законодавства та зазначив, що ОСОБА_3 не звертався до органу опіки та піклування з приводу врегулювання конфлікту сторін, а саме про усунення перешкод у його спілкуванні та вихованні дитини, визначення способу його участі в такому спілкуванні та вихованні відповідно до вимог чинного законодавства.

Проте апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 неодноразово звертався до служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області із заявою про надання висновку щодо способів участі одного з батьків у вихованні дитини, місця та час їх спілкування.

Поте , згідно наявних в матеріалах справи копій відповіді служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області рекомендувала батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 налагодити конструктивну комунікацію між собою та дійти спільної згоди при вирішенні питань, пов`язаних з вихованням дитини, до вирішення питання про позбавлення батьківських прав у судовому порядку.

За клопотанням сторони відповідача 5 квітня 2019 року Київським апеляційним судом направлено запит до Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області про надання висновку про можливий графік спілкування батька з дочкою.

В подальшому ухвалою Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року витребувано від Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської РДА Київської області про надання висновку про можливий графік спілкування батька з дочкою.

Згідно наданого суду висновку органу опіки та піклування Києво-Святошинської РДА Київської області від 26 липня 2019 року №07-21/2276, органом опіки та піклування надано висновок про не доцільність встановлення участі батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5 та спілкуванні з нею.

Проте, в даному випадку апеляційний суд вважає, що даний висновок органу опіки та піклування суперечить інтересам дитини, зокрема на збереження її зв`язків із сім`єю. При цьому, необхідно зауважити, що батько має право на підтримання рівні права з матір`ю на виховання та спілкування з дитиною, як це передбачено ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства».

А тому, оскільки висновок органу опіки та піклування є дорадчим тому суд під час вирішення спору має керуватись положенням ст. 159 Сімейного кодексу України.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що батько є особливо непридатним для спілкування та виховання дочки або явно неблагополучною людиною.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не спростувала того, що нею чиняться перешкоди батьку у спілкуванні з їх спільною дочкою, апеляційний суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дочкою. Також, ОСОБА_1 не довела, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме нормальному її розвитку.

Щодо визначення часу та періодичність побачень суд вважає зазначити таке.

Зі змісту висновку органу опіки та піклування Києво-Святошинської РДА Київської області від 26 липня 2019 року №07-21/2276 вбачається, що відповідно до листа Києво-Святошинського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 1 липня 2019 року №538, в якому зазначено, що під час консультацій з психологом тестування показало, що у малолітньої дитини відсутній зв`язок з батьком, немає потреби у спілкуванні з ним, дівчинка по фоту не впізнала батька (а.с.22-25 том 2).

Зважаючи на вік дитини її ставлення до батька та те, що для налагодження стосунків між батьком та дитиною необхідно надати можливість ОСОБА_3 спілкуватись із дочкою ОСОБА_5 перші шість місяців після набрання рішення законної сили у формі зустрічей першої та третьої суботи місяця з 14 год 00 хв до 17 год 00 хв. в присутності матері ОСОБА_1 .

При цьому, в подальшому в разі адаптації дитини та налагодження стосунків батька ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_5 кожної першої та третьої суботи місяця з 10 год до 16 год, дитина проводить з батьком, без присутності матері, з правом проведення літніх канікул для відпочинку та оздоровлення дитини протягом чотирнадцяти днів.

На думку апеляційного суду такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як дитини, так і батьків, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дочки.

19 червня 2017 року Деснянська районна у місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, надала висновок про участь батька у вихованні малолітньої дитини, заслухавши пояснення батька, беручи до уваги відсутність будь-якого іншого запропонованого матір`ю дитини графіку зустрічей батька з сином, а також, враховуючи інтереси дитини. При цьому, при наданні цього висновку орган опіки та піклування керувався статтями 19, 158 СК України, Постановою Кабінету Міністрів від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», тому колегія суддів відхиляє доводи скарги з цього приводу.

Інші аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в його апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

З урахуванням викладених обставин апеляційний суд вважає, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року в частині відмови у задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Так, в порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає сума судового збору у розмірі 1762 грн, з яких 704 грн 80 к. - за подання позовної заяви та 1057 грн 20 к. - за подання апеляційної скарги, оскільки вказана сума є мінімальним судовим збором за вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2018 року в частині відмови у задоволення зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення вимог.

Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити наступні способи участі ОСОБА_3 , у вихованні малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за таким графіком:

Перші шість місяців після набрання рішення законної сили у формі зустрічей першої та третьої суботи місяця з 14 год 00 хв до 17 год 00 хв. в присутності матері ОСОБА_1 .

В подальшому в разі адаптації дитини та налагодження стосунків батька ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_5 кожної першої та третьої суботи місяця з 10 год до 16 год, дитина проводить з батьком, без присутності матері, з правом проведення літніх канікул для відпочинку та оздоровлення дитини протягом чотирнадцяти днів першої половини літа.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1762 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Повне найменування учасників справи:

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний тест постанови складено та підписано 1 листопада 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: