Справа № 531/897/17
Номер провадження 2/540/94/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Косик С.М.

за участю: секретаря Ткач Н.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМ» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем за його заявою,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 20.03.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2018 року з Карлівського районного суду Полтавської області до Машівського районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за вказаним позовом, мотивованим тим, що 28.06.2006 року між ТОВ «МДМ» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав в оренду в строкове платне користування на 10 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,19 га (кадастровий номер :00:004:0700), яка розташована в адміністративних межах Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області та належить відповідачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РЗ № 650407. 14 травня 2017 року позивач, як законний орендар, який має переважне право на поновлення договору оренди, направив лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди. Натомість відповіді або заперечень від орендодавця не отримав. В той же час, з Інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку від 18.08.2017, дізнався, що вказана земельна ділянка знаходиться в оренді у ОСОБА_3 з 26.05.2017 р. Позивач стверджує, що ним було дотримано порядок щодо поновлення договору оренди землі, передбачений ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому просить: визнати недійсним договір оренди землі, укладений 26 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 4,188 га кадастровий номер :00:004:0700, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за межами населеного пункту Голобородьківської сільської ради Карлівського району Полтавської області; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20691128 від 26.05.2017 р. державного реєстратора Карлівської районної державної адміністрації на вказану земельну ділянку; визнати поновленим строк на 10 років з 14.05.2017 по 14.05.2027 року договір оренди землі, укладений 28.06.2006 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «МДМ», зареєстрований у Карлівському районному відділі Полтавської Регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 травня 2007 року за № 64.

У письмових поясненнях до позовної заяви від 16.01.2018 представник позивача додатково зазначив, що ТОВ «МДМ» до цього часу користується спірною земельною ділянкою, вносить орендну плату, 15.10.2017 виплачено частково орендну плату, а тому згідно з правовою позицією ВСУ від 18.10.2017 у справі 1634цс17, має переважне право на поновлення договору оренди землі після закінчення строку, на який було укладено договір (а.с. 83-86).

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями, справа призначена до розгляду судді Косик С.М. (а.с. 120).

Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті.

Ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області від 27.06.2018 р. справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 104).

Враховуючи викладене, суд вирішив за можливе розпочати повторно розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та наполягав на його задоволенні, пояснивши, що ТОВ «МДМ» належним чином виконувало умови договору оренди землі, укладеного з ОСОБА_2 та сплатило орендну плату по 14.05.2017 рік час закінчення строку дії договору, отримували заяву відповідача про небажання продовжувати договірні відносини, але ОСОБА_2 обробляє землю не сам, тому і звернулися до суду, оскільки мають переважне право на укладення договору оренди.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що не бажає здавати належну йому земельну в оренду ТОВ «МДМ», про що повідомляв позивача, передав землю в оренду ОСОБА_5 на більш вигідних умовах після закінчення строку дії договору з позивачем, ОСОБА_5 обробляє землю з 2017 року, пропозиції про продовження строку дії правочину від позивача не отримував, орендну плату від останнього після закінчення дії договору не отримував.

Третя особа просив у задоволенні позову відмовити, покликаючись на те, що він сплачує ОСОБА_2 орендну плату в розмірі 20 %, тобто більше ніж пропонує ТОВ «МДМ», порушень при укладенні договору він не допустив.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення позову з огляду на відсутність вимог до його довірителя, який також є стороною спірного договору та право відповідача на здійснення належного йому права на власний розсуд.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, зясувавши обставини, на які вони посилаються, обґрунтовуючи свою позицію, дослідивши надані ними письмові докази на підтвердження заявлених вимог, встановив таке.

28 червня 2006 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МДМ» укладений договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Голобородьківської сільської ради, площею 4,19 га, строком на 10 років (п.1, 2, 5 Договору) (а.с. 18-22).

Згідно з п. 6, 8 Договору орендна плата становить 1,5 % від вартості землі та вноситься до 30 грудня кожного року.

За п. 15 Договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцю земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до п. 23 Договору, орендар має переважне право придбання у власність орендованої земельної ділянки у відповідності до закону та переважне право за різних інших умов на поновлення договору оренди.

Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Карлівському районному відділі Полтавської Регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 травня 2007 року за № 64.

Актом від 14 травня 2007 року земельну ділянку згідно договору оренди землі від 28.06.2006 року передано ТОВ «МДМ» терміном на 10 років (а.с. 23).

19 березня 2009 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «МДМ» укладений додаток до договору оренди землі, зареєстрований за № 64 14.05.2007 року, за умовами якого орендна плата складає не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 24).

Як убачається з Інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку від 18.08.2017, земельна ділянка кадастровий номер :00:004:0700 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,1879 га на території Голобородьківської сільської ради Карлівського району полтавської області, власником якої є ОСОБА_2, з 26.05.2017 р. перебуває в оренді у ОСОБА_3 (а.с. 25-26). Вказаний факт також стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 88521665 від 31.05.2017 (а.с. 55).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєї власністю, право приватної власності є непорушним.

За змістом наведених норм закріплено беззаперечне право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до п. п. 3, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору; справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначені статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами восьмою та дев'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У справі № 594/376/17-ц ОСОБА_6 Верховного Суду дійшла висновку, що правовий аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Позивач стверджує, що до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки, з метою реалізації свого переважного права щодо поновлення договору оренди, він направив орендодавцю ОСОБА_2 листи-повідомлення з пропозицією про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди, а саме: 10.04.2017 року (а.с.87-91).

Водночас представником позивача не заперечується отримання ТОВ «МДМ» листа відповідачав ОСОБА_2 про повернення йому земельної ділянки після закінчення строку дії договору (а.с.58) та відсутність згоди останнього на продовження договірних відносин.

Отже, лише за відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення орендаря щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, передбачене ст. 777 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі», буде порушено, а така поведінка орендодавця відносно попереднього орендаря буде недобросовісною.

За змістом частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі», у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

В наданій суду додатковій угоді ТОВ «МДМ» зазначено інші умови, ніж в договорі оренди землі від 28 червня 2006 року, зокрема щодо терміну дії договору та розміру орендної плати. На зміну вказаних умов необхідна згода сторін, що узгоджується зі змістом частини четвертої статті 33 Закону України «Про оренду землі», тоді як між сторонами така згода не досягнута, що підтвердив в судовому засіданні відповідач.

Посилання позивача на те, що після закінчення строку дії договору оренди він продовжував користуватися земельною ділянкою також не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки орендна плата сплачена позивачем по 14.05.2017 року, що унеможливлює застосування частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», як підстави для поновлення договору оренди землі.

Отже, недотримання орендарем процедури повідомлення орендодавця про намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору з попереднім орендарем, відсутність доказів продовження користування попереднім орендарем земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі дають підстави для висновку, що позивач не набув переважного права на поновлення договору оренди землі.

Про відсутність волевиявлення на продовження з ТОВ «МДМ» орендних відносин після спливу договору оренди свідчать дії орендодавця ОСОБА_2, який після закінчення строку дії договору оренди з позивачем уклав новий договір оренди з ОСОБА_3 на нових більш вигідних умовах.

Також суд вважає слушними доводи представника третьої особи щодо незалучення належного відповідача ОСОБА_3, як сторони договору оренди землі, укладеного між ним та відповідачем, який оспорюється позивачем.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 142, 209-241, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМ» до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації та визнання договору оренди землі поновленим із попереднім орендарем за його заявою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст Рішення складено 29.03.2019 року.

Суддя С. М. Косик