Ухвала

15 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 303/6895/17

провадження № 61-12585ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 червня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 4 червня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2019 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 червня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 4 червня 2019 року, повний текст якої складено 12 червня 2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків. ОСОБА_1 необхідно було подати до суду касаційної інстанції документ про сплату судового збору в розмірі 14 735,18 грн.

9 жовтня 2019 року до касаційного суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, у якій ОСОБА_1 вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом немайнового характеру, тому за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 3 200 грн.

Також до заяви ОСОБА_1 додав квитанцію № від 4 жовтня 2019 року, яка підтверджує сплату ним судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 3 200 грн.

З матеріалів, які подані ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції на усунення недоліків касаційної скарги, вбачається, що заявник вимоги ухвали Верховного Суду від 15 липня 2019 року про залишення касаційної скарги без руху не виконав. Заявником не сплачений судовий збір за подання касаційної скарги на судові рішення у даній справі у встановленому законом розмірі.

За таких обставин суд касаційної інстанції, з урахуванням положень частини другої статті 127 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, дійшов висновку про продовження заявнику строку для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 15 липня 2019 року, на три дні з дня вручення копії цієї ухвали.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За статтею 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців; у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки; у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки; у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік; у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік; у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Зміст заявленої вимоги про звернення стягнення на майно ґрунтується на наявності грошових вимог позивача до відповідача на підставі окремого договору, наслідком задоволення таких вимог та виконання судового рішення є припинення грошових вимог позивача.

Отже, позовні вимоги про звернення стягнення на заставлене майно мають вартісну оцінку, носять майновий характер і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за вимогами статті 4 Закону України «Про судовий збір», виходячи із розміру грошових вимог позивача, на задоволення яких спрямовано позов.

Відповідні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 рокуу справі № 907/9/17.

За змістом підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову, за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз тексту оскаржуваних судових рішень, оприлюднених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить, що позивач, звертаючись з позовом, визначив, що до грошових вимог, які підлягають задоволенню за рахунок звернення стягнення на іпотечне майно, належить сума боргу за кредитним договором № СМ-SМЕ-801/016/2007 від 11 травня 2007 року та за кредитним договором № СМ-SМЕ-801/017/2007 від 11 травня 2007 року у загальному розмірі 491 172,81 грн.

Отже, сума, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви до суду першої інстанції, становить 7 367,59 грн (1,5% від ціни позову). Судовий збір за подання до суду касаційної скарги у цій справі становить14 735,18 грн (200% від суми, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

До заяви про усунення недоліків касаційної скарги додано квитанцію № від 4 жовтня 2019 рокупро сплату заявником судового збору в розмірі 3 200 грн, що не відповідає встановленому законом.

За таких обставинзаявник має доплатити судовий збір у розмірі 11 535,18 грн (14 735,18-3 200), про що надати відповідний документ.

Судовий збір за подання касаційної скарги має бути зараховано за платіжними реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA7026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 127,185,392,393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 15 липня 2019 року, на три дні з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі неподання у встановлений судом строк документа про доплату судового збору, касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко