Справа № 157/207/19
Провадження №2/157/114/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Карпік Т.В.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

31 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що з відповідачем по справі позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2016 рік. У даному шлюбі в них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, починаючи з 15 січня 2016 року і продовжуючи до їх повноліття.

Починаючи з 15 січня 2016 року відповідач умисно ухиляється від виконання своїх аліментних зобовязань, аліменти не сплачує, що привело до виникнення заборгованості, яка станом на 01 грудня 2018 року становить 39957 грн. 65 коп. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей і дана заборгованість виникла з причин, які не є поважними, а тому зобовязаний сплатити пеню за прострочення сплати аліментів. Згідно з розрахунком, проведеним на основі даних контрольного листка про стягнення аліментів, розмір пені за період з 15 січня 2016 року по 01 грудня 2018 року складає 15881 грн. 65 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача в її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 15 січня 2016 року по 01 грудня 2018 року в сумі 15881 грн. 65 коп.

Позивач ОСОБА_5, її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав. Пояснив, що заборгованість виникла в звязку з тяжким матеріальним становищем та неможливістю влаштуватися на роботу. Він має на утриманні престарілу матір, яка потребує постійного стороннього догляду. Крім того, він також хворіє. Свій обовязок сплачувати аліменти усвідомлює та має намір поступово погашати виниклу заборгованість.

Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15-17). Визначенні рішенням суду аліменти відповідач не сплачував, що вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Бобровицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 16.01.2019 року № 340 (а.с. 18), де вказано, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01 грудня 2018 року становить 54012 грн. 04 коп. Наведене підтверджується також даними виконавчого провадження № 50541699.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідачем не надано доказів, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини або внаслідок скрутного матеріального становища, а тому позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення їх сплати суд вважає підставними.

Вказаний позивачем розмір неустойки в сумі 15881 грн. 65 коп., проти якого не заперечив і сам відповідач, суд вважає вірним, оскільки обчислений окремо за кожен місяць, виходячи з розрахунку: один відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Разом із тим, у судовому засіданні було також встановлено, що на час розгляду даної справи відповідач доглядає престарілу матір, яка має тяжке захворювання та потребує постійного стороннього догляду. Крім того, з виписки з медичної карти стаціонарного хворого від 07 грудня 2018 року № 6942 (а.с. 56) вбачається, що відповідач проходив курс лікування з діагнозом: хронічний токсичний гепатит із трансформацією в цироз.

Наведене вище свідчить про скрутне матеріальне становище відповідача, а також підтверджує його доводи щодо неможливості працевлаштуватися в звязку з необхідністю доглядати престарілу матір. На думку суду вказані обставини є достатньою підставою для зменшення вдвічі розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача обовязок по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 196 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 8000 (вісім тисяч) гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне імя, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_2, вул. Зелена, 17, с. Мельники-Мостище, Камінь-Каширський район, Волинська область, 44514, РНОКПП НОМЕР_1; відповідач ОСОБА_1, вул. Зелена, 50, с. Мельники-Мостище, Камінь-Каширський район, Волинська область, 44514, РНОКПП НОМЕР_2.

Головуючий: ОСОБА_7