Ухвала

05 листопада 2019 року

місто Київ

справа № 766/14892/16-ц

провадження № 61-19587ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «СБЕРБАНК»

(далі - АТ «СБЕРБАНК»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 жовтня 2013 року № 188#6 у розмірі 373 765, 25 грн.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 373 765, 25 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування кредитом та неустойки скасовано й ухвалено нове рішення, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 78 180, 96 грн, пені за час прострочення за тілом кредиту у розмірі 139 282, 76 грн та пені за час прострочення процентів у сумі 73 742, 98 грн задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом, нараховані станом на 22 травня 2014 року у розмірі 7 166, 87 грн та пені у сумі 607, 46 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог у цій частині стягнення відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

АТ «СБЕРБАНК» у жовтні 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права судом апеляційної інстанції, просить скасувати зазначене судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 71 014, 09 грн та пені у розмірі 212 418, 28 грн, залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій статті Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року

(на час подання касаційної скарги) - 1 921, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 жовтня 2013 року № 188#6 у розмірі 373 765, 25 грн. Ціна позову у справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн).

Зазначена справа не становить значної складності для вирішення судами та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

У касаційній скарзі не містяться посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та з`ясовано, що зазначені обставини відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» на постанову Херсонського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний