Ухвала

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 750/3917/17

провадження № 61-33015св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров В`ячеслав Володимирович,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2017 року в складі судді Карапута Л. В. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 17 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Бечка Є. М., Лакізи Г. П.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання дійсним укладеного 09 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у гривнях; визнання за ОСОБА_1 права на відшкодування заборгованості за цим вкладом у розмірі 200 000,00 грн за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 09 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) у гривнях, відповідно до умов якого банком було залучено у якості розміщеного ОСОБА_1 депозиту суму у розмірі 200 000,00 грн на строк до 08 серпня 2015 року.

ОСОБА_1 було отримано листа від 01 жовтня 2015 року за підписом представника АТ «Дельта Банк» Сичевської Ю. К., яким позивача повідомлено про те, що вказаний договір є нікчемним в силу вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, позивача не було повідомлено про те, чи її було включено до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, хоча 02 вересня 2016 року позивач особисто отримала нараховані на суму вкладу відсотки в розмірі 2 043,15 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 01 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17 серпня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано дійсним укладений 09 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) № 005-24504-090215 «Найкращий від Миколая» у гривнях.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, задовольняючи позов в частині визнання договору дійсним, виходив з того, що чинним законодавством не передбачена заборона на відкриття депозитного вкладу шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку однієї фізичної особи - резидента на рахунок іншої фізичної особи - резидента, які відкриті в одному банку, у зв`язку з чим, спірний договір банківського вкладу (депозиту) був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

У вересні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про дійсність договору банківського вкладу є необґрунтованими, судами неправильно застосовано до спірних правовідносин правила статей 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Банк зазначає, що правочин є нікчемним в силу закону, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не приймають додатково рішення про його нікчемність, а лише виявляють та забезпечують таке виявлення, фіксують факт.

У вересні 2017 року на адресу суду від представника позивача надійшло заперечення на касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк», в якому просили касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 09 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 005-24504-090215 «Найкращий від Миколая», відповідно умов якого банком було залучено у якості розміщеного ОСОБА_1 депозиту суму у розмірі 200 000,00 гривень на строк до 08 серпня 2015 року.

Кошти на відкритий банком вкладний рахунок позивача НОМЕР_1 внесено ОСОБА_2 безготівковим переводом 09 лютого 2015 року на підставі платіжного доручення № 45626953.

02 березня 2015 року постановою Правління Національного банку України № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича. Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 71 від 08 квітня 2015 року та № 147 від 03 вересня 2015 року, строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02 жовтня 2015 року включно.

02 жовтня 2015 року постановою Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Протоколом 15 вересня 2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» було затверджено результати перевірки, якими виявлено правочини з вкладними операціями, що є нікчемними згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

23 вересня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» було надіслано ОСОБА_1 повідомлення про нікчемність правочину в силу вимог статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 757/44693/15-ц (провадження № 61-4981св18), в якій вирішувалась вимога про визнання банківського вкладу дійсним після отримання позивачем повідомлення банку про нікчемність правочину, касаційний суд, скасовуючи рішення апеляційного суду та передаючи справу на новий апеляційний розгляд, вказав:

« […]Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, а тому його позовні вимоги не підлягають до задоволення […] апеляційний суд не оцінив поведінку відповідача на предмет правомірності, а лише зазначив про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту[…] не звернув уваги, що відповідач не визнає право позивача на банківський вклад, а обраний позивачем спосіб захисту спрямований на поновлення прав останнього […]»

Таким чином, касаційний суд у справі № 757/44693/15-ц не погодився з висновком апеляційного суду про те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, дійшовши висновку, що обраний позивачем спосіб захисту спрямований на поновлення його прав.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2019 року у справі № 750/1535/17 (провадження № 61-28701св18), в якій предметом судового розгляду також були вимоги про визнання дійсним договору банківського вкладу після отримання позивачем повідомлення банку про нікчемність правочину, вказано, що: «[…]Верховний Суд врахував, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом чи договором.

Такий спосіб захисту, як визнання договору дійсним може бути застосований судом виключно в окремо визначених цивільним законодавством випадках. Зокрема, за правилами частини другої статті 215 ЦК України у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Аналіз норм § 2 глави 17 розділу IV Книги першої ЦК України дає підстави для висновку, що договір може бути визнано дійсним судом у разі, наприклад: недодержання вимоги щодо письмової форми правочину (частина друга статті 218 ЦК України); недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину (частина друга статті 219 ЦК України); недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору (частина друга статті 220 ЦК України); вчинення правочину малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності (частина друга статті 221 ЦК України); вчинення правочину без дозволу органу опіки та піклування (частина друга статті 224 ЦК України); вчинення правочину недієздатною фізичною особою (частина друга статті 226 ЦК України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, наведеного не врахував, неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, а тому оскаржувані рішення судів не відповідають вимогам законності та обґрунтованості.

Якщо суд встановив, що позивач обрав спосіб, що не передбачений законом чи договором, інші обставини для вирішення справи не мають значення, а тому суд не має повноважень надавати їм правову оцінку та робити відповідні висновки».

Отже, у справі № 750/1535/17 касаційний суд вважав, що позивачем обрано спосіб захисту, що не передбачений законом чи договором, у зв'язку з чим відмовив у позові.

Оскільки у наведених постановах Верховного Суду в подібних правовідносинах зроблено висновки, що суперечать одне одному, про можливість захисту права та інтересу особи в спосіб визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту), який визнано нікчемним згідно з пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 757/44693/15-ц (провадження № 61-4981св18), справу слід передати на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 750/3917/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дійсним договору банківського вкладу, визнання права на відшкодування заборгованості за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб передати на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук