Справа № 204/4592/19
Провадження № 2/204/1355/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
04 листопада 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Мащук В.Ю.,
при секретарі Голушко В.В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким:
- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ML -301/362/2008 від 15 серпня 2008 року, укладеного з Закритим акціонерним банком «ОТП Банк» у розмірі 639618 грн., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № РМL-301/362/2008 від 15 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., реєстровий № 4359 земельна ділянка, площею 590 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 , шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
29 червня 2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов якого банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за Кредитним договором № МL-301/362/2008 від 15 серпня 2008 року. Також 29 червня 2010 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права та обов`язки за договором іпотеки № РМL - 301/362/2008 від 15 серпня 2008 року.
Таким чином, до позивача перейшли всі права Публічного акціонерного товариства ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_1 . Отже, позивач має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи проти винесення заочного рішення.
Представник третьої особи адвокат Петренко Я.В. в судове засідання не з`явилась, надавши через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала.
Відповідач в судове засідання, повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав.
Судом відповідно до ч.4 ст.223, ст.ст.280,281 ЦПК України ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст.4 ЦПК України при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.
Відповідно до ч. 3 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.
Встановлено, що 15 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № МL -301/362/2008, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується прийняти кредит; використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, та сплатити проценти. Розмір та валюта кредиту 67 265 доларів США. Цільове використання кредиту купівля нерухомого майна (арк.с.6-9).
Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №019898, виданого 25 лютого 2008 року Дніпропетровським міським управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську, Дніпропетровської області на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2007 року за № 178/26 земельна ділянка належить ОСОБА_2 (арк.с.14).
Відповідно до довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_5 Богданович має заборгованість по кредитному договору № МL -301/362/2008 від 15.08.2008 року в розмірах: тіло 535874, 78 грн.; відсотки 103743, 22 грн. (арк.с.17)
Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» продало кредитний портфель Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» (арк.с.18-23).
Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 29 червня 2010 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», у зв`язку з укладенням договору купівлі продажу кредитного портфелю № б/н від 29 червня 2010 року, клієнт передав фактору права вимоги за кредитними договорами. За договором до фактора переходять всі права клієнта, як сторони, що іменується «Іпотекодержатель»/ «Заставодержатель» у зобов`язаннях, які виникли на підставі договорів (арк.с.24-28).
Відповідно до Витягу з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги від 29 червня 2010 року відступлено права вимоги щодо кредитного договору № МL -301/362/2008 від 15.08.2008 року, та договору застави № РМL-301/362/2008 від 15.08.2008 року, боржник ОСОБА_1 (арк.с.29).
Таким чином суд приходить до висновку, що у позивача наявне право вимоги на звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначеному у договорі іпотеки, який укладено між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна домоволодіння за адресою:% АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, б/н, 08.02.2007 (арк.с.34-35,57-58).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Однак, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 04 вересня 2013 року у справі № 6-573цс13). Разом із тим, задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Однак, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів того, що на час розгляду справи, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2013 року не виконано. Зазначені докази не подані позивачем, у зв`язку з чим не виконані вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України; не заявлено відповідних клопотань про витребування доказів відповідно до ст.84 ЦПК України.
Звертаючись з позовом, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості у розмірі 639 618 грн., при цьому, відповідних розрахунків, з чого складається вказана сума, суду не надав. Крім того, позивач не надав доказів, на підтвердження погашення, часткового погашення, а також не можливість погашення суми заборгованості ОСОБА_1 .
Таким чином, позивач звернувшись до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, розмір якої встановлено рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили, доказів про виконання або не виконання рішення в примусовому порядку, позивачем не надано, так як у разі виконання рішення суду на час розгляду справи може вплинути на обсяг кінцевого боргового зобов`язання позичальника.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, якими позивач обґрунтовував заявлені позовні вимоги, тому приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Інші посилання позивача є безпідставними та не ґрунтуються на законі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 530, 629, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя В.Ю. Мащук