Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, третя особа: ОСОБА_2 міська державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, померлого 12.10.2017року, та звернувся до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на кв. № 132 буд.№ 32А по ОСОБА_4 в м.Біла Церква накладено арешт на підставі постанови державного виконавця ДВС м.Біла Церква від 15.06.2006року.Позивач просить суд зняти арешт з квартири, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, запису про обтяження зареєстрований 13.07.2006 року в реєстрі за номером 3456307.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов.

Відповідач не направив в судове засідання свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, направили до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, у вирішенні справи поклались на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 12.10.2017року помер ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть, видане ОСОБА_2 міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області від 17.10.2017року, серія І-ОК № 413644(а.с.9) Після його смерті залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, що належала померлому згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.02.1997року.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, Другою ОСОБА_2 міською державною нотаріальною конторою, була заведена спадкова справа за реєстровим номером 61434527 від 24.10.2017року щодо майна померлого ОСОБА_3.

Позивач, як спадкоємець ОСОБА_3, звернувся до Другої ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру № 132 в буд.32а по ОСОБА_4 (колишня пров.Комсомольський) в м.Біла Церква, накладено арешт на підставі постанови від 15.06.2006 року (серія АА № 140378) винесеної державним виконавцем ДВС в м. Біла Церква ОСОБА_5 у межах виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП «Білоцерківтепломережа» боргу в сумі 401 грн. 82 коп. Підставою для відкриття виконавчого провадження було рішення Білоцерківського міського суду № 2-11905 від 16.06.2003року проголошеного у справі за позовом ТОВ «Масивтепломережа» до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

На звернення позивача від 23.05.2018року до відділу Білоцерківського міського відділу ДВС, надано лист за підписом начальника ОСОБА_6 про те, що відповідно даних АСВП у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби на примусовому виконанні документ про стягнення з ОСОБА_3 не перебуває та станом на дату надання відповіді, виконавчі документи на примусове виконання не надходили.

Позивач пояснив, що виконавчі провадження відкриті станом на 2006 рік знищені, у звязку із закінченням строків їх зберігання, а тому ДВС жодною інформацією щодо виконання рішення Білоцеркіського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2003 року по справі №2-11905 не володіє, та вчиняти дії щодо знаття арешту з майна, не має права. Позивач зазначає, що наявне обтяження майна порушує його права, як спадкоємця.

Згідно інформаційної довідки за підписом заступника директора КП БМР «Білоцерківтепломережа» ОСОБА_7 від 29.10.2018 року вих. №1354, станом на 01.10.2018 року згідно о/р 160530-0 за адресою АДРЕСА_2 заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого гарячого водопостачання відсутня.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

На звернення позивача в травні 2018 року до Білоцерківського міського відділу ДВС із заявою про зняття арешту з майна, арешт так і не був знятий по даний час. Натомість, ДВС повідомила, що перевіркою даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у Білоцерківському міськвідділі ДВС на примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості не перебуває. Інформації щодо виконання рішення Білоцеркіського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2003 року по справі №2-11905, яке стало підставою для накладення арешту на квартиру надати не має можливості, оскільки виконавчі провадження відкриті станом на 2006рік знищені, у звязку із закінченням строків їх зберігання.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки ОСОБА_4 або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

А тому, проаналізувавши все вищенаведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо зняття арешту з майна, оскільки позивач, позбавлений можливості успадкувати майно покійного батька, а іншого способу захисту прав позивача не існує.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 182, 321, 328, 391 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Зобовязати уповноважену службову особу Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області звільнити з-під арешту (зняти арешт) нерухоме майно належне ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_3 (бувша Комсомольська) в м. Біла Церква Київської області, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна запису про обтяження, який був зареєстрований 13.07.2006 року в реєстрі за номером 3456307.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 25.03.2019 року.

СуддяОСОБА_8