справа № 489/1334/19
провадження №2/489/1176/19
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2019 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, розглянувши позовну заяву Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Одночасно позивач просив накласти заборону на відчуження житла за адресою: АДРЕСА_1, право на користування якою мають малолітні діти.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. В рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, позивачем, який діє в інтересах малолітніх дітей, заявлено до суду позов про позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав з одночасним накладенням арешту на житло в якому зареєстровані діти, тобто з вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів дітей.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, обґрунтування його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Між тим, вказаних вимог позивачем не дотримано, оскільки не наведено обґрунтування забезпечення позову та необхідності його застосування, а також не надано доказів, що відповідач є власником жила, на яке необхідно накласти арешт.

Крім того, при вирішенні питання щодо забезпечення позову судом встановлено, що відповідно до відомостей, отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутня реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_2, на яку просить накласти арешт позивач.

За таких обставин, враховуючи не підтвердження позивачем належності квартири відповідачу, що в разі накладення на таке майно арешту може призвести до порушення прав інших осіб, підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви Органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру № 23, розташованої за адресою: вул. Південна, 54/2 в м. Миколаєві відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В.Коваленко