Номер провадження: 22-ц/813/7506/19
Номер справи місцевого суду: 515/406/19
Головуючий у першій інстанції Сметаняк О. Я.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря - Ющак А.Ю.

Осіб, що беруть участь у справі:

Позивач- ОСОБА_1

Відповідач- ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.07.2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , (третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 )

- про стягнення аліментів на утримання дружини та дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

11.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеними позовними вимогами та просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку та аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

В позовній заяві зазначає, що спільно проживала із відповідачем без реєстрації шлюбу до ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час їх спільного проживання у них народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає разом з позивачем. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, у зв`язку із чим позивач не має можливості самостійно утримувати дитину.

Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини позивач обґрунтовує тим, що дитина після припинення шлюбних відносин залишається проживати з нею та вона потребує матеріального забезпечення.

Заперечуючи проти позову відповідач просив врахувати його матеріальний стан та вимоги частини 2 ст. 182 СК України враховуючи сплату ним аліментів на утримання трьох дітей в розмірі Ѕ частини доходу згідно рішення суду та розмір матеріальної допомоги яку надає щомісячно своїй неповнолітній доньці ОСОБА_4 ( а.с.23-24).

Одночасно просить стягнути матеріальну допомогу на утримання матері його дитини в розмірі 300 грн.,врахувавши його матеріальний стан( а.с.44-45)

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , (третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 ) про стягнення аліментів на утримання дружини та дитини - задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 11.03.2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.03.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави із зарахуванням до спеціального бюджету судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.( а.с.73-75).

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового в частині стягнення розмірі аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення 3-х річного віку у розмірі 300 грн. та на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку,але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:

Апелянт в скарзі зазначає, що розмір стягнутих з нього аліментів на утримання всіх його дітей перевищує 75% його доходу а саме: Ѕ + ј + 500 грн. , що є порушенням вимог частини 3 статті 70 ЗУ «Про виконавче провадження» та не узгоджується з роз`ясненнями,викладеними у п.17 постанови Пленуму ВС України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Зазначає, що ним протягом жовтня 2018 року по 14.05.2019 року на картковий рахунок перераховані кошти в розмірі 20 564,07 грн.

Просить апеляційний суд врахувати вимоги частини 2 ст.182 СК України та те, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Та відсутності матеріальної можливості забезпечити виплату у встановленому судом розмірі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:

Визначаючи розмір грошового утримання ОСОБА_1 до досягнення дитини трирічного віку в розмірі 500 грн., районний суд виходив з того, що така сума не створитиь надмірний тягар для відповідача так як він добровільно надавав таку допомогу шляхом перерахування грошей на її картковий рахунок.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини, районний суд виходив з того, що відповідач є працездатною особою у його власності перебуває автомобіль та житло отримає заробітну плату, а зменшення розміру аліментів призведе до обмеження права дітей на отримання аліментів у меншому розмірі.

Повністю погодитись з таким судженням районного суду не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с. 8, 18, 26).

З довідки № 526 виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради Одеської області від 04.04.2018 року та паспорту відповідача ОСОБА_2 , слідує, що позивач та її донька ОСОБА_4 , зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 , в зазначеному житлі зареєстровано ОСОБА_2 (а.с. 9, 25).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 09.06.2017 року встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , третьої особи стягуються аліменти в розмірі Ѕ частини на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та до досягнення дітьми повноліття.

Протягом жовтня 2018 року по 14.05.2019 року на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 відповідачем перераховані грошові кошти в розмірі 20564,07 гривень (а.с. 29-39).

Довідкою № 2113 від 06.06.2019 року вбачається, що відповідач отримує заробітну плату та сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 , заробітна плата за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року склала 73754,81 гривень, відрахування по аліментах за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року складають 36324,27 гривень (а.с. 52).

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З врахуванням доходу відповідача, що становить з жовтня 2018 року по березень 2018 року в розмірі 73754,81 грн., судова колегія погоджується з судженням районного суду, що відповідач має матеріальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачці у визначеній судом сумі.

Частиною 2 ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів.

Як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За змістом частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Постанової Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 у пункті 17 розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Суд першої інстанції при визначені розміру аліментів хоча і послався в мотивувальній частині рішення на норму статті 182 СК України , проте, визначаючи розмір аліментів в розмірі ј частини не звернув уваги, що це призведе до виплати аліментних зобов`язань на всіх його дітей понад 70% доходу а саме 50%+ 25% та 50 грн., що не узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму ВС України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

За таких обставин, судова колегія враховує аліментні зобов`язання на інших неповнолітніх дітей зменшує визначений судом розмір до 1/6 частини.

Відповідно до посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 від 15 червня 2015 року він являється учасником бойових дій на нього розповсюджуються пільга щодо звільнення від судового збору, відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».В силу частини 6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1130 грн.60 коп. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України так як обидві сторони звільнені від оплати судових витрат.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 10.07.2019 року змінити в частині стягнення розміру аліментів на утримання дитини та стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.03.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнення судового збору в розмірі 1130 грн.60 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку,встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 01.11.2019 року

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра