Дата документу 03.04.2019 Справа № 317/1005/15
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1005/15 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1511/19 Нікітіна В.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Крилової О.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсної умови договору, визнання дій незаконними, зобов'язання повернути надмірно сплачені кошти та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19 липня 2005 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та відповідачем було укладено кредитний договір № ZPVLGK00000521, відповідно до якого банк надав ОСОБА_5 кредит на суму 15 000 доларів США для купівлі житлового будинку, а останній зобов'язався повернути банку суму кредиту та сплатити на нього проценти та комісію.

Відповідач свої обов'язки виконував не в повному обсязі, допустивши прострочення сплати кредитної заборгованості, внаслідок чого станом на 13 березня 2015 року утворилась заборгованість перед банком на суму 4859,88 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3565,66 доларів США, заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 710,72 доларів США, заборгованості з комісії в розмірі 323,98 доларів США та нарахованої пені в сумі 259,52 доларів США.

Під час судового розгляду даної справи позивач два рази збільшував розмір позовних вимог без зміни підстав та предмету позову.

У відповідності до останньої заяви про збільшення позовних вимог від 10 лютого 2017 року позивачем заявлено до стягнення з відповідача ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № ZPVLGK00000521 від 19 липня 2005 року на суму 9394,99 доларів США, з яких основної заборгованості - 3565,66 доларів США, заборгованості за процентами - 2824,21 долари США, заборгованості з комісії - 458,98 доларів США та заборгованості з пені - 2546,14 доларів США.

13 травня 2016 року ОСОБА_5 подав зустрічний позов, який в ході розгляду справи був неодноразово уточнений, до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»про визнання недійсної умови договору, визнання дій незаконними, зобов'язання повернути надмірно сплачені кошти та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що в договорі № ZPVLGK00000521 від 19 липня 2005 року встановлено обов'язок сплати позичальником на користь банку щомісячної комісії в розмірі 0,18 % від суми виданих кредитних коштів.

Вказана умова договору про сплату щомісячної комісії не відповідає вимогам статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та прямо суперечить вимогам, встановленим п.п. 3.1., 3.6., 3.8. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», які затверджені Постановою Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року.

Крім того, всупереч вимогам п. 2.3.2. Договору, банк самостійно підвищив процентну ставку за кредитом, без отримання його обов'язкової згоди, що призвело до штучного збільшення заборгованості за кредитним договором, оскільки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при отриманні від нього коштів, сплачених за кредитним договором, безпідставно спрямовував грошові кошти, які мали б бути зараховані в рахунок погашення основної заборгованості за кредитним договором, на погашення процентів, розрахованих за безпідставно підвищеною процентною ставкою.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати недійсними умови п. 1.1. кредитного договору № ZPVLGK00000521 від 19 липня 2005 року щодо сплати комісії; визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині збільшення процентної ставки за договором; зобов'язати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути йому зайво сплачені кошти за кредитним договором № ZPVLGK00000521 від 19 липня 2005 року та зобов'язати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати йому довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором № ZPVLGK00000521 від 19 липня 2005 року.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання недійсної умови договору, визнання дій незаконними, зобов'язання повернути надмірно сплачені кошти та зобов'язання вчинити певні дії.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» повернути ОСОБА_5 надмірно сплачені кошти за кредитним договором № ZPVLGK00000521 від 19 липня 2005 року в сумі 2751 долар 47 центів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України, встановленому на день повернення коштів.

Відмовлено у задоволенні решти вимог зустрічного позову.

Стягнуто з ПАТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 640,00 грн.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року в оскаржуваній частині скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № ZPVLGK00000521 від 19 липня 2005 року перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», розмір якої станом на 06.02.2017 року становить 6 097,49 доларів США і 56 960, 42 грн. із яких: за тілом кредиту - 3 565, 66 доларів США, за відсотками - 2 072,85 доларів США, за комісією 458, 98 доларів США, а також 56 960,42 грн. пені.

У задоволенні решти позовних вимог банку відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 про зобов'язання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернути ОСОБА_5 надмірно сплачені кошти за кредитним договором № ZPVLGK00000521 від 19 липня 2005 року в сумі 2751 долар 47 центів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України, встановленому на день повернення коштів залишено без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржувалося.

Понесені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати зі сплати судового збору у суді першої і апеляційної інстанції на загальну суму 8 717,98 грн. підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Постановою Верховного суду Другої судової палати касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року в частині вирішення вимог зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання незаконними дій банку щодо збільшення процентної ставки за договором та зобов'язання банку повернути позичальнику зайво сплачені кошти і видати довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором залишено без змін.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2017 року в частині вирішення вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Сокуренко Н. В. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом порушені норми процесуального права щодо прийняття уточнення зустрічного позову, яка подана після початку розгляду справи по суті. Суд проявив упереджене ставлення до банку під час прийняття ухвали суду про призначення судово-економічної експертизи. Не надано належної оцінки розрахунку заборгованості, страхових платежів, в результаті чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити повністю, у задоволені зустрічного позову відмовити .

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати судове рішення частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове у випадку неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 19 липня 2005 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надалі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про що міститься запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № ZPVLGK00000521, відповідно до умов якого відповідачу надано кошти у розмірі 15 000 доларів США для купівлі житлового будинку, з кінцевим строком повернення 17 липня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії.

Відповідач свої зобов'язання за спірним кредитним договором належним чином не виконував, через що утворилася заборгованість, яка станом на 06 лютого 2017 року становить 9 394,99 дол. США, із яких за тілом кредиту - 3 565,66 дол. США, за процентами - 2 824,21 дол. США, з виплати комісії - 458,98 дол. США, пеня - 2 546,14 дол. США.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем виконано зобов'язання перед позивачем за спірним кредитним договором у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до умов спірного кредитного договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти до 17 липня 2015 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 1048 цього Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Отже суд приходить до висновку, що заборгованість за договором кредиту підлягає стягненню в межах трирічного строку до дня звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду з позовом про стягнення заборгованості, а саме з 30 березня 2012 року, що відповідно до уточнюючого розрахунку від 15.03.2019 року, наданого позивачем на вимогу апеляційного суду складає - 4864,9 доларів США.

Окрім того, звернувшись 30 березня 2015 року до суду з позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору. Таким чином позивач змінив кінцеву дату виконання зобов'язання за спірним кредитним договором та втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність у відповідача обов'язку сплати банку процентів за користування кредитом в розмірі, який згідно з розрахунком заборгованості на день звернення позивача до суду є 4864,9 доларів США, яка складається: за тілом кредиту 3618,32 доларів США, за процентами 633,89 доларів США, з комісії 381 доларів США та пені 261,69 доларів США. У зазначеному розмірі заборгованість представник банку і підтримав.

Колегія визначаючи вказаний розмір заборгованості виходить саме з розрахунку наданим банком, оскільки він є обґрунтованим та доведеним, який не спростовує розрахунок наданий ОСОБА_5, який не враховує сплачені саме банком страхові внески та порядок списання коштів з його рахунку передбачений умовами кредитного договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 підлягає скасуванню із частковим задоволенням позовних вимог.

Оскаржуване рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог зустрічного позову ОСОБА_5 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» колегією суддів не переглядалося, оскільки в зазначеній частині рішення ухвалене Верховним Судом.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

У зв'язку з викладеним, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 30 березня 2017 року по цій справі в оскаржуваній частині скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № ZPVLGK00000521 у розмірі 4864,9 доларів США еквівалент 129973 грн. 04 коп., яка складається: за тілом кредиту 3618,32 доларів США, еквівалент 96668 грн. 80 коп., за процентами 633,89 доларів США, еквівалент 16935 грн. 31 коп, з комісії 381 доларів США, еквівалент 9377 грн. 49 коп. та пені 261,69 доларів США, еквівалент 6991 грн. 44 коп.

Судові витрати, понесені Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» зі сплати судового збору у суді першої та апеляційної інстанції на загальну суму 8 717,98 грн. підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України.

Дата складання повної постанови 08 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: О.В. Крилова

Е.А. Онищенко