Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 725/3363/18

провадження № 61-2200св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Наталія Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців, у складі судді Стоцької Л. А., від 29 серпня 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Кулянди М. І., Перепелюк І. Б., від 19 грудня 2018 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Козлова Н. В., про визнання іпотеки такою, що припинена.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 43 тис. доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно з яким іпотекодавець передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

31 травня 2011 року приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С. І. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. У той же день нотаріус надіслав на адресу ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» повідомлення про те, що правонаступником ОСОБА_2 є його син ОСОБА_1 Вказував на те, що кредитор пропустив передбачений статтею 1281 ЦК України строк пред`явлення вимог до спадкоємця іпотекодавця, а тому іпотека є такою, що припинена.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати припиненою іпотеку згідно іпотечного договору від 25 червня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н. В., реєстровий № 7345, згідно з яким в іпотеку ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» передано квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 29 серпня

2018 року позов задоволено. Визнано припиненою іпотеку згідно іпотечного договору від 25 червня 2017 року № 1203, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Банк Фінанси та Кредит», посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Козловою Н. В., реєстровий

№ 7345, відповідно до якого в іпотеку ТОВ «Банк Фінанси і Кредит», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», передано квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кредитор з вимогами до спадкоємців іпотекодавця не звертався, а сплив визначених

статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що не пред`явивши вимоги до спадкоємців у визначені статтею 1281 ЦК України строки, кредитор ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» втратив право вимоги за договором іпотеки, і як наслідок зобов`язання припинилися.Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлений статтею 1281 ЦК України строк - це строк, у межах якого кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Цей строк не є строком позовної давності. Відповідач не дотримався порядку та шестимісячного строку пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, визначених статтями 1281 та 1282 ЦК України, що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців боржника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просить скасувати оскаржені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що спадкоємець визнав вимоги банку як кредитора, виявивши бажання задовольнити вимогу кредитора, проте у зв`язку із скрутним фінансовим становищем просив банк врегулювати питання погашення заборгованості відповідними частинами. Сторони погодили погашення заборгованості частинами та уклали додаткову угоду, яка є чинною та у судовому порядку недійсною не визнавалась. Суди не залучили до участі у справі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Суди не звернули увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження повідомлення кредитора про смерть спадкодавця. Судами було порушено порядок оцінки доказів. Заявник вважає, що вимога кредитора до спадкоємця може бути заявлена і в усній формі.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» без задоволення, а оскаржені судові

рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

23 травня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 червня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір від 25 червня 2007 року № 1203 pv 15-07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 43 тис. доларів США зі сплатою 11% річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 25 червня 2016 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором у той же день між сторонами був укладений договір іпотеки

№ 1203 pv 15-07, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» квартиру АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем померлого за законом є його син ОСОБА_1 . На підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 31 травня 2011 року приватним нотаріусом Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С. І., позивач успадкував квартиру АДРЕСА_1 .

31 травня 2011 року приватний нотаріус Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Опришко С. І. звернувся до

ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з листом, в якому повідомив, що ним було посвідчено та видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є його син ОСОБА_1 Свідоцтво було видано відносно спадкового нерухомого майна - квартири

АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки від 25 червня 2007 року № 1203pv 15-07.

12 лютого 2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення прав вимоги, на підставі якого відповідач набув права вимоги, у тому числі за кредитним та іпотечним договорами від 25 червня 2007 року № 1203 pv 15-07, які були укладені між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 .

Позивач письмово повідомляв кредитора про смерть свого батька

ОСОБА_2 , однак банк письмової вимоги до спадкоємця не заявив.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписи статей 1281 і 1282 Цивільного кодексу України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою.

У разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця.

Спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця.

Спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього.

Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги.

Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Частиною другою статті 1282 ЦК України передбачено, що вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

За змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої

статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Стаття 1281 ЦК України яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частин аперша статті 598 ЦК України).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 на ім`я начальника відділення № 15 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до якої

ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати кредит згідно кредитного договору

від 25 червня 2007 року у зв`язку з тим, що він став спадкоємцем майна, яке перебуває в іпотеці з метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору (а. с. 51).

23 червня 2011 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору від 25 червня 2007 року № 1203 pv 15-07, відповідно до умов якої позичальника ОСОБА_2 було замінено на його спадкоємця ОСОБА_1 .

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Застава, встановлена первісним боржником, зберігається після заміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суди попередніх інстанцій на зазначені положення закону уваги не звернули, не врахували, що у 2011 році спадкоємець позичальника визнав заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2007 року

№ 1203 pv 15-07, внаслідок чого між кредитором та спадкоємцем було досягнуто згоди на укладення додаткової угоди до спірного кредитного договору щодо зміни боржника, яка є чинною та недійсною в судовому порядку не визнавалась, а іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємця боржника-іпотекодавця не припинилась,а отже дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог і визнання припиненою іпотеки згідно іпотечного договору від 25 червня 2007 року, оскільки кредитор за встановлених обставин не може вважатись таким, що пропустив строк пред`явлення вимоги до кредитора спадкодавця, передбачений статтею 1281 ЦК України.

Частиною першою статті 412 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування рішень судів попередніх інстанцій з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 29 серпня

2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 19 грудня

2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання іпотеки припиненою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн 20 коп. та судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев`ять) грн 06 коп.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович