ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/1420/18

провадження № 22-ц/4809/656/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

Представник Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» -Корольова Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2019 року, суддя Павелко І.Л., по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - Банк) звернулось у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до кредитного договору № 5506С32 від 26.06.2006 року АТ «Укрексімбанк» надав ОСОБА_2 кредит у сумі 24900 дол.США строком до 25 червня 2012 року із сплатою річної відсоткової ставки -12,5 % річних, для оплати за автомобіль.

Позивач зазначив, що з умовами, графіком погашення та сукупною вартістю кредиту та реальної процентної ставки позичальник був ознайомлений шляхом проставляння власноручного підпису під відповідними документами.

30.03.2007 року між сторонами укладено додатковий договір № 5506С32-1 до кредитного договору, яким внесені зміни в п.2.2.1 та встановлено проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірі процентної ставки 0,1 % річних.

У зв'язку із систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості.

Відсотки були перенесені на рахунок прострочених і нараховані станом на 26.09.2006 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2008 року позовні вимоги Банку були задоволені та стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 24 474,17 доларів США, що еквівалентно 123 594,57 грн. за курсом НБУ (на 26.09.2006) складається із заборгованості за кредитом в сумі 23 862 дол.США/120 503, 10 грн., простроченої заборгованості за кредитом 346 дол.США/1747,30 грн., прострочених відсотків в сумі 263, 58 дол. США/1331,08 грн., пені за кредитом в сумі 1,47 дол.США/7,43 грн., пені за відсотками 1,12 дол.США/5,66 грн.

Даним рішенням встановлено факт наявності договірних правовідносин між Банком і позичальником за кредитним договором № 5506С32 від 29.06.2006 року, та їх порушення з боку позичальника.

15.07.2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист, який переданий для подальшого примусового виконання.

Позивач зазначив, що рішення суду не виконано, тому позичальнику продовжувалось нараховування відсотків за користування кредитними коштами.

Станом на 03.03.2018 року заборгованість відповідача по процентам за кредитним договором від 29.06.2006 року становить 1 299,75 дол.США.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 5506С32 від 26.06.2006 року в частині нарахованих відсотків за період з 26.09.2006 року по 03.03.2018 року в розмірі 1 299,75 доларів США та судовий збір в розмірі 1 762 гривні.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема зазначено, що ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке не виконане, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків за користування кредитом, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином. Суд першої інстанції не врахував, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором лише частково виконане через певний проміжок часу і на даний час перебуває на примусовому виконанні , тим самим залишивши поза увагою той факт, що у разі порушення боржником грошового зобов'язання, кредитор має право вимагати від боржника оплати компенсаторних, санкцій та відшкодування завданих збитків.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.02.2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11.03.2019 року справу призначено до розгляду.

До суду надано відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача адвоката Шепеленко А.О., в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що наявність судового рішення, яке боржник виконав не у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що 26.06.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 5506С32 відповідно до якого відповідачу наданий кредит у сумі 24 900 доларів США на придбання автомобіля, строком до 25.06.2012 року зі сплатою 12,5 % річниих.

Договором передбачено , що нарахування процентів по договору здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. ( п.2.5.1 кредитне договору).

Позичальник, у свою чергу, зобов'язався здійснювати погашення кредиту на визначений кредитним договором рахунок, в строк зазначений у п.2.1. кредитного договору. Погашення кредиту мало відбуватись у валюті кредиту , щомісяця, рівними частинами, починаючи з наступного місяця після одержання кредиту, у сумах, визначених графіком погашення кредиту. Строки, передбачеені графіком погашення кредиту - є обов'язковими. Остаточне погашення кредиту до 26 червня 2028 року.

30 березня 2007 року між сторонами укладено додатковий договір №5506С32-1 до кредитного договору, яким внесені зміни в п.2.2.1 та встановлено проценти за користування кредитом у розмірі процентної ставки 0.1 % річних.

У зв'язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборгованості позивач був вимушений звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищевказаним Кредитним договором.

Відсотки були перенесені на рахунок прострочених і нараховані станом на 26.09.2006 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2008 року по справі №2-72/08-р позовні вимоги банку задоволені. Стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 24 474,17 доларів США, що еквіватентно 123 594,57 гривень за курсом НБУ (на 26.09.2006року).

15 липня 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист справі №2-72/08р, який переданий для подальшого примусового виконання.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 5506С32 від 29.06.2006 року заборгованість відповідача станом на 03.03.2018 року по процентам становить 1 299,75 дол. США.

Суд першої інстанції зазначив, що звернувшись в 2008 році до суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_2 всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов'язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився, відповідно підстави для стягнення донарахованих відсотків за період з 26.09.2006 року по 03.03.2018 року у розмірі 1299, 75 доларів США за кредитним договором №5506С32 від 26.06.2006 року-відсутні.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який надалі був перейменований в Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 5506С32 на суму 24 900 доларів США на придбання автомобіля строком до 25.06.2012 року зі сплатою 12,5 % річниих.

Сторони встановили, що нарахування процентів по договору здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. ( п.2.5.1 кредитне договору).

Позичальник, у свою чергу, зобов'язався здійснювати погашення кредиту на визначений кредитним договором рахунок, в строк, зазначений у п.2.1. кредитного договору. Погашення кредиту мало відбуватись у валюті кредиту , щомісяця, рівними частинами, починаючи з наступного міся після одержання кредиту, у сумах, визначених графіком погашення кредиту. Строки, передбач графіком погашення кредиту - є обов'язковими. Остаточне погашення кредиту до 26 червня 2028 року.

30 березня 2007 року між сторонами укладено додатковий договір №5506С32-1 до кредитного договору, яким внесені зміни в п.2.2.1 та встановлено проценти за користування кредитом у валютному кредиту в розмірі процентної ставки 0.1 % річних.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням , проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Пунктами 2.62. укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснити дострокове погашення кредиту або його частини, процентів за користування кредитом, комісій, зборів та інших належних до сплати платежів протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення.

В пункті 4.2 кредитного договору зазначено, що якщо виникла і триває подія невиконання зобов'язань, зазначена у пукті 4.1 , у банку виникає право вимоги дострокового виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Банк повідомляє позичальника, що непогашена частина кредиту , нараховані проценти за користування кредитом, а також інші платежі за цим договором підлягають достроковому поверненню. Позичальник зобов'язаний сплатити зазначену в повідомлені суму протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення. У випадку порушення зазначеного строку сплати, банк набуває право стягнути заборгованість у позичальника за кредитом , процентам та іншим платежам за цим договором шляхом стягнення вищезазначеної суми з предмета застави.

У зв'язку з систематичним порушенням умов кредитного договору та утворенням заборговане позивач був вимушений звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за вищевказаним Кредитним договором.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2008 року по справі №2-72/08-р позовні вимоги банку була задоволені: стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 24 474,17 доларів США, що еквіватентно 123 594,57 гривень за курсом НБУ (на 26.09.2006року).

15 липня 2011 року Кіровським районним судом м. Кіровограда виданий виконавчий лист справі №2-72/08р, який переданий для подальшого примусового виконання.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 5506С32 від 29.06.2006 року заборгованість відповідача станом на 03.03.2018 року по процентам становить 1 299,75 дол. США.

Встановлені обставини свідчать , що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк позивач, використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Таким чином звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок , умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним.

Якщо за рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Зазначене підтверджується Постановою Верховного Суду від 04.07.2018 року справа №310/11534/13-ц , провадження №14-154 цс 18 та Постановою Верховного Суду від 28.03.2018 року №444/9519/12.

Крім того з матеріалів справи вбачається , що розрахунок заборгованості наданий позивачем на підтвердження позову є неналежним оскільки не підтверджений належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.02.2019 року - залишити без змін.

Текст постанови складено 04.04.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: