Справа № 183/4839/19
№ 2-о/183/178/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Центр надання адміністративних послуг при виконавчому комітеті Новомосковської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

встановив:

06 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому договору купівлі - продажу на квартиру АДРЕСА_1 , посвідченого 04 липня 1998 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шаульською Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1310 на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначає, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 1998 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

При укладенні вказаного договору купівлі-продажу, в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, в договорі купівлі-продажу квартири прізвище заявника записано як « ОСОБА_1 , що не збігається із записом його прізвища в паспорті громадянина України, що був виданий Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 13 вересня 2001 року, у якому його прізвище зазначене, як ОСОБА_1 .

З приводу виправлення зазначеної помилки у договорі купівлі-продажу, заявник звернувся до Державного нотаріуса, проте, йому було повідомлено, що зміну в договорі може виконати тільки нотаріус, який засвідчував цей договір, однак цей нотаріус вже багато років не працює.

На думку заявника, причина неправильного написання його прізвища у правовстановлюючому документі виникла у зв`язку із неправильним перекладом його прізвища, з російської на українську мову.

У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності заявникові правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу квартири, а тому посилаючись на вимоги п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, заявник звернувся до суду з даною заявою.

06 серпня 2019 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання заявник не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про встановлення факту підтримав.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суду подано копію договору купівлі-продажу, посвідченого 04 липня 1998 приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шаульською Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №1310 (а.с.5), у відповідності до якого ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 . Право приватної власності за ОСОБА_1 на вказану квартиру зареєстровано 04 липня 1998 року в Новомосковському БТІ за реєстровим № 73, реєстрова книга 1.

Між тим, згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13 вересня 2001 року Новомосковським МВ УМВС України у Дніпропетровській області, на ім`я заявника, прізвище останнього вірно зазначено ОСОБА_1 (а.с.9). Таке ж прізвище заявника записано й у картці платника податків (а.с.11).

Таким чином, аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні «прізвища» власника квартири у правовстановлюючому документі, а саме замість вірного прізвища « ОСОБА_1 » було записано « ОСОБА_1 ». Означені розбіжності перешкоджають заявнику у реалізації його прав, як власника квартири, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності означеного правовстановлюючого документу заявнику. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена, а заявнику повинен бути встановлений факт належності правовстановлюючого документу - Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 04 липня 1998 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шаульською Є.В.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5,12, 77-82, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) правовстановлюючого документу - Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 04 липня 1998 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шаульською Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №1310 та в Новомосковському БТІ за №73, реєстрова книга 1.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в тридцятиденний термін після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сорока О.В.