КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року

справа 369/4988/17

провадження № 22-ц/824/10073/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Щербенко А.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Квартал-Авіа Сервіс», товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест»

треті особи:

Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області,

Національний Авіаційний університет,

товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока»,

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2019 року у складі судді Пінкевич Н.С. в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал-Авіа Сервіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест», треті особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Національний Авіаційний університет, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», ОСОБА_2 про стягнення шкоди та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2017 року позивач звернувся із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал-Авіа Сервіс», товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест», треті особи Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Національний Авіаційний університет, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Толока», ОСОБА_2 про стягнення шкоди та зобов`язання вчинити дії. З урахуванням уточнень позовних вимог позивач просив стягнути на його користь з ТОВ «Альфа-Капітал-Інвест» моральну шкоду у розмірі 100 000 грн, судові витрати понесені позивачем та зобов`язати ТОВ «Альфа-Капітал-Інвест» за власний кошт демонтувати надбудову.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що надбудова розміщена впритул до балкону та вікон позивача, що дозволяє вільне проникнення до його квартири, порушує правила добросусідства, норми санітарної та протипожежної безпеки. Та внаслідок протиправних дій відповідача йому спричинено моральну шкоду.

Рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області від 20 лютого 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник скаржника просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач як користувач квартирою, має такі самі права на захист свого порушеного права як і власник квартири. Вважає єдиним способом відновлення свого порушення права - знесення самочинної надбудови.

В судовому засіданні позивач та представник позивача апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачів проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Через канцелярію суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_2 , про заміну сторони правонаступником, оскільки власником квартири щодо якої виник спір на даний час є ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду, яку зафіксовано у протоколі судового засідання від 23.10.2019 року у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки ОСОБА_2 позовних вимог не заявляв, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції на момент його постановлення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, що він є власником квартири та наявності будь-яких перешкод в користуванні власним майном.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 липня 2015 року ОСОБА_1 , отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно (індексний номер 41211773), а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

14 січня 2015 року між ТОВ «Квартал-Авіа-Сервіс» та ОСОБА_1 , укладено договір про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території №82/1.

З листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 04 травня 2017 року вбачається, що посадовою особою Департаменту з метою проведення позапланової перевірки у жовтні 2016 року було здійснено виїзд на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , та встановлено, що на першому житловому поверсі багатоповерхового будинку виконуються роботи з влаштування металевих конструкцій з подальшим влаштуванням даху. Встановити конкретну квартиру та власника ким виконуються роботи не вдалось через неможливість потрапити в середину багатоквартирного житлового будинку.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 зазначеної постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Частина перша статті 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено, що саме відповідачем йому завдано збитків. Відсутній причинний зв`язок між незаконними, на думку позивача, діями відповідача щодо ненадання інформації стосовно того, хто здійснив це будівництво та завдання позивачу моральної шкоди внаслідок незаконного будівництва невстановленими особами, що виявилось у побоюванні позивача за свою безпеку.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що на час прийняття судом рішення право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 (Інформація з Державного реєстру речових прав №142565486 від 24 жовтня 2018 року).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії.

Відповідно до ст. 391 цього ж Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в судовому засіданні вказує, що він є власником квартири та порушено кримінальне провадження щодо неправомірного позбавлення його власності, проте доказів на підтвердження цієї обставини ним не надано, а матеріали справи не містять.

Навпаки , відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . ( а.с. 3 т. 2).

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України захисту підлягає не будь - яке право особи, яка звертається до суду з позовом, а лише порушене право. До того ж порушення такого права повинно бути допущене відповідачем, а не іншою особою.

Оскільки позивачем не надано доказів того, що він є власником чи користувачем квартири та наявності перешкод у користуванні власним майном, суд першої інстанції правильно відмовив у позові за недоведеністю позовних вимог.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, відтак підстав для скасування рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення

Рішення Києво-Святошинського районного суду області від 20 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 04 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді