Провадження № 2/161/506/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі - Грабовській Г.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, 15.10.2012 року шлюб було розірвано. В шлюбі у них народилася одна дитина: донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в даний час проживає разом з позивачкою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2012 року постановлено стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 19.02.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що в даний час відповідач має сплачувати більший розмір аліментів, оскільки дочка потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку.

Просить суд, змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини з 500 грн. на 3390 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2018 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

У встановлений в ухвалі суду строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що від сплати аліментів він не ухиляється, сплачує їх майже удвічі більшому розмірі ніж було визначено судом. Зазначає також, що купує для дитини продукти харчування, одяг та інші необхідні речі. Крім того, звертає увагу суду, що згідно довідки наданої КЗ «Луцького навчально-виховного комплексу «Гімназія №14», він бере активну участь у вихованні дитини, цікавиться її успішністю. А також оплачує харчування дитини у школі та постійно надає спонсорську допомогу гімназії. Всього за місяць ОСОБА_3В сплачує приблизно 900 грн. на місяць. Просить задовольнити позов частково на суму 1100 грн.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Крім того суду пояснила, що, її матеріальний стан значно погіршився. Вказаних коштів та аліментів, які стягуються за рішенням суду їй не вистачає для належного утримання дитини. Просить суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Пояснив суду, що ОСОБА_3 не відмовляється від сплати аліментів регулярно забезпечує дитину усім необхідним. Забезпечує дочку по мірі можливості усім необхідним, включаючи витрати повязанні з навчальним процесом. Крім того, пояснив суду, що має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Крім того, пояснив суду, що має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, постановлено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, аліменти на утримання неповнолітної дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн (а.с. 4-5).

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд вважає доведеним, що у звязку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років, а тому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими.

Суд також вважає, що відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на користь позивача у збільшеному розмірі, оскільки є працездатним, здоровим, має регулярний дохід.

Доводи відповідача, які містяться у відзиві про те, що на його утриманні перебуває дружина та дитина від іншого шлюбу, суд враховує частково, оскільки дані обставини не можуть погіршувати становище дитини, яка проживає окремо від батька та дані обставини не звільняють його від обовязку утримувати доньку, батьком якої він є. Крім того,відповідачем не надано доказів,що останні знаходяться на його утриманні.

Інших доказів погіршення матеріального стану відповідача, суду не надано та в судовому засіданні не здобуто.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також наявність у відповідача неповнолітньої дитини від іншого шлюбу (а.с.58).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який з 1 січня 2019 року для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня 2218 гривень.

Таким чином, обовязок батьків щодо утримання дитини, гарантії забезпечення належного рівня її розвитку, незалежно від того чи перебувають батьки у зареєстрованому шлюбі, проживають разом чи окремо від дитини, мінімальний розмір на утримання дитини встановлені законодавством України.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоровя та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Як пояснив суду представник відповідача ОСОБА_2, середньомісячний дохід його довірителя становить близько 6000 грн.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування розміру аліментів в розмірі 3390 грн. на дитину щомісячно, оскільки, на думку суду, вказана сума є дещо завищеною, та належним чином не доведена наявність саме таких витрат у ОСОБА_1 на утримання доньки.

Додані позивачем до позовної заяви копії квитанцій про купівлю одягу і продуктів харчування лише частково підтверджують доводи позивача про необхідність збільшення розміру аліментів, однак, суми витрат не свідчать про необхідність сплати відповідачем аліментів на утримання дитини на суму 3390 грн. щомісячно.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2012 року, стягувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлений рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.10.2012 року в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1 - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі 1500 ( одна тисяча пятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави суму 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3;

Відповідач ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення в повному обсязі складено 01 квітня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк