Справа № 521/4796/19
Провадження № 4-с/521/44/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бобуйка І.А.

секретаря судового засідання - Коноваловій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Гамбаля Олександра Євгеновича, стягувач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

В С Т А Н О В И В :

21.03.2019 року скаржник звернувся зі вищезазначеною скаргою, у якій просить суд: поновити ОСОБА_1 , строк на оскарження дій приватного виконавця Гамбаля О.Є. ; визнати неправомірними дії приватного виконавця Гамбаля О.Є., які полягають у винесенні 20.02.2019 року постанови про відкриття ВП № 58446996; скасувати постанову приватного виконавця Гамбаля О.Є. про відкриття ВП № 58446996 від 20.02.2019 року.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, просив задовольнити скаргу, надав суду копії матеріалів виконавчого провадження № 58446996 .

Приватний виконавець Гамбаль О.Є. в судове засідання не з`явився, про дату час та місце був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Стягувач - АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився, про дату час та місце був повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлено, що Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення від 08.08.2011 року, у якому позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/83122/85/85109 від 01.11.2007 року було задоволено. На виконання даного рішення 12.12.2011 року видано виконавчий лист, в якому зазначено, що строк його пред`явлення до виконавчої служби 1 рік.

Як вбачається з відміток державних виконавців, зроблених на самому виконавчому листі від 12.12.2011 року, хронологія подій така:

07.06.2013 року, у відповідності до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», від 30.06.1999 року, який втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, однак діяв на момент зазначених правовідносин, виконавче провадження за виконавчим листом від 12.12.2011 року, підлягало закінченню, у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

19.12.2013 року, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», від 30.06.1999 року, який втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, однак діяв на момент зазначених правовідносин, виконавчий лист від 12.12.2011 року, був повернений стягувачеві, у зв`язку з тим, що стягувач перешкоджав провадженню виконавчих дій чи не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

05.11.2014 року, у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», від 30.06.1999 року, який втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, однак діяв на момент зазначених правовідносин, у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом від 12.12.2011 року, було відмовлено, у зв`язку з наявністю інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

16.05.2016 року у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», від 30.06.1999 року, який втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, однак діяв на момент зазначених правовідносин, виконавчий лист від 12.12.2011 року, був повернений стягувачеві, у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Судом встановлено, 14.03.2019 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами ВП № 58446996 та з постановою про відкриття ВП № 58446996 від 20.02.2019 року. Годловський стверджує, що копії постанови про відкриття ніколи не отримував у встановлений спосіб і порядок.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 13 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Також, статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, дані строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд виходить з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Згідно частини 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дослідивши матеріали додані до скарги, суд визнає пропуск строку надання скарги на дії приватного виконавця Гамбаля О.Є. таким, що був пропущений з поважних причин, оскільки скаржник не отримував постанови про відкриття ВП 58446996 від 20.02.2019 року, та ознайомився з матеріалами даного ВП лише 14.03.2019 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 30.06.1999 року, який втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, однак діяв на момент зазначених правовідносин, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», від 30.06.1999 року, який втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, однак діяв на момент зазначених правовідносин, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

За таких обставин, навіть враховуючи той факт, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 12.12.2011 року, переривався пред`явленням його до виконання, однорічний строк, встановлений Законом України «Про виконавче провадження» від 30.06.1999 року, який втратив чинність на підставі Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, однак діяв на момент зазначених правовідносин, для його виконання, вже минув. Жодних доказів про звернення стягувача до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, суду і приватному виконавцю Гамбалю О.Є. перед відкриттям виконавчого провадження надано не було.

За таких обставин, приватний виконавець Гамбаль О . Є. був зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа від 12.12.2011 року, що був виданий на підставі рішення від 08.08.2011 року за позовною заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/83122/85/85109 від 01.11.2007 року, уже минув.

Згідно ст. 450 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, суд вважає, що дії приватного виконавця Гамбаля О . Є. є неправомірними, а тому суд зобов`язує приватного виконавця Гамбаля О. Є . усунути порушення прав скаржника шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №58446996 від 20.02.2019 року, що відкрите на підставі виконавчого листа від 12.12.2011 року, що був виданий на підставі рішення від 08.08.2011 року за позовною заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/83122/85/85109 від 01.11.2007 року.

У відповідності до ст. 451 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись п. 5, 13, 17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, ст. ст. 22, 25 Закону України «Про виконавче провадження» від 30.06.1999 року, ст. ст. 5, 12 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII від 02.06.2016 року ст.ст. 127, 447- 451 ЦПК України, СУД -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подачі скарги на дії приватного виконавця Гамбаля Олександра Євгеновича, стягувач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подання скарги на дії приватного виконавця Гамбаля Олександра Євгеновича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Гамбаля Олександра Євгеновича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця Гамбаля Олександра Євгеновича, які полягають у винесенні 20.02.2019 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 58446996 за виконавчими листами від 12.12.2011 року.

Зобов`язати приватного виконавця Гамбаля Олександра Євгеновича усунути порушення прав ОСОБА_1 шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №58446996 від 20.02.2019 року.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги приватний виконавець повинен повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 02.04.2019 року.

СУДДЯ:

02.04.19