ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7926/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2019 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Мицик Ю.С., вивчивши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Соді Ком" до ОСОБА_1 інтернет видання "Моя Київщина", про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Соді Ком" до ОСОБА_1 інтернет видання "Моя Київщина", про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20.09.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Крім іншого, позивачу на виконання вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України необхідно було вказати повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання чи перебування (для фізичної особи), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичної особи, зареєстрованої за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичної особи) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси.

Про наслідки невиконання ухвали про залишення без руху позивачу було роз`яснено в самому тексті ухвали від 20.09.2019.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

15.10.2019 за допомогою поштової кореспонденції до Дарницького суду м. Києва позивачем була направлена заява про усунення недоліків позовної заяви. Одночасно позивач в заяві вказував на те, що у зв`язку з відсутністю повної інформації відносно відповідача, він звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів.

Так, відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві відповідно до ст. 175 ЦПК України.

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України у адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адрес українського сегмента мережі Інтернет.

Тобто, у даному випадку, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких саме позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Позивач в заяві про усунення недоліків від 15.10.2019 вказував на те, що у зв`язку з відсутністю повної інформації відносно відповідача, він звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів та надав докази неможливості самостійно отримати вказану інформацію, зокрема звернення до ТОВ «Інтернет Інвест», яке йому відмовило у наданні витребуваних відомостей.

Просив відкрити провадження у справі, а в разі з`ясування судом, що справа не підсудна Дарницькому районному суду м. Києва, не заперечував проти направлення справи за підсудністю.

Ст. 84 ЦПК України врегульоване питання про витребування доказів судом. Так, відповідно до ч. 1 вказаної статті, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом вказаної норми, витребування доказів судом можливе після відкриття провадження у справі або одночасно з прийняттям судом вказаного процесуального рішення.

Водночас, за приписами ч. 1 ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі.

При цьому, ст.ст. 116-118 ЦПК України передбачено механізм забезпечення доказів. Так, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви та повинна містити відомості, передбачені ст. 117 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, посилання позивача на неможливість встановлення та отримання повної інформації відносно відповідача, є передчасним, оскільки позивач, міг звернутися із заявою про забезпечення доказів судом до подання позову.

Недотримання обов`язкових вимог до форми і змісту позовної заяви перешкоджає початку судового процесу, тому що суд не має необхідної інформації для відкриття провадження у справі. Зазнач4ені недоліки не дають правових підстав для відкриття провадження по справі, оскільки є суттєвими.

Тобто позивачем усунуто зазначені в ухвалі про залишення позову без руху недоліки, не в повному обсязі, з урахуванням вимог ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як передбачено вимогами ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на те, що судове рішення про залишення позовної заяви без руху залишено не виконаним стороною позивача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч.6 ст.185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне позов визнати неподаним та повернути позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків.

Суддя також враховує та звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п.36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (ч.5 ст.185 ЦПК України).

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді (ч.6 ст.185 ЦПК України).

У зв`язку з тим, що позивачем недоліки поданої заяви усунуті не в повному обсязі у відповідності до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2019, суддя вважає, що позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Соді Ком" до ОСОБА_1 інтернет видання "Моя Київщина", про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, слід повернути позивачу та роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

А відтак, позивач не позбавлений права на доступ до правосуддя, оскільки має можливість повторного звернення до суду з позовом, який за формою та змістом буде відповідати вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 43, 116, 117,185, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Соді Ком" до ОСОБА_1 інтернет видання "Моя Київщина", про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди визнати не поданою та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ Ю.С.МИЦИК