П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року

м. Бахмут

Справа № 234/18213/16-ц

Провадження № 22-ц/804/571/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Біляєвої О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Будулуци М.С., Гапонова А.В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області в складі судді Літовки В.В. від 27 листопада 2018 року, ухвалене в місті Краматорську Донецької області, дата складення повного судового рішення - 03 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» пред'явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 25 грудня 2012 року сторони у справі уклали кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 грн 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором станом на 31 жовтня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 36478 грн 64 коп., яка складається із: 4842 грн 39 коп. заборгованості за кредитом; 27061 грн 69 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2361 грн 29 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 1713 грн 27 коп. (процентна складова) штрафу.

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 36478 грн 64 коп., а також понесені ним судові витрати.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 31 травня 2017 року позов задоволений частково (ас. 47).

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, за наслідками розгляду якої ухвалою суду першої інстанції заочне рішення скасовано і справу призначено до розгляду (ас. 51-53, 77а).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2018 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 24 січня 2019 року про внесення виправлень) позов задоволений частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» загальну заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2012 року станом на 31.10.2016 в сумі 29603 грн 03 коп., яка складається з: 4842 грн 39 коп. заборгованості за кредитом; 24760 грн 64 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом.

В іншій частині позову відмовити.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення 4842 грн 39 коп. кредиту і 24760 грн 64 коп. процентів за користування кредитом.

Відмовляючи у стягненні решти процентів за користування кредитом, пені та комісії, штрафу, суд посилався на те, що строк дії договору закінчився 31 серпня 2016 року, а тому банк не мав права нараховувати відсотки після цієї дати. Пеня та комісія, штраф всупереч Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» нараховані після 14 квітня 2014 року.

У грудні 2018 року відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 визнає факт отримання грошових коштів від позивача; однак кредитодавець не довів позовні вимоги, у тому числі дату отримання кредиту, розмір, укладення договору. Суд першої інстанції прийняв надані позивачем докази з порушенням норм процесуального права і не оформив окремим процесуальним документом ухвалу про часткове задоволення клопотання відповідача про витребування доказів, зокрема оригіналів меморіальних ордерів про зарахування та списання грошових коштів. Під час ухвалення рішення суд не зважив на те, що позивач в односторонньому порядку змінив процентну ставку за користування кредитом. Крім того, не є правильним висновок суду про переривання перебігу позовної давності, оскільки починаючи з 01 січня 2013 року позичальник жодних дій, спрямованих на погашення кредитної заборгованості, не вчиняв.

На час перегляду даної цивільної справи Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», яке 26 лютого 2019 року отримало копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою, не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Питання про перегляд рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог учасниками справи не порушується.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 25 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), та ОСОБА_1 уклали договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів 30 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 31.08.2016.

На підтвердження позовних вимог позивачем наданий розрахунок, згідно з яким станом на 31.10.2016 загальний розмір заборгованості становить 36478 грн 64 коп., який складається з: 4842 грн 39 коп. заборгованості за кредитом; 27061 грн 69 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2361 грн 29 коп. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 1713 грн 27 коп. (процентна складова) штрафу.

ОСОБА_1 проживає у місті Краматорську Донецької області, яке входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК).

В силу частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом попередньої інстанції правильно встановлено, що між сторонами у даній справі 25 грудня 2012 року укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 грн 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Факт укладення договору і отримання грошових коштів ОСОБА_1 визнає, про що зазначено в апеляційній скарзі (ас. 188).

Із анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послугу ПриватБанку вбачається, що позичальник особистим підписом посвідчив, що дана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (ас. 6).

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору, передбачено право Банку змінити в односторонньому порядку розмір наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту).

Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_2 підтверджується збільшення кредитного ліміту до 5000 грн (ас. 84).

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», розмір щомісячних платежів - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості.

Матеріалами справи, зокрема розрахунком заборгованості, випискою по рахунку, підтверджується, що за укладеним кредитним договором ОСОБА_1 користувався грошовими коштами, з січня 2013 року по 02 серпня 2015 року частково здійснював оплату заборгованості за кредитним договором (ас. 4-5, 148-149).

З огляду на положення ч. 3 ст. 203, ст. 1054 ЦК України саме відповідач має спростувати, що він користувався банківськими коштами і з 01 січня 2013 року вчиняв будь-які дії, спрямовані на погашення кредитної заборгованості, та надати належні, допустимі, достовірні і достатні докази на спростування цієї обставини.

Проте ОСОБА_1 на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, зокрема, що починаючи з 01 січня 2013 року позичальник не вчиняв жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором, за невиконання умов якого до нього пред'явлений позов.

Отже, з урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції визнає правильним висновок суду про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитного договору, чим порушив право позивача на повернення кредиту і процентів за користування кредитом, а тому АТ КБ «ПриватБанк» має право на захист порушеного права в судовому порядку, а довід скарги про недоведеність позивачем дати отримання кредиту, його розміру, підстав укладення договору та помилковість висновку суду про пред'явлення позову в межах позовної давності хибним.

Щодо визначеного судом розміру заборгованості за процентами за користування кредитними коштами 24760 грн 64 коп. в межах дії картки, слід зазначити таке.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутн6ості іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з висновком Верховного Суду України (постанова від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Суд першої інстанції, установивши, що строк дії картки - 08.2016, дійшов обґрунтованого висновку, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, тому після 31 серпня 2016 року банк не міг такі проценти нараховувати.

Висновок щодо застосування відповідної норми права, зокрема ст. 1048 ЦК України, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Разом з тим, згідно з розрахунком, з яким частково погодився суд першої інстанції, позивач застосував процентну ставку: з 25.12.2012 - 30,00 % річних; з 01.09.2014 - 34,80 % річних; з 01.04.2015 - 43,20 % річних.

Відповідач визнає, що умовами договору було передбачено сплату відсотків за користування кредитом 30% річних.

Проте відповідно до матеріалів справи позивач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надав жодних доказів про встановлення процентної ставки з 01.09.2014 - 34,80 % річних; з 01.04.2015 - 43,20 %, як зазначено у розрахунку заборгованості; як і не надав доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його про зміну розміру процентної ставки відповідно до вимог частини четвертої статті 1056-1 ЦК України, за приписами якої в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, також передбачено обов'язок Банку не менш ніж за 7 днів до введення змін Тарифів проінформувати Клієнта.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M"), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил, адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено факт вручення повідомлення про зміну умов кредитного договору адресатові під розписку. Після зміни процентної ставки до 34,80 %, у подальшому до 43,20 % ОСОБА_4 дій, які б свідчили про прийняття пропозиції кредитора, не вчиняв.

Відтак довід апеляційної скарги про відсутність правових підстав для зміни процентної ставки та неправильність висновку суду про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом з урахуванням зміненої процентної ставки є обґрунтованим.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції визнає правильним розмір заборгованості по процентам за користування кредитом 1054 грн 02 коп., обрахований позивачем за період з 24 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року, і не погоджується з розрахунком позивача в частині визначення заборгованості по процентам за користування кредитом, починаючи з 01 вересня 2014 року.

Так, з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2016 року розмір заборгованості по процентам за користування кредитом складає 2911 грн 16 коп. (4596 грн 57 коп. х 30 % : 360 х 760 дн.).

Відповідно загальний розмір заборгованості по процентам за користування кредитом - 3965 грн 18 коп. (1054 грн 02 коп. + 2911 грн 16 коп.).

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, ОСОБА_1, крім іншого, обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, як прийняття судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права наданих позивачем доказів.

Цей довід апеляційної скарги є не прийнятним, оскільки за положеннями частин першої, третьої статті 179 ЦПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п'ятою статті 178 цього Кодексу.

Зокрема пунктом 1 частини п'ятої статті 178 ЦПК України передбачено, що до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Згідно з матеріалами справи, письмові докази (довідки про рух коштів по кредитній картці, строк дії кредитної картки, роздруківки СМС - повідомлень на адресу відповідача про зміну відсоткової ставки за кредитом тощо) подані позивачем разом з відповіддю на відзив.

Відтак суд першої інстанції з метою всебічного та повного з'ясування обставин цієї справи підставно прийняв зазначені докази.

Щодо доводу апеляційної скарги про не оформлення окремим процесуальним документом ухвали про часткове задоволення клопотання відповідача про витребування доказів, зокрема оригіналів меморіальних ордерів про зарахування та списання грошових коштів, то цей довід на правильність висновку суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог не впливає. Відсутність оригіналів будь-яких документів не є підставою для відмови в позові за наявності їх копій та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Інше має бути спростовано особою, яка не виконує умови договору.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України, для зміни оскарженого рішення в частині визначення розміру заборгованості по процентам за користування кредитом з 24760 грн 64 коп. на 3965 грн 18 коп.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частини перша, друга, шоста статті 141 ЦПК України передбачають, що судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача стягуються судові витрати на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (24,14 %), тобто 332 грн 71 коп.

У зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволеної частини вимог (70,25 %) 1178 грн 38 коп.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 27 листопада 2018 року в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та розподілу судових витрат змінити.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ) 8807 (вісім тисяч вісімсот сім) грн 57 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 4842 грн 39 коп. заборгованості за кредитом, 3965 грн 18 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом».

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ) понесені судові витрати у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції в сумі 332 грн 71 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені судові витрати у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1178 грн 38 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. М. Біляєва

Судді: М. С. Будулуца

А. В. Гапонов