Єдиний унікальний номер 725/6365/18
Номер провадження 2/725/1034/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

у складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Григорчук Д.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника третьої особи Немилостивого І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3., місце перебування: Державна установа «Маневицька виправна колонія №42» вул..Андрія Снітка, 26 смт.Маневичі Волинська область), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради (Центральна площа, 1 м.Чернівці) про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Посилалась на те, що з 16 червня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 листопада 2010 року було розірвано. У шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом із нею та знаходиться на її повному утриманні.

Натомість, біологічний батько дитини вихованням сина не займається, не цікавиться його життям, здоров'ям та навчанням. Крім того, відповідач не виявляє зацікавленості у подальшій долі дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. За весь час після розірвання шлюбу ОСОБА_3 жодного разу не привітав сина зі святами та Днем народження.

Таким чином, відповідач без поважних на те причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина.

На даний час роль батька виконує її чоловік ОСОБА_5, який разом із нею допомагає виховувати сина, матеріально забезпечує його. Дитина вважає його своїм батьком, оскільки свого біологічного батька не пам'ятає.

Наскільки їй відомо, відповідач з 2014 року відбуває покарання у ДЗ «Маневицька виправна колонія №42». Однак, незважаючи на те, що відповідач фізично не в змозі відвідувати сина, він навіть у телефонному режимі не цікавиться ним та його життям, не пише йому листи.

У зв'язку із цим, вона звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради з метою надання висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28 вересня 2018 року вирішено надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до сина ОСОБА_4

За таких обставин, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_4

Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року прийнято відмову позивачки ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_3 в частині позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. та провадження у справі в цій частині закрито.

Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та просили його задовольнити. Пояснила, що з часу розірвання шлюбу з відповідачем, він жодного разу не поцікавився їх спільним сином. Він не телефонує дитині, не вітає зі святами, не пише листів та взагалі не дає про себе знати. Хлопчик вважає своїм батьком її теперішнього чоловіка та саме його називає «татом», але постійно запитує чому у нього прізвище інше, ніж у батьків. Вона йому розповідає про біологічного батька, про те, що він дав синові життя. Втім, син його не пам'ятає, не цікавиться долею свого біологічного батька та називає його просто «ОСОБА_3».

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради Немилостивий І.В. під час розгляду справи не заперечував щодо задоволення позову. Додатково пояснив, що при розгляді органом опіки та піклування заяви ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, представником Служби було здійснено ряд заходів щодо встановлення причин ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Однак відповідач надавати будь-які пояснення, заяви відмовляється.

Справа слухалась у відсутність відповідача ОСОБА_3, який на даний час відбуває покарання у ДЗ «Маневицька виправна колонія №42». Судом було надіслано відповідачу копію позовної заяви з додатками та запропоновано надати свій відзив на позов, чи будь-які пояснення з приводу заявлених позовних вимог. Проте відповідачем проігнорована пропозиція суду та він відмовився надавати будь-які пояснення.

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що з 16 червня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Проте рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 листопада 2010 року їх шлюб було розірвано (а.с.15).

У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 (а.с.14).

Після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу малолітній син сторін залишився проживати разом із матір'ю - позивачкою ОСОБА_1

Згідно копії свідоцтва про шлюб, 04 грудня 2012 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_6.(а.с.13,16).

На даний час ОСОБА_1 разом зі своєю сім'єю: чоловіком та двома малолітніми дітьми, проживає АДРЕСА_1 (а.с.21).

Як було встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 працює старшим інспектором управління по фізичній культурі та спорту Чернівецької міської ради. Згідно наданої службової характеристики, ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони, є компетентним та старанним працівником (а.с.25).

Крім того, згідно наданих письмових доказів, малолітній ОСОБА_4 є дитиною, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи. З 2011 року він перебуває на обліку в Чернівецькій міській дитячій поліклініці. ОСОБА_4 навчається у Чернівецькій спеціалізованій школі ОРТ І-ІІІ ступенів №41 з вивченням єврейського етнокультурного компонента. (а.с.23,24).

Із довідок вказаних установ вбачається, що доглядом та піклуванням дитини займаються мати ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які звертаються за медичною допомогою до дільничного лікаря, постійно відвідують школу, беруть участь у житті класного колективу, допомагають адміністрації та класному керівнику організовувати освітній процес (а.с.23,24).

Натомість, відповідач ОСОБА_3 не цікавиться навчанням та здоров'ям сина (а.с.23,24).

Згідно інформації про результати психологічного обстеження, проведеного практичним психологом СШ ОРТ №41 малолітній ОСОБА_4 охоче розповідає про свою сім?ю: маму, тата ОСОБА_5 та маленького братика. Своїм батьком він вважає ОСОБА_5, з яким у нього добрі та теплі відносини. При розмові хлопчик про біологічного батька не згадує. Однак на запитання про нього відповідає неохоче, нічого про нього не пам'ятає (а.с.20).

Також малолітній ОСОБА_4 зазначив у своїй заяві про те, що біологічний батько не вітає його з Днем народження, не цікавиться як у нього успіхи у школі, ніколи не приїздить до нього, не дарує подарунків (а.с.19).

Судом встановлено, відповідач ОСОБА_3 був неодноразово засуджений, останній раз вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.12.2014р. за ст.187 ч.2 КК України до 7 (семи) років та 6 (шість) місяців позбавлення волі. На даний час він відбуває покарання у ДУ «Маневицька виправна колонія (№42)», де характеризується негативно, до дисциплінарної відповідальності притягувався вісім раз (а.с.9).

Варто зазначити, що перебування особи у місцях позбавлення волі не може бути безумовною підставою для позбавлення особи батьківських прав, оскільки вона в силу певних обставин не може відвідувати свою дитину, проводити із нею час.

Так, чинене законодавство гарантує кожній особі, яка перебуває у місцях позбавлення волі право безперешкодного письмового листування, спілкування в телефонному режимі, а також користування мережею Інтернет.

Крім того, засуджена особа має можливість матеріально допомагати: відправляти грошові перекази, оскільки згідно вимог ст.118 КВК України засуджені залучаються до оплатної, суспільно корисної праці.

Разом з тим, як було встановлено судом, відповідач жодним із вище перелічених способів не намагався налагодити відносини із сином та матеріальної допомоги йому не надавав.

Отже, з наведених вище письмових доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого сина ОСОБА_4 Всі обов'язки по утриманню та вихованню дитини взяла на себе матір - позивачка ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_5

У зв'язку із цим, рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28 вересня 2018 року №509/19 вирішено надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 (а.с.18).

На підставі цього рішення, Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 04 жовтня 2018 року було надано Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав (а.с.17).

Варто зазначити, що на пропозицію, як працівників органу опіки та піклування, так і суду, відповідач ОСОБА_3 відмовляється надавати будь-які пояснення.

Так, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що під ухиленням слід розуміти усунення батьків від виконання своїх обов'язків, зокрема, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Пункт 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 липня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» містить роз'яснення щодо того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Враховуючи наведені вище письмові докази, а також фактичні обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про те, що відповідач свідомо ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, хоча має реальну можливість виконувати його, у зв'язку із чим його слід позбавити батьківських прав.

Керуючись ст.ст.150, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_2; місце перебування: Державна установа «Маневицька виправна колонія №42» вул.Андрія Снітка, 26 смт.Маневичі Волинська область) батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич