КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Апеляційне провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Зінькова Олексія Юрійовича про закриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

у грудні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював, і остаточно просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 08Ф-67 від 23 квітня 2008р., яка станом на 26 січня 2015р. становить 743 272грн 99коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , із застосуванням способу реалізації - проведення прилюдних торгів у порядку виконавчого провадження, з визначенням початкової ціни продажу предмету іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселити ОСОБА_1 та інших мешканців з квартири АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації ОСОБА_1 та інших мешканців, що зареєстровані у спірній квартирі.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 23 квітня 2008р. між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого він є, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 08Ф-67, на підставі якого позичальнику були надані грошові кошти у розмірі 100 000 доларів США на строк до 16 квітня 2018р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9% річних для придбання нерухомості.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 8 травня 2008р. з ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 37,80м2, що складається з однієї кімнати, житловою площею 18м2.

Позивач зазначав, що у період з 6 січня 2009р. по 10 січня 2012р. сторонами укладено сім додаткових угод до кредитного договору щодо внесення змін до графіку погашення кредиту та перенесення строку сплати заборгованості.

3 серпня 2012р. між банком та відповідачем укладена додаткова угода № 8 до кредитного договору, згідно якої було змінено вид кредитної операції з довгострокового кредиту в іноземній валюті на мультивалютну непоновлювальну відкличну кредитну лінію

строком до 16 квітня 2018р. включно з наступними лімітами одночасної кредитної заборгованості:

- в національній валюті - у сумі 486 000грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 15% річних, а у разі неповернення кредиту у національній валюті (в тому числі чергового платежу) у строки, що визначені у Додатку №1 до кредитного договору, нарахування процентів на суму простроченої заборгованості - за фіксованою процентною ставкою у розмірі 20 % річних та

- у доларах США - у сумі 59 769,73 доларів США 3i сплатою процентів за користування кредитними коштами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 9% річних. Станом на 1 серпня 2012р. заборгованість за кредитом у доларах США становить 59 769,73 доларів США.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 8 від 3 серпня 2012р. в межах мультивалютної непоновлювальної кредитної лінії банк надав позичальнику транш у сумі 486 000грн через касу банку.

Згідно п.5, п.6 додаткової угоди № 8 погашення кредитної заборгованостіздійснюється згідно з графіком, наведеним в додатку №1 до додаткової угоди та викладено графік в новій редакції.

Також 3 серпня 2012 року укладено договір про внесення змін до Іпотечного договору, у зв`язку зі зміною умов основного зобов`язання.

Позивач стверджував, що відповідач неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 26 січня 2015р. становить 743 272грн 99коп. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 332 994грн 85коп., заборгованості за процентами у розмірі 49 987грн 28коп., пені за прострочення сплати кредиту (транш дол. США) у сумі 185грн 46коп., пені за прострочення сплати кредиту (транш грн.) у сумі 4 863грн 56коп., пені за прострочення сплати процентів (транш дол. США) у сумі 106грн 91коп., пені за прострочення сплати процентів (транш грн.) у сумі 6 670грн 60коп., суми індексації простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 3 209грн 95коп., суми індексації простроченої заборгованості по процентам у розмірі 4 015грн 51коп., розміру процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами по кредиту (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) (транш дол. США) у сумі 30грн 95коп., розміру процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами по кредиту (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) (транш грн.) у сумі 486грн 36коп., розміру процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами по процентам (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) (транш дол. США) у сумі 17грн 85коп., розміру процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами по процентам (3% річних згідно ст. 625 ЦК України) (транш грн.) у сумі 612грн 72коп. та штрафу згідно п. 4.5 кредитного договору за порушення п. 4.2 кредитного договору (5% від суми кредиту) у розмірі 340 091грн.

На адресу відповідача неодноразово надсилалися претензії про погашення простроченої заборгованості (№ 873/046-кв від 6 травня 2014р. та 1302/046-кв від 22 липня 0214р.), які залишені без задоволення, у зв`язку із чим 29 вересня 2014р. банком направлена вимога про дострокове погашення заборгованості, яка отримана позичальником, проте невиконана, тому позивач вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року позов задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 згідно іпотечного договору від 8 травня 2008р., із застосуванням способу реалізації - проведення прилюдних торгів у порядку виконавчого провадження, з визначенням початкової ціни продажу предмету іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення

виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 08Ф-67 від 23 квітня 2008р. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави у відшкодування судових витрат по оплаті судового збору 3 654грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 17 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки в резолютивній частині рішення суд обмежився зазначенням відомостей про предмет іпотеки, не визначаючи при цьому в рахунок яких вимог звертається стягнення на предмет іпотеки та інші дані, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку»; не застосував позовну давність щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафів.

Крім того, представник відповідача зазначав про те, що суд безпідставно не врахував доводи відповідача щодо не співмірності розміру заборгованості та вартості іпотечного майна, та неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи про визнання договору іпотеки недійсним.

Позивач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.218а том 2, с.с.5-6, 17-19, 33-34 том 3), у судове засідання своїх представників тричі не направили, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Цуканова С.Г. направила до суду пояснення, у яких зазначила, що 10 червня 2019 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку, як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а право вимоги за кредитним договором № 08Ф-67 від 3 серпня 2012р. було реалізовано у складі пулу активів 14 серпня 2017 року ТОВ «ФК «Афінаж».

У судовому засіданні 17 вересня 2019 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Афінаж» адвокат Покровська О.Ю. пояснила, що товариство 1 березня 2018 року уклало з ОСОБА_1 договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 08Ф-67 від 23 квітня 2008р., а відтак не є правонаступником позивача у даній справі.

У судовому засіданні 29 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Зіньков О.Ю. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Зінькова О.Ю., які підтримали клопотання, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 3 травня 2018 року у справі № 404/251/17, необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до

статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до ст. 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

З наданих апеляційному суду документів вбачається, що між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Афінаж» 31 серпня 2017 року був укладений договір № 176 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 08Ф-67 від 23 квітня 2008р., додатковими угодами до нього та іпотечним договором від 08 травня 2008р., що укладені між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 (с.с.226-233 т.2).

Відповідно до договору № 01/03/18-1 про відступлення права вимоги від 1 березня 2018р., укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Афінаж» та ОСОБА_1 , до останньої перейшло право вимоги за кредитним договором № 08Ф-67 від 23 квітня 2008р., додатковими угодами до нього та іпотечним договором від 08 травня 2008р. (с.с.236-239 т.2).

З наданої апеляційному суду Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13 вересня 2019 року вбачається, що спірна квартира не перебуває у іпотеці ПАТ «Брокбізнесбанк» або іншої особи (с.с.11 т.3).

Крім того, 15 жовтня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості про припинення ПАТ «Брокбізнесбанк», як юридичної особи (с.с.47-53 т.3).

За таких обставин, між сторонами врегульовані всі спірні питання, в особі ОСОБА_1 поєдналися боржник та кредитор, тому зобов`язання за кредитним договором № 08Ф-67 від 23 квітня 2008р., додатковими угодами до нього є припиненими, а відтак відсутній предмет спору - заборгованість за кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку із відсутністю предмета спору на час повторного розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 255, 374, 377, 381 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Зінькова Олексія Юрійовича задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року скасувати, провадження за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 1 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк