Справа№ 505/4007/18
Провадження № 2/505/1002/2019
У х в а л а

(про залишення позовної заяви без руху)

25.03.2019 року Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Івінський О.О., розглянувши у м. Подільську Одеської області матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Куяльницької громади Подільського району Одеської області та Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на земельні паї , -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Осокін С.Ю. звернувся до суду з позовом до Куяльницької громади Подільського району Одеської області та Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на земельні паї. Також просив відстрочити ОСОБА_3 сплату судового збору, у зв"язку з маленькою пенсією.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд виходить з наступного.

Паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств проводилось відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Відповідно до ст.1,2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, право на земельну частку (пай) мають, у тому числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай);

Основним документом,що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. 24, 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Згідно зі статтею 257 ЦК ( 435-15 ) у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, якщо інше не передбачено законом. Якщо для певних правовідносин, пов`язаних зі здійсненням права власності на землю чи користування нею, законом встановлено інші строки звернення до суду за вирішенням спору, застосовуються ці строки.

Відповідно до положень п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

На порушення зазначених норм, представником позивача при викладені обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги у позові не зазначено:

- чим підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на період паювання земель та на дату реєстрації державного акту на право колективної власності на землю, передану у колективну власність КСП «ім. Леніна», були членами КСП «ім. Леніна»;

- чи отримали вони сертифікат на право на земельну частку (пай), що видається районною державною адміністрацією; як що, ні, то з яких причин;

- з яких причин вони не були включені до списку, доданого до державного акту на право колективної власності на землю «ім. Леніна».

Також, у позові не зазначено, яким чином права позивача порушують відповідачі.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

У позовній заяві в порушення зазначених вимог закону не зазначено про наявність у позивача або інших осіб оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Також в порушення п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України представником позивача не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

В порушення п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України представником позивача не додано до позовної заяви підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Окрім цього виконано п.6 ч.3 ст.175 ЦПК, відповідно до якого у позовній заяві має бути зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивач має надати доказ про сплату судового збору у справах майнового характеру в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року встановлений у розмірі 1762,00 грн.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно судовий збір, який підлягає сплаті за двома вимогами немайнового характеру, має становити 1409 грн.60коп. (704,80+704,80 грн.).

Представник позивача просив відстрочити їй сплату судового збору посилаючись на маленьку пенсію ОСОБА_1

Згідно ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Водночас позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за поданий ним позов. Так, довідки про доходи з податкової інспекції, позивачем не надано. Також не надано і інших відомостей, які б відображали повну інформацію щодо матеріального стану позивача, зокрема, наявності інших можливих доходів, матеріальної допомоги, прибутків від господарства, сімейного становища, стану здоровя, тощо.

З огляду на викладене, суд не вбачає достатніх доказів на підтвердження тяжкого матеріального становища, на підставі яких мав би можливість дійти висновку про необхідність відстрочити позивачу сплату судового збору. Тому, оскільки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог щодо відстрочення сплати судового збору, заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наявність у позовній заяві зазначених недоліків, суд дійшов висновку про те, що її слід залишити без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Куяльницької громади Подільського району Одеської області та Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визнання права на земельні паї - залишити без руху.

Надати позивачу строк на усунення недоліків - протягом 05 днів з дня отримання цієї копії ухвали суду.

Повідомити позивача про те, що в разі невиконання цієї ухвали суду в установлений судом строк, позовна заява буде вважатись не поданою до суду й повернута.

Ухвала суду в порядку окремого провадження оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Івінський