ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1187/18 Номер провадження 22-ц/814/235/19Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в м. Полтаві в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року у складі судді Потетія А.Г.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Комунальної організації Редакція газети «ІНФОРМАЦІЯ_2» про визнання недостовірною інформації, зобов'язання її спростувати та стягнення моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивачі звернулись до суду із вказаним позовом та посилаючись на публікацію на 2 сторінці газети «ІНФОРМАЦІЯ_2» № НОМЕР_1 від 02 березня 2018 року статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», автором якої є голова Микільської сільської ради Полтавського району ОСОБА_2, що містить недостовірну інформацію негативного характеру стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5, принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, просили визнати поширену інформацію недостовірною та зобов'язати редакцію газети «ІНФОРМАЦІЯ_2» Приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_2 Плюс» у той же спосіб, з дотриманням того ж шрифту, що і була поширена інформація, спростувати вказану недостовірну інформацію, надрукувавши на 2 сторінці газети інформацію про спростування даних, надрукованих в зазначеній статті, а також стягнути з ОСОБА_2 на їх користь по 10 000 грн. моральної шкоди кожному та судові витрати.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інформацію, розміщену на сторінці 2 газети «ІНФОРМАЦІЯ_2», виданої редакцією Приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_2 Плюс» від 2 березня 2018 р. № НОМЕР_1 у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме:

«Та і як може голова комісії з питань законності, правопорядку та депутатської етики ОСОБА_5 бути авторитетом серед депутатів, якщо сама порушивши закон, обдуривши сільську раду та своїх сусідів, «прихватизувала» земельну ділянку, на якій розташований колодязь загального користування. Доведені до відчаю сусіди звернулися до сільської ради з проханням повідомити у правоохоронні органи про свавілля депутата. Майже на кожній сесії депутат ОСОБА_5 при прийнятті важливих рішень для життєдіяльності сільської ради утримується.

Депутат ОСОБА_4 рішенням 16 сесії 7 скликання від 17.03.2017 р. був звільнений з посади голови постійної комісії із соціального розвитку, спорту і культури за неетичну поведінку та некоректне ставлення до працівників сільської ради та депутатів, і був попереджений Полтавським районним відділом поліції про недопущення подібних випадків. Також «завдяки» позовним заявам, поданих депутатом ОСОБА_4 до Полтавського районного суду та до Харківського апеляційного суду стосовно прийняття Микільською сільською радою незаконного рішення про об'єднання в Терешківську об'єднану територіальну громаду, Микільська та Терешківська сільські ради на рік втратили можливість соціального розвитку та покращення надання послуг населенню. Майже на кожній сесії депутат ОСОБА_4, як і депутат ОСОБА_5, при прийнятті важливих рішень для життєдіяльності сільської ради утримується».

Зобов'язано редакцію газети «ІНФОРМАЦІЯ_2» приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_2 Плюс» у той же спосіб, з дотриманням того ж шрифту, що і була поширена інформація, спростувати поширену у газеті «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 2 березня 2018 року № НОМЕР_1, у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» недостовірну інформацію надрукувавши на 2 сторінці газети інформацію про спростування даних надрукованих в зазначеній статті, а саме:

«Та і як може голова комісії з питань законності, правопорядку та депутатської етики ОСОБА_5 бути авторитетом серед депутатів, якщо сама порушивши закон, обдуривши сільську раду та своїх сусідів, «прихватизувала» земельну ділянку, на якій розташований колодязь загального користування. Доведені до відчаю сусіди звернулися до сільської ради з проханням повідомити у правоохоронні органи про свавілля депутата. Майже на кожній сесії депутат ОСОБА_5 при прийнятті важливих рішень для життєдіяльності сільської ради утримується.

Депутат ОСОБА_4 рішенням 16 сесії 7 скликання від 17.03.2017 р. був звільнений з посади голови постійної комісії із соціального розвитку, спорту і культури за неетичну поведінку та некоректне ставлення до працівників сільської ради та депутатів, і був попереджений Полтавським районним відділом поліції про недопущення подібних випадків. Також «завдяки» позовним заявам, поданих депутатом ОСОБА_4 до Полтавського районного суду та до Харківського апеляційного суду стосовно прийняття Микільською сільською радою незаконного рішення про об'єднання в Терешківську об'єднану територіальну громаду, Микільська та Терешківська сільські ради на рік втратили можливість соціального розвитку та покращення надання послуг населенню. Майже на кожній сесії депутат ОСОБА_4, як і депутат ОСОБА_5, при прийнятті важливих рішень для життєдіяльності сільської ради утримується».

Відмовлено за безпідставністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 10000 грн. моральної шкоди.

Відмовлено за безпідставністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 10000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору при зверненні з позовом до суду та 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 704,80 грн. сплаченого судового збору при зверненні з позовом до суду.

Віднесено за рахунок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 понесені при зверненні до суду судові витрати по 1762 грн. кожним за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відмовлено за безпідставністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до редакції газети «ІНФОРМАЦІЯ_2» Приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_2 Плюс» про відшкодування судових витрат та витрат на правову допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що поширена інформація носить негативний характер, не відповідає дійсності, принижує честь і гідність позивачів.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 як сільський голова діяв не в особистих інтересах, а в інтересах територіальної громади та повинен був реагувати на заяви її представників. Крім того, авторами оспорюваної статті є відповідач як сільський голова, депутатський корпус та члени виконавчого комітету Микільської сільської ради, а інформація, викладена в ній, повністю відповідає дійсності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат Шимко А.Р., посилаючись на законність та вмотивованість рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (стаття 376 ЦПК України).

В частині, що не оскаржується, у відповідності до положень частини 1 статті 367 ЦПК України рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02 березня 2018 року на сторінці 2 газети «ІНФОРМАЦІЯ_2» № НОМЕР_1, виданої редакцією Приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_2 Плюс», надруковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка містить інформацію такого змісту: «Та і як може голова комісії з питань законності, правопорядку та депутатської етики ОСОБА_5 бути авторитетом серед депутатів, якщо сама порушивши закон, обдуривши сільську раду та своїх сусідів, «прихватизувала» земельну ділянку, на якій розташований колодязь загального користування. Доведені до відчаю сусіди звернулися до сільської ради з проханням повідомити у правоохоронні органи про свавілля депутата. Майже на кожній сесії депутат ОСОБА_5 при прийнятті важливих рішень для життєдіяльності сільської ради утримується.

Депутат ОСОБА_4 рішенням 16 сесії 7 скликання від 17.03.2017 р. був звільнений з посади голови постійної комісії із соціального розвитку, спорту і культури за неетичну поведінку та некоректне ставлення до працівників сільської ради та депутатів, і був попереджений Полтавським районним відділом поліції про недопущення подібних випадків. Також «завдяки» позовним заявам, поданих депутатом ОСОБА_4 до Полтавського районного суду та до Харківського апеляційного суду стосовно прийняття Микільською сільською радою незаконного рішення про об'єднання в Терешківську об'єднану територіальну громаду, Микільська та Терешківська сільські ради на рік втратили можливість соціального розвитку та покращення надання послуг населенню. Майже на кожній сесії депутат ОСОБА_4, як і депутат ОСОБА_5, при прийнятті важливих рішень для життєдіяльності сільської ради утримується».

Вказана публікація - це відкритий лист, надісланий до редакції газети «ІНФОРМАЦІЯ_2» за підписом голови Микільської сільської ради ОСОБА_2, депутатів сільської ради: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та членів виконкому: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 у відповідь на статтю «ІНФОРМАЦІЯ_3», опубліковану у № НОМЕР_2 від 16.02.2018 року даної газети.

На час публікації сторони у справі були публічними особами: позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - депутатами Микільської сільської ради Полтавського району та кандидатами в депутати до Терешківської ОТГ, відповідач ОСОБА_2 обіймав посаду сільського голови Микільської сільської ради Полтавського району.

На підставі рішення першої сесії сьомого скликання Терешківської сільської ради Полтавського району від 15 травня 2018 року, у зв'язку з реорганізацією Микільської сільської ради шляхом приєднання до Терешківської сільської ради вказані особи припинили свої повноваження.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що поширена інформація є недостовірною, такою, що принижує честь, гідність і ділову репутації позивачів, а тому підлягає спростуванню.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (частина 1 статті 3).

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

За змістом статті 270 ЦК України, особа має право на повагу до гідності та честі, що є її немайновими правами.

Згідно частин 1, 4, 7 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особи при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (частина 3 статті 297 ЦК України).

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, доказування позивачем обґрунтованості позову, а саме поширення інформації відповідачами та її недостовірності, здійснюється у загальному порядку (статті 12, 13, 76-82 ЦПК України), оскільки презумпцію добропорядності виключено зі статті 277 ЦК України на підставі Закону № 1170-VІІ від 27.03.2014 року.

Отже, у справах про спростування недостовірної інформації саме на позивача покладено обов'язок довести, що інформація є недостовірною. Якщо позивач не надав докази недостовірності, суд має відмовити в задоволені позову, навіть якщо поширена інформація є негативною.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких політичних лідерів.

Суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист гідності, честі чи ділової репутації публічної особи, повинен урахувати положення Загальної декларації прав людини 1948 року, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

До таких осіб можуть бути віднесені як державні посадовці, службовці, посадовці органів місцевого самоврядування, так і особи, які мають певний вплив на суспільство.

Публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6).

У статтях 3, 4, 6 Декларації передбачено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати (пункт 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачі є публічними особами, отже, негативна критика їх діяльності є допустимою, а висловлені у статті факти підтверджуються наявними у справі доказами.

Так, в матеріалах справи є рішення Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 29 липня 2016 року щодо передачі безоплатно у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1420 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3).

Згідно рішення Микільської сільської ради від 08 серпня 2017 року «Про розгляд заяви жителів села Микільське» затверджено акт обстеження комісії від 21.07.2017 р. та протокол засідання комісії сільської ради за № 2 від 21.07.2017 р. щодо спірного питання приватизації ОСОБА_5 земельної ділянки, з якого вбачається факт знаходження на земельній ділянці позивача колодязю загального користування, відсутності відра для забору води та пробиття у кільцеві колодязя отвору для забору води з боку ОСОБА_5 Даним рішенням зобов'язано ОСОБА_5 привести колодязь у відповідності до правил утримання колодязів загального користування з метою подальшого користування ним іншими жителями села.

Як вбачається з заяви 11 жителів с. Микільське, яка надійшла до Микільського сільвиконкому 08.11.2017 р., вказане рішення сільської ради ОСОБА_5 не виконала, на зауваження не реагує, у зв'язку з чим заявники просили допомогти зупинити протиправні дії депутата сільської ради ОСОБА_5

Таким чином, вказані у статті факти приватизації позивачем ОСОБА_5 земельної ділянки з колодязем загального користування та обурення жителів села її поведінкою, як депутата сільської ради, відповідають дійсності, а отже, не підлягають спростуванню.

Висвітлення позиції депутатів Микільської сільської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час голосування на сесіях сільської ради не є негативною інформацією з огляду на порядок прийняття рішень органом місцевого самоврядування та її недостовірність позивачами не доведена.

Поширена інформація відносно депутата сільської ради ОСОБА_4 в контексті статті стосується порушення ним етичних норм у зв'язку з конфліктною ситуацією, яка виникла 13 березня 2017 року з бухгалтером сільської ради ОСОБА_19, що стало підставою для звільнення його з посади голови постійної комісії із соціального розвитку, спорту і культури рішенням 16 сесії 7 скликання Микільської сільської ради від 17 березня 2017 року.

Факт неетичної поведінки позивача ОСОБА_4 та проведення з ним профілактичної бесіди з метою недопущення подібних випадків у подальшому підтверджується заявами ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_6 та відповіддю начальника Полтавського районного відділення Національної поліції в Полтавській області Кравченко О.М. від 10.05.2017 р. й позивачем по справі не спростований.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2018 року, яким визнано протиправним та скасовано рішення 16 сесії 7 скликання Микільської сільської ради від 17 березня 2017 року «Про розгляд заяв працівників Микільської сільської ради» в частині звільнення депутата сільської ради ОСОБА_4 від виконання обов'язків голови постійної комісії сільської ради із соціального розвитку, спорту і культури негативної репутації позивача не спростовує.

Відповідно до частини 4 статті 1З ЦК України при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, судовому захисту підлягає лише позитивна репутація публічної особи. При цьому під позитивною репутацією слід розуміти будь-яку репутацію, яка є позитивною з точки зору її носія і якщо поведінка особи, яка створює їй відповідну репутацію, не суперечить закону та моральним засадам суспільства.

Поведінка особи, яка створює їй негативну репутацію, не сприймається суспільством, тому захист негативної репутації є таким, що не відповідає моральним засадам суспільства, та не може бути застосований судом.

Таким чином, поширена у статті інформація щодо неетичної поведінки позивача ОСОБА_4 не підлягає спростуванню у спосіб судового захисту.

Інші висловлювання, що їх просять спростувати позивачі, містять оціночні судження та суб'єктивні думки авторів відкритого листа та відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» не можуть бути підставою для відповідальності.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку (частина 2 статті 30 Закону «Про інформацію»).

Оскільки оспорювана публікація містить дозволену критику діяльності публічних осіб, підстав для задоволення позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не вбачається.

Ухвалюючи рішення про захист честі, гідності та ділової репутації публічних осіб, суд першої інстанції не вказані обставини уваги не звернув, безпідставно застосував презумпцію добропорядності й поклав тягар доказування по справі на відповідачів, невірно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

При ухваленні нового рішення на підставі частини 13 статті 141 ЦПК України апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Понесені сторонами судові витрати по справі за правилами частини 1, пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України покладаються на позивачів.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4 та ОСОБА_5 інформації, розміщеної на сторінці 2 газети «ІНФОРМАЦІЯ_2», виданої редакцією Приватного підприємства «ІНФОРМАЦІЯ_2 Плюс» від 2 березня 2018 р. № НОМЕР_1 у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» та її спростування - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Комунальної організації Редакція газети «ІНФОРМАЦІЯ_2» про визнання недостовірною інформації, зобов'язання її спростувати - відмовити повністю.

В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати по справі покласти на позивачів. Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 528 грн. 60 коп. з кожного судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна