Справа № 522/7102/19
Провадження № 2/522/5638/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23.04.2019 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , особами такими, що втратили право на користування жилим приміщенням 185/1000 частин квартири загального заселення АДРЕСА_1 .

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 185/1000 часток квартири загального заселення АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого 17 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Гребенюк І.М. Одеського міського нотаріального округу Одеської області за р№2,357. 17 жовтня 2017 року право власності на зазначені частки було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за мною ОСОБА_1 .

Наразі, на зазначених частках квартири проживає позивач разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Окрім даних осіб у зазначених частках квартири зареєстровані ще чотири особи: батьки позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та сестри позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - які є відповідачами по справі.

При цьому, з липня 2015 року відповідачі не мешкають за місцем своєї реєстрації. Вони добровільно звільнили зазначені 185/1000 частки квартири загального заселення АДРЕСА_1 , забрав при цьому свої речі та документи. З даного часу вони не проживають у спірній квартирі за вищезазначеною адресою, не оплачують комунальні послуги, не беруть участі в ремонті житлових та підсобних приміщень.

З цих підстав, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 03.05.2019 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, а позивачеві надано строк на усунення недоліків у позові.

Заявою від 07.05.2019 року недоліки усунуто.

Ухвалою суду від 10.05.2019 року відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок позовного провадження для її розгляду, призначено підготовче судове засідання на 16.07.2019 року.

16.07.2019 року проведення судового засідання перенесено на 04.09.2019 року у зв?язку з неявкою відповідачів.

04.09.2019 року проведення судового засідання перенесено на 31.10.2019 року у зв?язку з неявкою сторін.

Суду надано заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , якою вони визнають позовні вимоги ОСОБА_1 повністю, простять розглянути справу за їх відсутності та підтверджують, що на даний час вони мешкають в місті Хайфа , Ізраїль і не заперечують, що їх буде визнано такими, що втратили право користування жилим приміщенням 185/1000 частин квартири загального заселення АДРЕСА_1 .

У судове засідання 31.10.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 185/1000 часток квартири загального заселення АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, посвідченого 17 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Гребенюк І.М. Одеського міського нотаріального округу Одеської області за р№2,357.

17 жовтня 2017 року право власності на зазначені частки було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за мною ОСОБА_1 .

Наразі, на зазначених частках квартири проживає позивач разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім даних осіб у зазначених частках квартири зареєстровані ще чотири особи: батьки позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та сестри позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - які є відповідачами по справі.

При цьому, з липня 2015 року відповідачі не мешкають за місцем своєї реєстрації. Вони добровільно звільнили зазначені 185/1000 частки квартири загального заселення АДРЕСА_1 , забрав при цьому свої речі та документи. З даного часу вони не проживають у спірній квартирі за вищезазначеною адресою, не оплачують комунальні послуги, не беруть участі в ремонті житлових та підсобних приміщень.

Цей факт підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом від 22.04.2019 року мешканців будинку АДРЕСА_2 та письмовою заяву відповідачів, які вказують на те, що вони мешкають в місті Хайфа , Ізраїль і не заперечують, що їх буде визнано такими, які втратили право користування жилим приміщенням 185/1000 частин квартири загального заселення АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Позивач при зверненні до суду оплатив судовий збір в сумі 768,40 грн.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд при ухваленні судового рішення має вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами.

З квитанції №0.0..1 від 23.04.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , при зверненні до суду з даними позов, сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вимоги позивача задоволені повністю, отже з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768,40 грн. в рівних частинах, тобто по 384,20 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП, НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням 185/1000 частин квартири загального заселення АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 05.11.2019 року.

Суддя В.Я.Бондар