Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2019 Справа №607/13865/16-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

учасників справи

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

перекладача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Селасі Апелетей до Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоровя України», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби в Тернопільській області про визнання неправомірними дії та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоровя України», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби в Тернопільській області про визнання неправомірними дії та скасування наказу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що ОСОБА_1 Селасі Апелетей, 1995 р. н., є громадянином ОСОБА_7. 14.11.2013 прибув в Україну з метою навчання. В подальшому в УДМС України в Тернопільській області отримав посвідку на тимчасове проживання серії TP № 080401, терміном дії до 20 серпня 2020 р. У 2014 році між ОСОБА_1 Селасі Апелетеєм, і Державним вищим навчальним закладом «Тернопільський державний медичний університет ім. І. Я. Горбачевського МОЗ України» укладено договір № 67і від 29 серпня 2014 року. відповідно до якого Відповідач бере на себе зобов'язання за рахунок його коштів в період з 29 серпня 2014 року по 30 червня 2020 року. (п. 6.1 Договору) здійснити його навчання на факультеті іноземних студентів за спеціальністю «лікувальна справа». З метою виконання предмету Договору Виконавець зобов'язався надати навчальну послугу англійською мовою за навчальними планами і програмами, встановленими для даної спеціальності, для отримання Замовником кваліфікації «спеціаліста» та видати документ про освіту, встановленого МОН взірця, за умови виконання навчальної програми та успішного складання підсумкових іспитів. У свою чергу він зобов'язався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах і строки, що встановленні Договором. У Договорі вони обумовили розмір плати за весь строк навчання в розмірі 24600 доларів США, з розрахунку 4100 доларів США за рік навчання, які він, як Замовник, зобов'язався сплачувати в національній валюті України за курсом НБУ, визначеним на день проплати.

В кінці жовтня 2016 р. він довідався, що відповідачем видано наказ від 03 жовтня 2016 р. №310 «Про відрахування з числа студентів університету», яким його було відраховано з числа студентів Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоровя України», підставою даного відрахування, як він дізнався пізніше, було порушення умов контракту: несвоєчасна оплата за навчання в університеті.

Вважає, що наказ відповідача №310 від 13.10.2016 ґрунтується лише на інформації невиконання ним умов контракту (несвоєчасна оплата за навчання в університеті). Він (прийнятий) без врахування, насамперед, наступних обставин: відсутності у нього примірника Договору №67і із визначеною періодичністю внесення коштів за освітні послуги; попередження про прострочення терміну проплати освітніх послуг та наміру відповідача відрахувати його зі складу його студентів; можливості надання ним пояснень перед адміністрацією університету та органами студентського самоврядування про його тяжке майнове становище на період несвоєчасної оплати освітніх послуг та важливості для нього отримання після завершення навчання диплому спеціаліста за спеціальністю «лікувальна справа».

Також, йому не було відомо про строки внесення оплати за навчання, оскільки в нього був відсутній примірник договору і він вносив кошти за навчання на початку кожного навчального семестру, не знаючи про конкретно визначені п. 4.6 Договору № 67і обов'язкового терміну проплати за навчання. Що стосується першого семестру 2016-2017 навчального року, то через його фінансові проблеми оплату за навчання він здійснив 13 жовтня 2016 р., не усвідомлюючи того, що він порушив умови Договору № 67і, а саме його п. 4.6.

Про наміри відповідача його відрахувати з числа студентів університету йому не було відомо нічого, так як про це його ніхто не попереджав. До його відома не було й доведено те, що питання про його відрахування розглядатиметься ректоратом та органом студентського самоврядування. Про наказ відповідача № 310 від 03.10.2016 він дізнався в кінці жовтня 2016 року. Як він зараз розуміє, будучи відрахованим з числа студентів, не знаючи про це, він впродовж жовтня 2016 року відвідував усі заняття, що передбачені умовами Договору № 67і. Усе це говорить про те, що про виключення відповідачем його з числа студентів він дізнався постфактум, а відповідно відповідачем під час здійснення процедури виключення його з числа студентів університету не було враховано його особистих обставин здійснення проплати за навчання 13 жовтні 2016 року, а не 15 вересня, як цього хотів відповідач, а також взято до уваги його міркувань з цього приводу.

Крім цього наказ відповідача є упередженим, оскільки щодо нього як іноземного студента та замовника освітніх послуг свідчить, насамперед, швидкість прийняття щодо нього наказу відповідача № 310, а також відсутність повідомлення від відповідача як діяти через наявність тяжкого матеріального становища. Крім цього видаючи наказ відповідач видав його без врахування, що він не брав участі у розгляді даного питання органами студентського самоврядування. Також відповідач діяв нерозсудливо, оскільки не зясував обєктивних причин не сплати коштів та не забезпечив його гарантіями після виключення. При цьому органом студентського самоврядування на рівні факультету є студентський парламент, а на рівні університету - студентська рада. В наказі Відповідача №310 зазначено, що підставою для виключення його з числа студентів університету є подання декана факультету іноземних студентів; погодження студентської ради університету, протокол №11 від 29.09.2016 р.». Звідси випливає, що погодження студентської ради університету відображено у протоколі № 11 від 29.09.2016 р. У той же час із назви протоколу №11 від 29 вересня 2016 р. - «Протокол №11 Таємного голосування членів Студентського парламенту ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І. Я. Горбачевського МОЗ України» випливає, що де-факто він складався за результатами діяльності студентського парламенту, а не студентської ради (як вищого органу студентського самоврядування в університеті), що є недотриманням відповідачем чинного законодавства України у сфері освіти.

При цьому відрахування відповідачем його з числа студентів університету не відповідало принципу верховенства права і було дискримінаційним. Рішення № 130 УДМСУ в Тернопільській області від 13.10.2016 прийнято непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

У звязку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та визнати неправомірними дії відповідача та скасувати наказ виконувача обов'язки ректора Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоровя України»№310 від 3 жовтня 2016 року «Про відрахування з числа студентів університету» в частині відрахування ОСОБА_1 з числа студентів зазначеного навчального закладу.

У судовому засіданні позивач та його представник зміст позовних вимог підтримав з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просить його задовольнити.

Відповідачем подано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнав повністю і заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Виходячи з того, що підписуючи Договір позивач погоджувався із всіма його умовами та у нього не було жодних не з'ясованих питань щодо його виконання. Окрім цього, позивач умисно вводить суд в оману зазначаючи, що примірника Договору у нього не було та відповідно строки оплати вартості навчання, що визначені п.4.6. Договору йому були невідомі. Позивач не повідомляв Університет про причини неоплата вартості навчання у встановлений Договором строк, а також не звертався із письмовими заявами та підтверджуючими документами наявності у нього об'єктивних підстав прострочення оплати чи письмовими заявами, що містили б прохання відстрочити термін оплати за навчання. Окрім цього, позивачем не надано жодного доказу наявності у нього будь-яких поважних причин, а саме - важкого матеріального становища, у зв'язку з чим у нього не було змоги вчасно здійснити оплату за навчання, а тому всі докази щодо цього факту будуються на припущеннях. Також працівники деканату іноземних студентів Університету, зокрема декан та інспектори, постійно консультують студентів-іноземців доступною та зрозумілою для них іноземною мовою яким чином їм діяти у різних ситуаціях, в тому числі у разі неможливості своєчасної оплати за навчання. Працівники деканату факультету іноземних студентів шляхом інформування за допомогою телефонного зв'язку викликають студентів, які порушують умови Договору із проханням негайно з'явитись у деканат або до декана та надати пояснення щодо причин порушення умов Договору.

Крім цього відповідно до довідки від 5.03.2018 №07/1086, виданої Головним бухгалтером Університету, Позивач дійсно здійснив оплату за навчання за І семестр 2016/2017 навчального року, проте аж 13 жовтня 2016 року (після його відрахування) в розмірі лише 25850,00 грн. (999,93 доларів США). Згідно з умовами Договору Позивач повинен був оплатити навчання за І семестр до 15.09.2016 в сумі 2050 доларів США, а вказані проплати були здійснені не в повному обсязі та не у встановлений строк, а значно пізніше, тобто в той час, коли наказ «Про відрахування з числа студентів університету» уже було видано. У звязку з порушенням умов договору, а саме неоплатою за навчання, 03.10.2016 позивача правомірно було відраховано наказом на підставі подання декана факультету іноземних студентів та погодження органу студентського самоврядування Університету. Відповідач не зобовязаний зясовувати причини не оплати навчання студентом та попереджати про майбутнє відрахування. Також рішення про відрахування не носить формальний, упереджений та дискримінаційний характер, вказані твердження є необґрунтовані та безпідставні.

Також жодним чинним законом чи підзаконним нормативно-правовим актом не регламентується: процедура надання погодження органом студентського самоврядування на відрахування студентів із закладів вищої освіти; наявність обов'язку в Університетів щодо повідомлення студента чи будь-якої іншої особи про його можливе відрахування: процедура запрошення студента на засідання органу студентського самоврядування, на якому буде вирішуватись питання про його відрахування. Також не декларується чинними нормативно-правовими актами в галузі освіти обов'язок Університету виписувати вище згадані процедури у власних локальних нормативних актах. У звязку з тим, що позивачем не подано належних доказів про підставність своїх вимог просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на позов і просить з мотивів та підстав викладених у відзиві на позов, відмовити у задоволенні позову.

Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Представником третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби в Тернопільській області подано пояснення щодо позову в якому зазначив, що громадянин ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей, ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув в Україну 14.11.2013 через КПП «Львів» з метою навчання, на запрошення Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоров'я». 25.12.2013 згідно клопотання ТДМУ та заяви громадянин ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримав в УДМС України в Тернопільській області посвідку на тимчасове проживання в Україні серії ТР № 080401 терміном дії до 01.10.2014, яку було продовжено до 20.08.2020. 13.10.2016 за № 14-26/5595 ТДМУ на адресу УДМС України в Тернопільській області було скеровано клопотання про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні громадянину ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей, ІНФОРМАЦІЯ_1 До зазначеного клопотання долучено копію наказу ТДМУ від 03.10.2016 № 310 (ДІ) «Про відрахування з числа студентів університету» згідно якого громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей відраховано з числа студентів університету за порушення умов контракту (не оплати за навчання) (копія клопотання ТДМУ та наказу знаходяться при матеріалах справи). З метою забезпечення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на підставі пп.2 п.19 Порядку, 21.10.2016 УДМС України в Тернопільській області прийнято рішення № 397 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей, згідно якого посвідка на тимчасове проживання серії ТР № 080401 була скасована, визнана такою, що підлягає вилученню та знищенню, відмітка про видачу посвідки на тимчасове проживання в паспортному документі позивача анулюванню, а самого позивача зобов'язано у місячний строк з моменту отримання копії рішення залишити територію України.

Враховуючи, що громадянин ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей, був відрахований з навчання на підставі наказу ТДМУ від 03.10.2016 42 310 (ДІ) „Про відрахуваня з числа студентів університету", він втратив законні підстави для перебування на території України. Більше того, з рішенням про скасування посвідки на тимчасове проживання від 21.10.2016 № 397 був ознайомлений. Заперечень та оскаржень на рішення УДМС України в Тернопільській області від 21.10.2016 № 397 від позивача до ДМС або до суду не надходило. Отже, він був зобов'язаний покинути територію України до встановленого законодавством терміну. Однак, було вжито заходів забезпечення позову і відповідно органам державної міграційної служби України до ухвалення рішення у справі заборонено вчиняти будь-які дії, пов'язані з позбавленням ОСОБА_1 Селасі Апелетей права перебувати на території України. Разом з тим, вважаємо, що в діях посадових осіб ТДМУ відсутні порушення законодавства, підстав для задоволення позовних вимог громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей немає.

У судовому засіданні представник Управління державної міграційної служби в Тернопільській області підтримав пояснення щодо позову та просить відмовити у задоволенні позову.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду забезпечено позов у виді зупинення дії наказу виконувача обовязки ректора державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоровя України» №310 від 03.10.2016 року про відрахування ОСОБА_1 Селасі Апелетей з числа студентів університету та заборону органам державної міграційної служби України до ухвалення рішення у справі вчиняти будь які дії, повязані з позбавленням ОСОБА_1 Селасі Апелетей права перебувати на території України.

Ухвалою суду прийнято до провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши обєктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково позов виходячи з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року між ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І. Я. Горбачевського МОЗ України» та ОСОБА_1 Селасі Апелетей, громадянином ОСОБА_8, укладено договір №67і про зобовязання ВУЗу за кошти замовника (позивачка) здійснити в період з 29.08.2014 по 30.06.2020 навчання на факультеті іноземних студентів за спеціальністю «лікувальна справа».

З метою виконання предмету Договору Виконавець (позивач) зобовязався надати навчальну послугу англійською мовою за навчальними планами і програмами, встановленими для даної спеціальності, для отримання позивачем кваліфікації «спеціаліста» та видати документ про освіту, встановленого МОН взірця, за умови виконання навчальної програми та успішного складання підсумкових іспитів.

В свою чергу позивач зобовязався своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах і строки, що встановленні Договором.

Сторони обумовили розмір плати за весь строк навчання в розмірі 24600 доларів США, з розрахунку 4100 доларів США за рік навчання, які позивачка, як замовник, зобовязалася сплачувати в національній валюті України за курсом НБУ, визначеним на день проплати.

Порядок внесення плати за навчальні послуги сторони визначили в п. 4.6 Договору, а саме кожного семестру - до 15.09. за 1 семестр, і до 01.02. за 2 семестр поточного року.

Даний Договір складено в письмові формі двома мовами, українською, та доступною позивачці англійською державною мовою республіки Нігерія.

Частина 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

У ч. 2 ст. 614 ЦК України передбачено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 3.2 Договору передбачено обов'язок Позивача (Замовника) своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим Договором.

Зокрема, в п. 4.1 Договору зазначено, що розмір плати за весь строк навчання не може змінюватись і становить 24600 доларів США.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що вартість освітньої послуги за один рік навчання становить 4100 доларів США.

Відповідно до п.4.3 Позивач (Замовник) здійснює плату за навчання в національній валюті (грн.) за курсом Національного банку України на момент оплати.

Водночас п. 4.6 передбачено, що внесення коштів за навчання проводиться кожного семестру, до 15.09. за І семестр та до 01.02. за II семестр поточного року.

Судом зясовано, що умови договору №67і виконували сторонами спору належним чином до вересня 2016 року, після чого позивач прострочив внесення чергового платежу, а саме не вніс плату за навчання до 15.09.2016. Наведене свідчить про те, що позивачу були відомі строки внесення плати за навчання.

Згідно довідки №07/398 від 24.01.2017, ОСОБА_1 Селасі Апелетей здійснив оплату за навчання за І семестр 2016/2017: 13.10.2016 25 850,00 грн.; 19.12.2016 2 000,00 грн.; 20.12.2016 - 25 700,00 грн., загальна сума оплати 53 550,00 грн. (2 052,54 доларів США).

Таким чином, позивачу були відомі умови договору про оплату за 1 семестр навчання до 15.09 поточного року, що свідчить його оплату за попередні семестри, чим спростовується посилання позивача, що йому не було відомо про умови договору. Також суд не приймає твердження позивача, що йому не відомі умови договору та строки внесення оплати за навчання, оскільки про вказану інформацію він міг дізнатися в університеті і отримати копію договору, у разі її відсутності.

Враховуючи, що позивач здійснив повну оплату за навчання за 1 семестр навчання в грудні 2016 року, суд вважає, що позивач порушив умови договору.

Пунктом 2.8 Договору виконавець може відрахувати Замовника і розірвати Договір з наступних причин: у випадку несвоєчасної оплати за навчання.

Відповідно до п. 5.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що дія Договору припиняється у випадку невиконання фінансових умов договору.

Пунктом 5 частини 1 статті 46 Закону України «Про вищу освіту», підставами для відрахування здобувача вищої освіти є: порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.

Із змісту подання декана факультету іноземних студентів, датованого 29.09.2016 вбачається, що студент 3 курсу, 33 групи 2016/2017 н. р. факультету іноземних студентів, спеціальністю «Лікувальна справа» ОСОБА_1 Селасі Апелетей порушив умови контракту (не оплатила за навчання), а відповідно ст. 46 ЗУ «Про вищу освіту» та п. 14 «Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів ВНЗ», затвердженого МОН України №245 від 15.07.1996 року, підлягає до відрахування.

Частиною четвертою статті 40 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студентське самоврядування здійснюється на рівні студентської групи, інституту (факультету), відділення, гуртожитку, вищого навчального закладу. Залежно від контингенту студентів (курсантів), типу та специфіки вищого навчального закладу студентське самоврядування може здійснюватися на рівні курсу, спеціальності, студентського містечка, структурних підрозділів вищого навчального закладу.

Органи студентського самоврядування можуть мати різноманітні форми (парламент, сенат, старостат, студентський ректорат, студентські деканати, студентські ради тощо).

Відрахування студентів (курсантів) з вищого навчального закладу та їх поновлення на навчання, здійснюється за погодженням з органом студентського самоврядування вищого навчального закладу (ч.6 ст. 40 ЗУ «Про вищу освіту»).

Згідно Положення про студентське самоврядування та про Студентський Парламент, Статут медичного університету, як і Положення про порядок переведення, відрахування та поновлення студентів вищих навчальних закладів освіти, затверджене наказом Міністерства освіти України №245 від 15 липня 1996 року не передбачають обов'язку виклику чи повідомлення особи, відносно якої вирішується питання її відрахування з числа студентів, на засідання органу місцевого самоврядування - Студентського Парламенту.

Згідно зі Статутом Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоров'я України» орган студентського самоврядування діє у формі студентської ради (п. 6.3). За погодженням з органом студентського самоврядування університету приймаються рішення про відрахування студентів з університету (п. 6.3.3).

Пунктом 7.14 Статуту передбачено підстави для відрахування здобувача вищої освіти, однією з яких є порушення умов договору (контракту), укладеного між Університетом та особою, яка навчається.

На засіданні студентської ради 8 вересня 2016 року вирішено переформувати студентську раду у Студентський Парламент.

27 вересня 2016 року на конференції студентів Університету прийнято Положення про студентське самоврядування і Студентський Парламент закладу.

Згідно пункту 5 розділу 2 Положення про студентське самоврядування виконавчим та головним органом студентського самоврядування є Студентський Парламент, діяльність якого регламентується даним положенням і Положенням про Студентський Парламент.

Пункт 1 розділу 4 Положення про Студентський Парламент передбачає, що рішення про відрахування студентів університету та поновлення їх приймається за погодженням із Студентським Парламентом.

Як вбачається з протоколу № 11 від 29.09.2016 засідання Студентського Парламенту ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І. Я. Горбачевського МОЗ України», розглянувши подання декана, рішенням членів студентського парламенту ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І. Я. Горбачевського МОЗ України», таємного голосування, було одноголосно погоджене відрахування позивача з числа студентів, 2016/2017 н. р., за порушення умов контракту (не оплатила за навчання).

03.10.2016 в.о. ректора ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет ім. І. Я. Горбачевського МОЗ України» видано наказ за №310 (ДІ) про відрахування з числа студентів університету, 2016/2017 н. р., факультету іноземних студентів, ІІІ курсу, спеціальність «Лікування справа», в тому числі, позивача за порушення умов контракту (не внесення плати за навчання), на підставі подання декана факультету іноземних студентів, погодження студентської ради університету, протокол № 11 від 29.09.2016.

13.10.2016 за №14-26/5595 деканом факультету іноземних студентів направлено лист начальнику УДМС України в Тернопільській області про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей, якого відраховано за порушення умов контракту.

Рішенням №310 від 03 жовтня 2016 року, головного спеціаліста відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Тернопільській області, затверджено заступником начальника начальник відділу іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Тернопільській області, скасовано посвідку на тимчасове проживання громадянина ОСОБА_7 ОСОБА_1 Селасі Апелетей, у звязку з відрахуванням його з числа студентів ТДМУ.

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом позивач на дату звернення з позовом про скасування наказу про його відрахування з числа студентів, як незаконного, не оплатив обумовленої в договорі вартості навчання в повному обсязі.

Позивач поважність причин прострочення оплати обґрунтовував тим, що родичі завчасно направляли кошти, однак у зв'язку із ситуацією в країні її походження, вона отримувала їх значно пізніше. Також після отримання коштів в нього їх було викрадено невідомими особами.

Позивач не надав суду достатніх і достовірних доказів про те, що перекази коштів на оплату навчання відправлялись його родичами з Нігерії і надходили в Україну, а також відсутні докази про викрадення грошей у позивача.

Пояснення свідків не є достовірним доказом того, що позивач з поважних причин прострочила оплату за навчання.

Також судом не було встановлено, що відповідач діяв упереджено, дискримінаційно, нерозсудливо, при цьому суд зазначає, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини і позивачем порушено умови договори в частині оплати за навчання, без поважних причин.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не було порушено порядку відрахування позивача з числа студентів, суд приходить до висновку, що права та інтереси позивача не були порушенні відповідачем, а тому слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 Селасі Апелетей до Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоровя України», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби в Тернопільській області про визнання неправомірними дії та скасування наказу.

Щодо інших аргументів або міркувань позивача також не дають підстав для висновку про порушення відповідачами прав, свобод чи інтересів позивача.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню, суд вважає, що судові витрати покладаються на позивача.

Частинами 9, 10, 11 статті 158 ЦПК України зазначено, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

За таких обставин, враховуючи у задоволенні позову відмовлено, суд вважає, слід скасувати заходи забезпечення позову у виді зупинення дії наказу виконувача обовязки ректора державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоров»я України» №310 від 03.10.2016 року про відрахування ОСОБА_1 Селасі Апелетей з числа студентів університету та заборону органам державної міграційної служби України до ухвалення рішення у справі вчиняти будь які дії, повязані з позбавленням ОСОБА_1 Селасі Апелетей права перебувати на території України, встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2016 року.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 15, 16, 20, 525, 526, 530, 549 - 551, 610, 611, 612, 614, 625, 629 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 Селасі Апелетей до Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоровя України», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби в Тернопільській області про визнання неправомірними дії та скасування наказу.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді зупинення дії наказу виконувача обовязки ректора державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоров»я України» №310 від 03.10.2016 року про відрахування ОСОБА_1 Селасі Апелетей з числа студентів університету та заборону органам державної міграційної служби України до ухвалення рішення у справі вчиняти будь які дії, повязані з позбавленням ОСОБА_1 Селасі Апелетей права перебувати на території України, встановлені ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2016 року.

Заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 Селасі Апелетей, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина ОСОБА_8 № G0613222.

Відповідач: Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_6 Міністерства охорони здоровя України», місцезнаходження: м. Тернопіль вул. Майдан Волі, буд. 1, код Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій: 02010830.

Третя особа: Управління державної міграційної служби в Тернопільській області, місцезнаходження: м. Тернопіль бульвар Шевченка, буд. 10, код Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій: 37839038.

Повний текст рішення суду складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_9