Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 361/1056/16-ц

провадження № 61-34618св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Русинчука М. М. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощоков Є. В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року в складі судді Дутчака І. М. та рішення Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Волохова Л. А., Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 540 527,00 грн, що на день передачі грошей за курсом валют еквівалентно 65 918,00 доларів США.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 липня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого він передав у власність ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 540 527,00 грн, що на день передачі грошей за курсом валют еквівалентно 65 918,00 доларів США, строком повернення до 18 вересня 2014 року. У вказаний строк ОСОБА_4 суму позики не повернув.

У вересні 2016 року звернувся з позовними вимогами та з урахуванням уточнень у січні 2017 року (а. с. 96-97, 124-126) просив стягнути на свою користь з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємців боржника ОСОБА_4 , заборгованість у рівних частках в розмірі 1 780 445,18 грн, що на день подачі позову еквівалентно 65 918,00 доларів США.

Вимоги обґрунтовані тим, що вищевказаний договір позики укладений між ним та ОСОБА_4 , який помер, був укладений в інтересах сім`ї, для придбання йому та членам сім`ї автомобіля та погашення особистих та його дружини - ОСОБА_2 боргових зобов`язань перед банківськими установами. ОСОБА_2 було відомо про вказаний борг та вона не заперечувала проти нього, тому вважає, що повинна на підставі частини четвертої статті 65 Сімейного Кодексу України повернути йому борг.

Відповідачі на день смерті ОСОБА_4 були зареєстровані та постійно разом з ним, заяви про прийняття спадщини не подавали. У лютому 2016 року він звернувся до відповідачів про повернення йому боргу, оскільки вони є спадкоємцями ОСОБА_4 , проте вони відмовились повертати йому борг.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 17 липня 2013 року в розмірі 872 095,14 грн у межах вартості майна, одержаного нею у спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що вимоги про повернення боргу до спадкоємця до дружини боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 як його спадкоємця за законом, яка прийняла спадщину, пред`явлені в межах строку, встановленого частиною четвертою статті 1281 ЦК України.

Доказів про те, що ОСОБА_1 звертався до доньки померлого - ОСОБА_3 , спадкоємиці за законом, яка також прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , позивачем не надано та судом не здобуто.

Дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_2 у межах одержаного нею у спадщину майна Ѕ частки суми боргу спадкодавця ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2017 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позивачу було відомо про смерть боржника ОСОБА_4 в день його похорон, а вимога про стягнення боргу до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємців зазначеного боржника була пред`явлена у вересні 2016 року після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, встановленого частинами другою статті 1281 Цивільного Кодексу України, що виключало стягнення боргу з відповідача ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду повністю, а рішення суду першої інстанції у частині відмови в задоволенні позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано її матеріали із Броварського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до підпункту 4 першого розділу ХІІІ «Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що йому стало відомо про правонаступників померлого з довідки Виконкому Броварської міської ради Київської області від 23 серпня 2016 року, хоча він у січні 2016 року звертався до відповідачів, як до спадкоємців ОСОБА_4 , особисто і до батьків померлого про повернення боргу. 15 грудня 2016 року він звернувся до Броварської державної нотаріальної контори з претензією про повернення боргу спадкоємцями померлого. Суд першої інстанцї помилково вказав, що позивач не звертався до доньки померлого з вимогою про повернення боргу, оскільки він звертався до неї сообисто та до її матері у січні 2016 року, коли повертав документи для отримання ними свідоцтва про смерть ОСОБА_4

Відзив/заперечення на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходили

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 17 липня 2013 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 був укладений договір позики, відповідно якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 540 527,00 грн, що на день передачі грошей еквівалентно 65 918,00 доларів США, які останній зобов`язувався повернути до 18 вересня 2014 року. Передачу грошей здійснено до підписання даного договору.

У порушення умов договору та вимог закону ОСОБА_4 у визначений договором строк своїх зобов`язань не виконав, суму позики ОСОБА_1 не повернув.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Про смерть ОСОБА_4 ОСОБА_1 було відомо у січні 2016 року, оскільки він був присутній на похоронах, які відбулись 06 січня 2016 року.

Заяву про прийняття спадщини ніхто з спадкоємців за законом до нотаріальної контори не подавав, спадкодавець був зареєстрованим та проживав разом з дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заяву про відмову від спадщини у передбачений частиною другою статті 1270 ЦК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є спадкоємцями за законом першої черги, не подавали.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2016 року клопотання ОСОБА_1 задоволено, залучено у справі правонаступників померлого відповідача ОСОБА_4 - спадкоємців за законом ОСОБА_2 , ОСОБА_3

22 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які уточнив 18 січня 2017 року, в яких, просив стягнути з відповідачів, як правонаступників відповідача ОСОБА_4 , на свою користь заборгованість у рівних частках в розмірі 178 0445,18 грн, що на день подачі позову еквівалентно 65 918,00 доларів США.

Відповідно до частин другої-четвертої статті 1281 ЦК України (в редакції до 03.07.2018 року) «кредиторові спадкодавця належить протягом шести від дня, коли він довідався або міг довідатись про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс 18) зроблено висновок, що «сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань».

Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 довідався про час відкриття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_4 , яким відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України є день смерті особи, не пізніше дня його похорон (06 січня 2016 року), а звернувся з вимогою до спадкоємців, які прийняли спадщину, пред'явивши до них позов 22 вересня 2016 року, дійшов правильного висновку, що позивачем пропущено встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України преклюзивний шестимісячний строк пред`явлення вимог, що має своїм наслідком втрату ним права вимоги і припинення зобов`язань з повернення боргу за договором позики, та обґрунтовано з цих підстав відмовив в позові.

Доводи касаційної скарги про своєчасне, в межах встановленого статтею 1281 ЦК України, пред'явлення позивачем вимог до спадкоємців спростовуються наведеними обставинами та висновками апеляційного суду, які відповідають встановленим обставинам справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до вимог статті 410 ЦПК України касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. М. Русинчук

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков