Справа № 159/3334/19 Провадження №22-ц/802/914/19 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Категорія: 83 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Данилюк В. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, при подачі якої не сплачено судовий збір у розмірі, встановленому законом та не подано документів, які б підтверджували наявність пільг з сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16.

Однак з такими доводами не погодися суд апеляційної інстанції і ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2019 року в даній справі залишено без руху. Надано особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для сплати судового збору -десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

18.09.2019 в апеляційний суд надійшло клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги з інших підстав, а саме у зв`язку з відстуністю у ОСОБА_1 за 2018 рік -І квартал 2019 року доходу, а тому судовий збір в сумі 384,20 грн перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2019 року в даній справі відмовлено. Продовжено особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 27 серпня 2019 року в даній справі на десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

05 листопада 2019 року до Волинського апеляційного суду надійшла заява (клопотання) про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі на тій підставі, що розмір судового збору в 384,20 грн перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній рік.

На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 посилається на те, що 21.10.2019 Верховним Судом стосовно нього та його майнового стану, враховуючи інформацію довідок Ковельського управління ГУ ДФС України у Волинській області про відсутність інформації про доходи за 2018 рік та перший квартал 2019 року у справі № 159/1215/18 (№ 61-11857ск19), встановлено підстави звільнення від сплати судового збору, які, як вважає ОСОБА_1 , згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 136 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача -фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зі змісту даних норм слідує, що підставою для відстрочення від сплати судового збору або звільнення від його сплати може бути майновий стан сторони.

Крім того, дані дії є правом, а не обов`язком суду і застосовуються у виключних випадках за наявності лише вагомих для цього підстав.

Необхідною умовою, за якої може мати місце відстрочка чи розстрочка, а також звільнення від сплати, -це майновий стан сторони, який повинен бути підтверджений доказами.

Наведені ОСОБА_1 обставини не дають суду підстав, передбачених ст. 136 ЦПК України для відстрочення сплати судового збору, оскільки як доказ неналежного матеріального становища ОСОБА_1 суду надано копію відомостей за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 17.04.2019 та копію відомостей за період з 01.01.2019 по 31.03.2019 з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 14.08.2019 Ковельського управління ГУ ДФС у Волинській області про те, що за вказані пероди інформації про доходи ОСОБА_1 немає.

Однак, вказані відомості свідчать лише про відсутність інформації про доходи за вказаний період.

Вказане вже було наведено судом в ухвалі від 19 вересня 2019 року в даній справі.

Зазначені доводи не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови відстрочення сплати, звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету.

Враховуючи, що при вирішенні судами питань про судові витрати має бути забезпечений баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами щодо можливості звернення до суду та оскарження рішення суду, з другого, за таких обставин суд приходить до висновку, що у зв`язку з відсутністю встановлених законом підстав, підтверджених належними і допустимими доказами, для відстрочення сплати судового збору в задоволенні клопотання ОСОБА_1 необхідно відмовити.

З врахуванням вимог ст. 127 ЦПК України особі, яка подала апеляційну скаргу, необхідно продовжити строк для виконання ухвали Волинського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 27 серпня 2019 року в даній справі строком на десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 , що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні в справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що вимога сплати збору цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні від 26.07.2005 у справі «Kniat v. Poland» ЄСПЛ указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судовий збір в 384,20 грн перевищує 5 відсотків розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній рік та перше півріччя 2019 року при специфіці даного спору та об`єктивних життєвих потребах людини навряд чи можна вважати обгрунтованими.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що як суд апеляційної інстанції, так і особа, яка подала апеляційну скаргу, наділені низкою процесуальних прав та обов`язків.

Крім того, право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку розповсюджується і на очікування та законні сподівання інших учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127, 136 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (клопотання) ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2019 року в даній справі до ухвалення судового рішення у справі відмовити.

Продовжити особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 27 серпня 2019 року в даній справі на десять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя