Справа №345/5450/18
Провадження № 2/345/323/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

за участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.08.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7600,000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

13.11.2013 року позичальник ОСОБА_2 помер. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. А тому спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини у строк з 13.11.2013 року по 13.05.2014 року.

Позивач зазначає, що у даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України позивачем 05.04.2018 року була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса ОСОБА_3 10.04.2018 року позивачем було отримано відповідь приватного нотаріуса, в якій зазначено, що спадкова справа не заводилась. Позивач вказує, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять у тому числі кредитні зобовязання померлого позичальника ОСОБА_2 Спадкування обовязків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовился від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

15.07.2018 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 26.08.2008 року становить 7395,23 грн. Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість, а також судові витрати.

Відповідач подала до суду відзив на позов (а.с. 65-66), згідно якого позов не визнає. Вказує, що після смерті сина спадщину не приймала, оскільки майна у нього не було. Заборгованість за кредитом погашається спадкоємцями пропорційно і в межах вартості отриманого майна, відповідно до ст.1282 ЦК України. Оскільки майна у ОСОБА_2 не було, відповідно і немає чим погашати заборгованість.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у вищезазначені строки, позбавляється права вимоги. Лист-претензію від 15.07.2018 року відповідач не отримувала і позивачем не додано квитанцію про його відправлення чи отримання відповідачкою.

Також відповідач наголошує, що якщо відомо про кредит, необхідно письмово повідомити банк про смерть позичальника і надати копію свідоцтва про смерть. Банк припиняє нарахування відсотків за кредитом з дня смерті позичальника. Сума заборгованості по кредиту фіксується на півроку до прийняття спадщини родичами. Відповідач зазначає, що дочка після смерті брата зразу ж повідомила банк про даний факт і додала копію свідоцтва про смерть. Тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити, а також стягнути із позивача на ї користь понесені і документально підтверджені судові витрати.

Представник позивача подав відповідь на відзив (а.с. 88-90), згідно якого просить позов задоволити у повному обсязі. Представник позивача наголошує, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, в тому числі кредитні зобовязання померлого позичальника. Спадкування обовязків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Вимога про погашення заборгованості була предявлена до спадкоємця нотаріуса, а отже ПАТ КБ «Приватбанк» не пропущено строк предявлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого.

Представник позивача в судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи міститься заява, згідно якої просить розгляд справи проводити без його участі, а позов просить задоволити в повному обсязі (а.с. 47).

Відповідач подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просить проводити без її участі (а.с. 107). Проти задоволення позову заперечує з підстав, наведених у відзиві. Просить врахувати, що жодного майна після смерті сина ОСОБА_2 вона не успадкувала, а тому відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Також позивач вказала, що не наполягає на стягненні із позивача судових витрат.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 26.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір, згідно якого він отримав кредит у розмірі 7600,000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер 13.11.2013 року (а.с. 16).

20.03.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з претензією кредитора з проханням включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у спадкову масу (а.с.24).

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_3, станом на 10.04.2018 року, після смерті ОСОБА_2 спадкова справа нею не заводилась; водночас розяснено ПАТ КБ «Приватбанк», що для заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 необхідно надати довідку про реєстрацію/останнє місце проживання померлого, оплатити перевірку за даними Спадкового реєстру наявності заведеної спадкової справи (а.с.25-26). Водночас матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач звертався із належним чином оформленою заявою про заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у статті 1219 ЦК України(статті 1218, 1231 цього Кодексу).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, (а.с.15,17-18,63). Вказане підтверджується також відповіддю на запит ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 11.02.2019 року (а.с. 87). Відомості про те, що відповідач, будучи спадкоємцем І черги після смерті ОСОБА_2, протягом встановленого законом строку заявила про відмову від спадщини, відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є такою, що прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, у звязку зі смертю позичальника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини.

Позивачем заявлено претензію відповідачу, як спадкоємцю позичальника ОСОБА_2, на суму 7395,23 грн. (а.с. 27).

Строки предявлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч.3 ст.1281 ЦК).

Відповідно до ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Тобто, стаття 1281 ЦК України визначає преклюзивні строки предявлення таких вимог.

Сплив, визначених статтею 1281 ЦК України строків предявлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобовязаннями, а також припинення такого зобовязання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не знав і не міг знати про відкриття 13.11.2013 року спадщини внаслідок смерті ОСОБА_2 у цей день. Покликання відповідача, що її дочка повідомила банк про смерть сина є голослівними, не підтверджені належними доказами. Ці обставини надають ПАТ КБ «Приватбанк» право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців від дня, коли банк дізнався про відкриття спадщини.

Крім того, зі змісту Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною укладеного між банком та позичальником ОСОБА_2 кредитного договору (пункти 3.13, 9.12) слідує, що між сторонами було досягнуто згоди щодо автоматичної пролонгації договірних кредитних правовідносин після 12 місяців дії договору у разі, якщо жодна із сторін не виявила бажання їх припинити (а.с.9-14). За таких обставин, до моменту звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з цим позовом строк вимоги за кредитним договором не настав.

За таких обставин доводи відповідача про те, що позивачем пропущено передбачений ст.1281 ЦК України строк предявлення вимог до спадкоємців позичальника є безпідставними.

Водночас згідно із ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, обов'язок спадкоємців боржника перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с. 82) відомості про наявність у власності ОСОБА_2 нерухомого майна відсутні.

Згідно відповіді на запит міськрайонного управління у Калуському районі та м.Калуші Головного управління Держгеокадстру в Івано-Франківській області (а.с. 114, 115), згідно державного реєстру земель, станом на 01.01.2013року, громадянин ОСОБА_2 земельних ділянок у власності та користуванні на території Калуського району та міста Калуш немає.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (диспозитивність цивільного судочинства).

Ч.3 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).

Аналогічні положення містить і ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин, оскільки відповідач, як спадкоємець позичальника ОСОБА_2, може нести відповідальність за його зобовязаннями лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину, та враховуючи, що матеріалами справи встановлено, що у власності ОСОБА_2 не було жодного нерухомого майна, позивачем не надано суду доказів одержання відповідачем у спадщину майна, достатньою вартістю для задоволення вимог банку, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №б/н від 26.08.2008 року є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1216, 1219, 1268, 1272, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12,13, 80-84, 141, 259,263- 265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.08.2008 року відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 01.04.2019 року.

Суддя