П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 759/8519/15-ц

провадження №22-ц/824/7990/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Матвієнко Ю.О., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 20 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Сенька М.Ф.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна про стягнення авансу за попереднім договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення авансу за попереднім договором..

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 15 серпня 2012 року між нею та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 », посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. Згідно з п.3 договору, сторони домовились, що покупець сплачує продавцю передоплату у вигляді авансу в готівковій формі в розмірі 159860 грн., що за курсом встановленим НБУ на день підписання цього договору становить 20000 доларів США, які були передані нею відповідачці до підписання договору. Пунктом 4 договору визначено, що сторони зобов`язуються укласти та нотаріально посвідчити основний договір до 15 вересня 2012 року. Однак основний договір у визначений попереднім договором строк між ними укладено не було, продавець кошти в сумі 20000 доларів США авансу не повернув.

Посилаючись на зазначені обставини та на підставі ст. ст.570, 571 , 635 ЦК України позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансу за попереднім договором відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимог задовольнити, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права. Зокрема, посилалась на те, що суд зробив неправильний висновок, що аванс у розмірі 20000 доларів США є не авансом, а завдатком, незважаючи на те, що в п.3 Попереднього договору від 15 серпня 2012 року сторони прямо визначили, що позивач сплачує відповідачу аванс. Суд не застосував п.12 Попереднього договору, де передбачено, що зобов`язання встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений до 15 вересня 2012 року включно, та допустив порушення ст.635 ЦК України, а також не врахував правові позиції Верховного Суду України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне і обґрунтоване.

В судове засідання представник ОСОБА_1 - адвокат Ридзель О.В. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Корчинська Л.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Е.А. вважається повідомленою про день та час розгляду справи відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (відсутня за адресою місця знаходження, про що проставлена у поштовому повідомленні відмітка - а.с.188-189), причини своєї неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у її відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що 15 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений попередній договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалась продати належну їй квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 придбати цю квартиру в порядку та на умовах, визначених цим договором. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. за реєстровим № 3681.

При укладенні договору, як це наведено в п.3, сторони домовились, що покупець сплачує продавцю передоплату у вигляді авансу в готівковому порядку у розмірі 159860 грн., що за курсом НБУ на день підписання цього договору становить 20000 доларів США, які були передані покупцем продавцю до підписання попереднього договору.

Відповідачем отримання вказаних коштів не заперечується.

Згідно з п.4 договору, сторони зобов`язались укласти та нотаріально посвідчити основний договір до 15 вересня 2012 року, включно.

Основний договір укладено не було.

13 жовтня 2012 року ОСОБА_2 продала належну їй квартиру іншій особі.

Пунктами 9-11 попереднього договору визначено, що сторона яка буде необґрунтовано ухилятись від укладення договору купівлі-продажу передбаченого цим договором повинна відшкодувати другій стороні збитки завдані простроченням. В разі невиконання умов договору по вині покупця передоплата у вигляді авансу в готівковому порядку залишається у продавця. В разі невиконання умов договору по вині продавця передоплата у вигляді авансу в готівковому порядку повертається покупцю в подвійному розмірі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що сума сплачена позивачем на виконання вимог попереднього договору в розмірі 20000 доларів США є завдатком, а не авансом, позивачем не доведено, що основний договір, забезпечений завдатком, не укладений внаслідок ухилення відповідача від його укладення.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, правила ст.570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачкою ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_2 грошова сума в розмірі 159860 грн., що за курсом НБУ на день підписання попереднього договору становило 20000 доларів США, є авансом, який підлягає поверненню позивачу, а тому висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог про стягнення авансу за попереднім договором є помилковим.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом України у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, у постанові від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13.

Визначаючи суму, що підлягає поверненню відповідачем позивачу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже частина друга ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктом 3 попереднього договору визначено, що при укладенні цього договору сторони домовились, що покупець сплачує продавцю передоплату у вигляді авансу в готівковому порядку в розмірі 159860 грн., що за курсом встановленим Національним Банком України на день підписання цього договору становить 20000 доларів США, які були передані покупцем продавцю до підписання цього договору

Таким чином, умовами договору сторони визначили грошовий еквівалент сплаченого ОСОБА_1 відповідачці ОСОБА_2 авансу в доларах США.

За таких обставин з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова сума в розмірі 494677 грн.04 коп. що за курсом Національного Банку України на день ухвалення рішення становить 20000 доларів США (100 доларів США складає 2473,3852 грн.).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 3654 грн., за подання апеляційної скарги 5481 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 20 березня 2019 - скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) 494677 грн.04 коп. як повернення попередньої оплати в рахунок суми за основним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 9135 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 31 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

Ю.О.Матвієнко