Справа № 182/5035/19
Провадження № 2/0182/2636/2019
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

04.11.2019 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Багрової А.Г.

розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та пені, інфляційних витрат, 3 відсотків річних та моральної шкоди за договором позики.

Заяви по суті справи:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики на загальну суму 10 098,10 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.03.2016 року ОСОБА_2 написав йому розписку, відповідно до якої отримав від нього рошові кошти у розмірі 4000 грн.: 3000 грн. для закупівлі матеріалів та 1000 грн. авансу - на виконання робіт з ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За умовами розписки відповідач зобов`язався виконати всі ремонтні роботи у зазначеній квартирі у період з 27.03.2016 року по 30.04.2016 року та надати звіт по витраченим коштам.

Враховуючи, що ОСОБА_2 кошти, отримані за розпискою, у добровільному порядку до теперішнього часу не повернув, ОСОБА_1 вимушений звертатися до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у сумі 4000,00 грн., несплачені відсотки у розмірі 4042,93 грн., три відсотки річних за користування коштами у сумі 385,00 грн., інфляційні витрати у сумі 1670,08 грн., а всього - 10098,10 грн., а також понесені витрати на оплату судового збору у сумі 1536,80 грн.

У позові ОСОБА_1 також зазначає про те, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 5000 грн., проте вимоги щодо її відшкодування позивач не ставить (а.с.2-6).

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інших заяв та клопотань учасниками справи не подавалось.

Процесуальні дії у справі.

Провадження по справі відкрито 29.08.2019 року та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.32). Того ж дня витребувані відомості про доходи сторін (а.с.33,34).

Судом встановлено:

Відповідно до розписки (договору) від 20.03.2016 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4000 грн.: для закупівлі матеріалів у розмірі 3000 грн. та у якості авансу 1000 грн. на виконання робіт по ремонту квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язався виконати всі роботи згідно усної домовленості, у період з 27.03.2016 року по 30.04.2016 року, а також надати звіт по витраті коштів. ОСОБА_1 , у свою чергу, при прийомі виконаних робіт, зобов`язався виплатити залишок обумовленої суми у розмірі 4000 грн. (а.с.7).

01.06.2018 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення коштів за борговою розпискою від 20.03.2016 року у сумі 4000,00 грн., 1201,09 грн. інфляційних витрат, 2414,17 грн. - пені та 247,00 грн. - три відсотки річних, посилаючись на те, що ОСОБА_2 свої зобов`язання за умовами договору позики не виконав (а.с.8-13).

12.03.2018 року позивач звернувся до Інгулецького відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, звідки 28.03.2018 року йому надійшов лист. Вказаним листом ОСОБА_1 повідомлено, про проведення перевірки, якою встановлено, що відносини, які склалися між ним та ОСОБА_2 , до компетенції поліції не відносяться, а вирішуються в судовому порядку шляхом подання позову (а.с.14).

Відповідно до статті 1046 ЦК України, на яку посилається позивач, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

У той же час, дослідивши правову природу розписки від 20.03.2016 року, суд дійшов висновку, що вона не містить жодних відомостей про те, що відповідач взяв кошти у борг та зобов`язався їх повернути ОСОБА_1 . Крім того, з її змісту вбачається, що при прийомі усіх виконаних ОСОБА_2 ремонтних робіт, ОСОБА_1 зобов`язується виплатити йому залишок обумовленої суми у розмірі 4000 грн. (а.с.7).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи, що розписка від 20.03.2016 року не містить відомостей про те, що ОСОБА_2 брав кошти ОСОБА_1 у борг, жодні зобов`язання ОСОБА_2 щодо їх повернення ОСОБА_1 у тексті розписки відсутні, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у його позові до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та всіх пов`язаних з ним платежів, в тому числі і моральної шкоди у зв`язку з бепідставністю.

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 202,207,837,1046,1047,1049 ЦК України, ст.ст. 10-12,76-81,141,258,263, 265,280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди за договором позики - відмовити у повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Повне рішення складено 04.11.2019 року.

Дані про учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання згідно позову: АДРЕСА_5 .

Суддя: А. Г. Багрова