Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 390/34/17

провадження № 61-22315сво18

Верховний Суд у складі Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду:

Червинської М. Є. (суддя - доповідач), Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Стрільчука В.А.,

розглянув справу за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «Саторі-С» про визнання договору оренди неправомірним та повернення земельної ділянки з незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області в складі колегії суддів: Гайсюка О. В., Голованя А. М., Карпенка О. Л. від 18 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Саторі-С» (далі - ТОВ «Саторі-С») про визнання договору оренди неправомірним та повернення земельної ділянки з незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що 19 грудня 2013 року він отримав у спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_8 земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 3,9001 га на території Грузьківської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області вартістю 63, 474,00 грн. ОСОБА_8 та ТОВ «Саторі-С» уклали 19 листопада 2007 року договір оренди щодо цієї земельної ділянки на 10 років, який було зареєстровано в Кіровоградському районному відділі КРФ ДП «ЦЗДК», 19 квітня 2010 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, а тому, на думку позивача, договір оренди зареєстрований 19 квітня 2010 року, майже через місяць після смерті баби, незаконно, і цей договір слід вважати таким, що не пройшов державну реєстрацію, не набув чинності і не є укладеним. Позивач просив визнати цей договір неправомірним, таким, що не набув чинності, і таким, що не був укладений, а також повернути йому земельну ділянку з незаконного володіння.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2017 року позов задоволено. Зобов'язано ТОВ «Саторі-С» повернути ОСОБА_7 земельну ділянку площею 3,9001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гузівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1. Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір оренди землі від 19 листопада 2007 року не набрав чинності та є неукладеним, оскільки цей договір був зареєстрований лише 19 квітня 2010 року, тобто після смерті орендодавця, оскільки орендодавець ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Додатковим рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 27 березня 2017 року у задоволенні позовної вимоги про визнання договору неправовим документом, таким, що не набув чинності, та таким, що не був укладений, відмовлено.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимога про визнання договору неправовим документом, таким, що не набув чинності та не був укладеним, задоволенню не підлягає, оскільки спірний договір не набрав чинності, а тому договір оренди землі не є укладеним, у зв'язку із чим відсутній предмет доказування, що було встановлено при ухваленні судового рішення. Крім того, законом не передбачено такий спосіб захисту, а тому спірний договір не підлягає визнанню правовим документом, таким, що не набув чинності та не був укладеним.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року рішення суду першої інстанції та додаткове рішення цього ж суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідач на законних підставах користується земельною ділянкою, оскільки договір оренди набирає чинності з моменту державної реєстрації, яка відбулася 19 квітня 2010 року, а його строк закінчується 19 квітня 2010 року. Правові підстави для визнання цього договору оренди землі неправомірними і таким, що не набрав чинності, що не був укладений, відсутні.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7 просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що державна реєстрація договору відбулася після смерті орендодавця, тобто правоздатність орендодавця припинилася, а тому договір є нікчемним, не може створювати юридичні наслідки та є підстави для вилучення земельної ділянки.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ТОВ «Саторі-С» просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін, з мотивів згоди з висновком апеляційного суду.

19 червня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою відкрив касаційне провадження та витребував вказану справу з Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (№ 390/34/17).

23 жовтня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою призначив вказану справу до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа передана до Верховного Суду.

23 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу на розгляд Об'єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду мотивована тим, що у різних палатах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду констатується наявність різного за змістом застосування положень статей 203, 215, 638 ЦК України.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 704/1551/16-ц зроблено висновок про те, що сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору, тому немає підстав для визнання договору оренди землі недійсним з тих підстав, що реєстрація договору була здійснена після смерті орендодавця, зазначене не впливає на недійсність договору.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

Передаючи справу на розгляд ОбєднаноїПалати Касаційного цивільного суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважала, що є підстави для відходу від позиції колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду, з тих підстав, що питання наявності підстав для визнання договору оренди недійсним пов'язується не з його укладенням, а з його вчиненням, а відтак і підстави для визнання його недійсним потрібно встановлювати протягом здійснення сторонами договору усіх дій спрямованих не на укладення договору, а на його вчинення. Смерть особи, а саме припинення здатності мати права і обов'язки та здійснювати дії на їх виникнення. Зміну та припинення, виключає узгодженість дій учасників двостороннього правочину, яким є договір оренди, виключає її волевиявлення на здійснення дій щодо вчинення договору, а значить і не можна вважати, що смерть особи не впливає на недійсність договору, оскільки її волевиявлення здійснено у момент його укладення.

З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 18 травня 2017 року підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Обєднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі ОбєднаноїПалати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «Саторі-С» про визнання договору оренди неправомірним та повернення земельної ділянки з незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області в складі колегії суддів: Гайсюка О. В., Голованя А. М., Карпенка О. Л. від 18 травня 2017 року.

Призначити справу до розгляду Верховним Судом у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська Б. І. Гулько В. І. Крат Д. Д. Луспеник В. А. Стрільчук