Справа № 630/615/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2019 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря cудового засідання Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області подання головного державного Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_1 за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 про обмеження виїзду за межі України,

встановив:

Головний державний виконавець Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_1 звернувся до Люботинського міського суду Харківської області з поданням про обмеження виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Заявник просить в порядку виконання рішення по цивільній справі № 630/615/15ц обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_2.

На теперішній час рішення суду не виконано. На думку державного виконавця, саме такий вид забезпечення виконання рішення, зможе забезпечити виконання рішення в найкоротші строки.

В обґрунтування подання заявник зазначає, що на виконанні в Міськрайонному відділ ДВС по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області знаходиться виконавче провадження № 52042927 з примусового виконання виконавчого листа № 60/615/15ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 16 625,00 грн.

Державний виконавець вживав всіх необхідних заходів, але боржник зі свого боку рішення не виконує.

Просить суд подання задовольнити, тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, до виконання нею своїх зобовязань покладених згідно рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до вимог статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що на виконанні у Міськрайонному відділі державної виконавчої служби по м. Люботин та Харківському району Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження №52042927з примусового виконання виконавчого документу: виконавчого листа № 630/615/15ц ц від 24 листопада 2015 року виданого Люботинським міським судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ОСОБА_3 в сумі 16 625,00 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця від 25 серпня 2016 року виконавче провадження відкрито.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Відповідно до даних Державної фіскальної служби, Пенсійного Фонду України боржник доходів не отримує, не має відкритих рахунків в банках, за трудовими та цивільно правовими договорам доходи не отримує.

З наданих ОСОБА_2 пояснень вбачається, що вона не може погасити заборгованість за судовим рішенням відразу в повному обсязі, бо не має постійного джерела доходу, але вона не ухиляється від виконання рішення.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», яким закріплені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії (ст. 10 Закону).

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частина 3 статті 18 Закону).

Таким чином, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27січня 1995року №57 (з наступними змінами), тимчасове затримання або вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон чи проїзного документа дитини на виконання рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду) здійснюється уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону у порядку, визначеному пунктами 24 і 25 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно статті 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом, та в'їхати в Україну.

Положеннями статті 6 цього закону визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді закордон у випадках, якщо: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством,застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон,- до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов'язань,покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань; він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

Пунктом 8 статті 19Закону «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах вїзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

У відповідності до Узагальнень судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного суду України від 01.02.2013 року, вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному статтею 377-1ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі пункту 18 статті 11 Закон України «Про виконавче провадження» у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України»).

Вимоги до змісту і форми подання, з яким мають право звертатися до суду державні виконавці, нормативно врегульовані в Інструкції з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 року та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5. В окремому її розділі XIІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну» передбачено, що подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань. У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю. Крім того, до подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження, а також інші документи виконавчого провадження, які, на думку державного виконавця, підтверджують ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Державним виконавцем не надано відомостей про те, що наявна винна поведінка боржника та вона ухиляється від виконання зобовязання.

Крім того, державний виконавець хоч і вказує, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано, однак копії таких довідок до матеріалів подання долучено не було.

Державним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що саме обмеження боржника у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання рішення суду, буде сприяти його виконанню.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання, закріпленого статтею 33 Конституції України, де чітко зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Розглянувши подання державного виконавця, враховуючи встановлені судом зазначені факти, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення подання не вбачається.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ст. ст. 1, 5 Закону «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання головного державного Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботин Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_1 за участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 про обмеження виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Люботинський міський суду Харківської області в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя (підпис) І.В.Демяненко