Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 204/198/16-ц

провадження № 61-2316св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

треті особи: ОСОБА_5, Красногвардійський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику сторін касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_8, на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2016 року у складі судді Токар Н. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року у складі колегії суддів Пономарь З. М.,

Григорченка Е. І., Пищиди М. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи:

ОСОБА_5, Красногвардійський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллалов А. О., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська І. Р., який неодноразово уточнював, та остаточно просив:

- витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, яка розташована в житловому будинку літ. Г-16 та складається з: 1 - коридор; 2 - кухня; 3 - шафа; 4, 5 - житлові кімнати;

6 - шафа; 7 - ванна; 8 - туалет;

- визнати недійсним договір іпотеки № 87 від 21 січня 2016 року, укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І. Р.. про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1, загальною площею

90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошових коштів б/н від 21 січня

2016 року в сумі 200 000 грн із застосуванням наслідків недійсності правочину;

- визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи:

1) № 12969680 від 18 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І. Р., про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру

АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м;

2) № 12993365 від 21 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І. Р., про державну реєстрацію іпотеки на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м;

3) № 12975699 від 21 січня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І. Р., про державну реєстрацію обтяження на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м.

- стягнути на користь позивача судові витрати по справі.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 02 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» в особі Дніпропетровської філії

(далі - ТОВ «Укрспецторг Групп»»), Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними та застосування наслідків недійсності правочину - задоволено частково.

Визнано недійсними із застосуванням наслідків недійсності правочину прилюдні торги з реалізації належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м, що були оформлені протоколом № 04-0585/13 від 02 грудня 2013 року, складеним Дніпропетровською філією ТОВ «Укрспецторг Групп». Визнано недійсним протокол № 04-0585/13 від 02 грудня 2013 року, складений Дніпропетровською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м. Визнано незаконним акт державного виконавця про проведення публічних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 03 грудня 2013 року, затверджений начальником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_13 про реалізацію нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею

90,8 кв.м, складеного на підставі протоколу Дніпропетровської філії ТОВ «Укрспецторг Групп» № 04-0585/13 від 02 грудня 2013 року. Визнано незаконним та скасоване видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Заверухою Н. І. від

03 грудня 2013 року, за реєстровим номером НОМЕР_1 свідоцтво на ім'я ОСОБА_3 про право власності на майно, що складається з: квартири АДРЕСА_1, загальноюплощею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, яка розташована в житловому будинку літ. Г-16 та складається з: 1 - коридору, 2 - кухня-столова, 4,5 - житлові кімнати, 6 - шафа, 7 - ванна, 8 - туалет. Стягнуто з ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Дніпропетровської філії Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь

ОСОБА_1 судовий збір у сумі 121 грн 80 коп., з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 10 грудня 2015 року.

ОСОБА_3 знав та усвідомлював те, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ним припинено 10 грудня 2015 року і квартира належить попередньому

власнику - ОСОБА_1

Незважаючи на це, 11 січня 2016 року ОСОБА_3 здійснив відчуження вказаної квартири на користь ОСОБА_5, яка у подальшому через 7 днів перепродала її ОСОБА_2, а останній через 2 дня - передав квартиру в іпотеку ОСОБА_12

Вказаними діями зазначених осіб квартира, яка на праві власності належить ОСОБА_1 поступово «уводиться» від власника шляхом вчинення правочинів. В той же час, у квартирі продовжують проживати та користуватися нею попередні мешканці: ОСОБА_3 та

ОСОБА_4

За таких обставин, ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, Красногвардійський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллалов А. О., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська І. Р., про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору іпотеки, визнання такими, що втратили право користування та скасування записів у державному реєстрі речових прав на нерухоме

майно - задоволено частково.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею

31,7 кв.м, яка розташована в житловому будинку літ. Г-16 та складається з: 1 - коридор; 2 - кухня; 3 - шафа; 4,5 - житлові кімнати; 6 - шафа; 7 - ванна;

8 - туалет.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 грн 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог мотивовано тим, що спірна квартира вибула із володіння ОСОБА_1 поза його волею, а тому підлягає поверненню відповідно до статті 388 ЦК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_8 оскаржила його апеляційному порядку в частині задоволених позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня

2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 -

ОСОБА_8 відхилено.

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від

20 липня 2016 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

29 вересня 2016 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_8 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2016 року в частині задоволення позовних вимог, та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, і вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. ОСОБА_2 не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків.

Підстави, з яких виходив суд, зазначаючи про недобросовісність ОСОБА_2, не передбачені нормами матеріального права, і суди не застосували положення статті 330 ЦК України, яка підлягала застосуванню в даному випадку.

Враховуючи добросовісність набуття майна ОСОБА_2 та недоведеність доводів позивача ОСОБА_1 щодо вибуття з його володіння спірної квартири поза його волею, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норми матеріального права - статті 388 ЦК України.

Доводи інших учасників справи:

19 січня 2017 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_15 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ направлено заперечення на касаційну скаргу представника ОСОБА_16 - ОСОБА_8, в якій просить касаційну скаргу відхилити, а рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Рух касаційної скарги:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

11 січня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у запереченні на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аргументи касаційної скарги зводяться до незгоди з рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2016 року та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області

від 12 вересня 2016 року в частині витребування спірної квартири із чужого незаконного володіння.

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2016 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року не оскаржуються, а тому відповідно до правил статі 400 ЦПК України не перевіряються.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи:

У справі яка переглядається судами встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 02 липня 2015 року позовні вимоги у цивільній справі № 204/270/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Укрспецторг Групп», Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції треті особи: ОСОБА_3, ПАТ «Дельта Банк», Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними та застосування наслідків недійсності правочину - задоволено частково.

Визнано недійсними із застосуванням наслідків недійсності правочину прилюдні торги з реалізації належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м, що були оформлені протоколом № 04-0585/13 від 02 грудня 2013 року, складеним Дніпропетровською філією ТОВ «Укрспецторг Групп». Визнано недійсним протокол № 04-0585/13 від 02 грудня 2013 року, складений Дніпропетровською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» за результатами проведення прилюдних торгів з реалізації належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м. Визнано незаконним акт державного виконавця про проведення публічних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 03 грудня 2013 року, затверджений начальником Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_13 про реалізацію нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею

90,8 кв.м, складеного на підставі протоколу Дніпропетровської філії ТОВ «Укрспецторг Групп» № 04-0585/13 від 02 грудня 2013 року. Визнано незаконним та скасоване видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Заверухою Н. І. від

03 грудня 2013 року, за реєстровим номером НОМЕР_1 свідоцтво на ім'я ОСОБА_3 про право власності на майно, що складається з: квартири АДРЕСА_1, загальноюплощею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, яка розташована в житловому будинку літ. Г-16 та складається з: 1 - коридору, 2 - кухня-столова, 4,5 - житлові кімнати, 6 - шафа, 7 - ванна, 8 - туалет. Стягнуто з ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Дніпропетровської філії Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на користь

ОСОБА_1 судовий збір у сумі 121 грн 80 коп., з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 грудня

2015 року відхилено апеляційні скарги ОСОБА_3 та

ТОВ «Укрспецторг Групп», рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 02 липня 2015 року в оскаржуваній частині щодо задоволення позову залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року відхилено апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк», рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 02 липня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року касаційну скаргу

ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська

від 02 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2017 року залишено без змін.

06 січня 2016 року ОСОБА_1, на підставі рішення суду задля відновлення права власності на свою квартиру та з метою внесення відповідних відомостей про це до Державного реєстру речових прав на нерухомо майно, звернувся до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 02 квітня 2014 року.

06 січня 2016 року, постановою державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області Клещ О. В. у ВП № 49769330 було звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_1.

11 січня 2016 року на підставі вказаної постанови, державним реєстратором ПодошуляО. Г. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження внесено запис про припинення обтяження квартири, внесеного 14 квітня 2014 року записом № 5337151.

11 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Деллаловим А. О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис

№ 12906283 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 Запис внесено на підставі договору купівлі-продажу № 10 від 11 січня 2016 року, укладеного між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_5

18 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською І. Р. до Державного реєстру речових прав на нерухомо майно внесено запис

№ 12969680 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 Запис внесено на підставі договору купівлі-продажу № 65 від 18 січня 2016 року, укладеного між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_2

21 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською І. Р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис

№ 12993365 про державну реєстрацію іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м.

21 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенською І. Р. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено інший запис № 12975699 про державну реєстрацію обтяження на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м.

Обидва записи вчинені нотаріусом на підставі договору іпотеки № 87 від

21 січня 2016 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенською І. Р., про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 90,8 кв.м, житловою площею 31,7 кв.м, в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором позики грошових коштів б/н від 21 січня 2016 року в сумі 200 000 грн зі строком повернення до

21 лютого 2016 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 була продана на прилюдних торгах у порядку, встановленому для виконання судових рішень, але у подальшому такі торги були визнані судом недійсними, то спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_1 поза його волею та підлягає поверхню останньому на підставі положень статті 388 ЦК України.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна.

У частинах першій, другій та п'ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення в оскаржуваній частині не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права:

Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Тлумачення статті 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ,

від 06 грудня 2007 року).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCUv. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував в схожих фактичних обставинах порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (зокрема: GLADYSHEVA v. RUSSIA, № 7097/10, ЄСПЛ, віл 06 грудня 2011 року; PCHELINTSEVA AND OTHERS v. RUSSIA, № 47724/07, 58677/11, 2920/13, 3127/13,15320/13, ЄСПЛ, від 17 листопада 2016 року).

Колегія суддів враховує і позицію Європейського суду з прав людини в іншій справі, де суд вказує, що заявниця втратила право власності на квартиру після того, як в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_17, який продав квартиру заявниці, набув її на підставі підробленого заповіту. Існувало, як мінімум, два рівня гарантій в справі перед тим, як квартира перейшла до ОСОБА_17 як спадкоємця ОСОБА_18 відповідно до внутрішньодержавного законодавства. По-перше, існував обов'язок нотаріуса переконатися, що перехід права власності на квартиру ОСОБА_17 стався відповідно до закону при розгляді і задоволенні заяви ОСОБА_17 про визнання його спадкоємцем ОСОБА_18

По-друге, міський комітет розглянув документи, представлені ОСОБА_17 для реєстрації його права власності на квартиру, з метою забезпечення дотримання відповідного законодавства та законності правочину, а також видав свідоцтво про право власності ОСОБА_17 Влада держави не надала жодних пояснень щодо нездатності нотаріуса або міського комітету виявити шахрайство в діях ОСОБА_17 В своїх доводах влада держави нічого не вказувала про те, коли і як обман був виявлений, або коли кримінальну справу стосовно дій ОСОБА_17 було порушено. З огляду на, що ОСОБА_17 був визнаний винним в шахрайстві 06 червня 2001 року, і його засудженню передувало розслідування у цій справі і судовий розгляд, представляється, що кримінальну справу про шахрайство про набуття ОСОБА_18 квартири ОСОБА_17 практично збіглося з його визнанням як спадкоємця ОСОБА_18 і реєстрацією правочину щодо квартири, яка відбулася в червні 2000 року. Той факт, що влада розслідувала дії ОСОБА_17 і в той же час дозволила йому продати квартиру заявниці, є приводом для занепокоєння Європейського Суду.

Заявниця була позбавлена права власності на квартиру без компенсації і вона не могла розраховувати на отримання іншого житла від держави. Органи державної влади не забезпечили належної експертизи щодо законності правочинів з нерухомим майном. Проте заявниця не повинна була передбачати наявність ризику того, що право власності на квартиру може бути припинено в зв'язку з бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном (ALENTSEVA v. RUSSIA, № 31788/06, § 72 - 77, ЄСПЛ, від 17 листопада 2016 року).

Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв'язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов'язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки, завдані таким відчуженням.

Тому задоволення віндикаційного позову і витребування спірної квартири у ОСОБА_2, як добросовісного набувача, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення в частині витребування із чужого незаконного володіння спірної квартири підлягають скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українипостанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У зв'язку з цим з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1 320,44 грн на відшкодування судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги, та 1 440,48 грн на відшкодування судового збору, сплаченого відповідачкою за подання касаційної скарги.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська

від 20 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Красногвардійський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Красногвардійський районний відділ в місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Петрушенська Інна Романівна, про витребування майна із чужого незаконного володіння, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_2 1 320,44 грн на відшкодування судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги, та 1 440,48 грн на відшкодування судового збору, сплаченого відповідачкою за подання касаційної скарги.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська

від 20 липня 2016 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 рокувтрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило