Провадження №2/756/84/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участі секретаря Румянцевій Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом КП «Київжитлоспецексплуатація» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради( Київської міської державної адміністрації) про визнання договору недійсним та виселення з нежилого приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до КП «Київжитлоспецексплуатація», третя особа ОСОБА_2 про знесення самовільно збудованих приміщень та приведення допоміжних приміщень до попереднього стану,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та виселення з нежилого приміщення, відповідно до збільшення позовних вимог просили суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір про порядок користування місцями спільного користування( допоміжним приміщеннями та спорудами в будинку АДРЕСА_1) від 31.03.2015року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2; виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з нежилих приміщень на першому поверсі загальною площею 16,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передати КП «Київжитлоспецексплуатація» нежилі приміщення на першому поверсі загальною площею 16,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 13.01.1992 №26» Про формування комунального майна міста та районів» нежилі приміщення в будинку АДРЕСА_1 ( згідно з поверховим планом БТІ- АДРЕСА_1) віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Києва та згідно з розпорядженням Представника Президента України від 29.05.1992 №368 закріплено на праві господарського відання за Державним комунальним виборчим житлово- ремонтним об'єднанням правонаступником якого є КП «Київжитлоспецексплуатація».

Відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень № 12,11,10,13,15,16,14 площею 56,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі- продажу від 31.07.2013року.

Відповідач ОСОБА_4 є власником нежитлових приміщень №5,6,7,8,9,4,2,3 площею 89,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі- продажу від 31.07.2013року.

Відповідно до акту обстеження нежилих приміщень від 10.06.2015р. відповідач ОСОБА_1 фактично використовує частину вільних нежилих приміщень площею16,3кв.м. на першому поверсі без відповідних розпорядчих документів. Як вбачається з пояснень відповідачів, що в «коморі» площею 16,3 кв.м. на І поверсі зберігається рухоме майно ОСОБА_1 та ОСОБА_5, оскільки між ними укладено договір про порядок користування місцями спільного користування( допоміжними приміщеннями та спорудами в будинку АДРЕСА_1) від 13.03.2015року, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про користування місцями спільного користування: біля входу в будинок - майданчик з 8 сходинками, оздоблені плиткою, на якому закріплені сходові поручні, на І поверсі- тамбур площею 3,7кв.м., сходова клітина площею 27,6кв.м.

Даний договір про порядок користування місцями спільного користування ( допоміжних приміщеннями та спорудами в будинку АДРЕСА_1) від 13.03.2015р. укладений без згоди орендодавця( Департаменту комунальної власності м. Києва) чи балансоутримувача КП «Київжитлоспецексплуатація».Зазначений договір є недійсним в силу вимог ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України. В звязку з викладеним вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заяву відповідно до якої просив суд постановити рішення, яким зобов'язати КП «Київжитлоспецексплуатація» знести самовільно збудований на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 під сходовою клітиною допоміжне приміщення- комору площею 16кв.м. та привести допоміжні приміщення тамбур площею 3,7кв.м., сходову клітину 27,6кв.м. до попереднього стану, посилаючись на те, що дані приміщення є місяцями спільного користування і перебувають у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Право користування даними приміщеннями підтверджується договором про порядок спільного користування місцями спільного користування від 13.03.2015, та зареєстровано в Державному реєстрі прав. Однак невідомими особами було зведено на першому поверсі будинку під сходовою клітиною допоміжне приміщення- комору площею 16кв. без жодних документів та дозволів. На підставі вищевикладеного просив суд задовольнити зустрічний позов, проти первинного позову заперечили.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився про дату, місце та час повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради( Київської міської державної адміністрації) до судового засідання не зявився про дату, місце та час повідомлявся належним чином до судового засідання надали письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи( а.с.128-130том1).

Суд вислухавши доводи і заперечення учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради від 13.01.1992 №26» Про формування комунального майна міста та районів» нежилі приміщення в будинку АДРЕСА_1 ( згідно з поверховим планом БТІ- АДРЕСА_1) віднесено до комунальної власності територіальної громади м. Києва та згідно з розпорядженням Представника Президента України від 29.05.1992 №368 закріплено на праві господарського відання за Державним комунальним виборчим житлово- ремонтним об'єднанням правонаступник якого є КП «Київжитлоспецексплуатація»( а.с.7-18 том1).

ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень № 12,11,10,13,15,16,14 площею 56,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі- продажу від 31.07.2013року( а.с.20-23, том1).

ОСОБА_4 є власником нежитлових приміщень №5,6,7,8,9,4,2,3 площею 89,7 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі- продажу від 31.07.2013року( а.с.20-23, том1).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір про порядок користування місцями спільного користування( допоміжними приміщеннями та спорудами в будинку АДРЕСА_1) від 13.03.2015року, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди про користування місцями спільного користування: біля входу в будинок - майданчик з 8 сходинками, оздоблені плиткою, на якому закріплені сходові поручні, на І поверсі- тамбур площею 3,7кв.м., сходова клітина площею 27,6кв.м (а.с.24-26. том1).

Відповідно до рішення Київської міської ради від 21.04.2015року №415/1280 «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва», орендодавцем майна територіальної громади м. Києва щодо цілісних майнових комплексів комунальних підприємств територіальної громади м. Києва, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, майна, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), а також нерухомого майна, що передається в оренду районним в м. Києві державним адміністраціями, є Департамент. Власником зазначених нежилих приміщень виступає територіальної громади м. Києва в особі в Київської міської ради.

Як встановлено в судовому засіданні договір про порядок користування місцями спільного користування укладений без згоди орендодавця, яким виступає Департамент, чи балансоутримувач (КП «Київжитлоспецексплуатація»).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається з рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 « Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва», спільне нежиле приміщення належить КП «Київжитлоспецексплуатація» на праві господарського відання.

Відповідно до Закону України « Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 статті 628Цивільного кодексуУкраїни визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526Цивільного кодексуУкраїни зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.759ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст.283Господарського кодексуУкраїни за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.785ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Оскільки дане нежиле приміщення є комунальною власністю, а у відповідачів відсутній договір оренди чи будь - які інші розпорядчі документи на право зайняття нежилих приміщень площею 16,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, тому позовні вимоги в частині визнання недійсним договору про порядок користування місцями спільного користування( допоміжним приміщеннями та спорудами в будинку АДРЕСА_1) від 31.03.2015року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з нежилих приміщень на першому поверсі загальною площею 16,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, підлягають задоволенню.

Допоміжні приміщення на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1 тамбур площею 3,7кв.м., сходова клітина площею 27,6кв.м. є місцями спільного користування, перебувають у власності територіальної громади - Київської міської ради, закріплені за КП «Київжитлоспецексплуатація» на праві господарського відання, орендодавцем є Департамент комунальної власності м. Києва, виконавчого органу Київської міської ради( Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до висновку експерта № 60/18 від 15.05.2018року (а.с.203-207 том1) вбачається, що функціональне призначення приміщення комори під сходовою клітиною першого поверху - для побутового обслуговування співвласників групи приміщень №8 нежитлового будинку по АДРЕСА_1, приміщення комори під сходовою клітиною першого поверху будинку по АДРЕСА_1 відноситься до допоміжних приміщень, приміщення комори під сходовою клітиною першого поверху будинку по АДРЕСА_1 не є самочинним.

Таким чином зустрічний позов про знести самовільно збудованого допоміжного приміщення на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 під сходовою клітиною - комору площею 16кв.м. не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 388 ЦК України передбачено право власника витребувати майно від добросовісного набувача у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником або іншою особою.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.206 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст.82 ЦПК України).

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог повністю.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачі на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 317, 328, 388, 391, ЦК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов КП «Київжитлоспецексплуатація» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради( Київської міської державної адміністрації) про визнання договору недійсним та виселення з нежилого приміщення - задовольнити.

Визнати недійсним договір про порядок користування місцями спільного користування( допоміжним приміщеннями та спорудами в будинку АДРЕСА_1) від 31.03.2015року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виселити ОСОБА_1(т ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) з нежилих приміщень на першому поверсі загальною площею 16,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1(т ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) передати КП «Київжитлоспецексплуатація» нежилі приміщення на першому поверсі загальною площею 16,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1(т ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь КП «Київжитлоспецексплуатація» судовий збір в розмірі 3654,00гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до КП «Київжитлоспецексплуатація», третя особа ОСОБА_2 про знесення самовільно збудованих приміщень та приведення допоміжних приміщень до попереднього стану- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Луценко