Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 604/5544/13-ц

провадження № 61-26540св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тотус»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року у складі судді Грицак Р. М. та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2017 року у складі колегії суддів: Шевчук Г. М., Міщія О. Я., Ткача З. Є.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

25 березня 2013 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Тотус» (далі - ТОВ «Тотус»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 19 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ЗАТ «ПУМБ»), правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ТОВ «Тотус» укладений кредитний договір № 1.08-35, зі змінами внесеними до нього додатковими угодами від 22 жовтня 2008 року № 1, від 11 вересня 2009 року

№ 2, від 06 липня 2010 року № 3, від 16 серпня 2010 року № 4, від 24 травня

2011 року № 5, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 280 000,00 доларів США та 682 000,00 грн, зі сплатою за користування кредитом 15,5 процентів (для грошових коштів, виданих у доларах США) та 23,5 процентів (для грошових коштів, виданих у гривні), з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 25 вересня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором,

06 липня 2010 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 1.08-35/П-З, за умовами якого відповідач поручився перед банком за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором

від 19 червня 2008 року № 1.08-35.

Посилаючись на те, що ТОВ «Тотус» належно не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20 березня 2013 року у позичальника виникла заборгованість у розмірі 91 388,78 доларів США та 1 045 622,77 грн, з яких, відповідно: 77 000,00 доларів США та 682 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14 388,78 доларів США та 215 227,68 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 148 395,09 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 06 квітня 2017 року позов ПАТ «ПУМБ» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором від 19 червня 2008 року № 1.08-35 у розмірі 91 388,78 доларів США та 1 045 622,77 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що починаючи з 11 листопада 2011 року позичальник допустив прострочення погашення щомісячних платежів по сплаті тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Умовами кредитного договору сторони визначили кінцевим строком погашення кредиту 25 вересня 2012 року, а тому саме з цієї дати, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України, починається перебіг строку на пред'явлення вимоги до поручителя. У зв`язку з невиконаннямпозичальником зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту та сплатипроцентів за користуваннякредитними коштами, банк 04 березня 2013 року направив поручителю вимогу № 406, якоюзобов`язав не пізнішетрьох банківських днів з моменту її отримання погасити заборгованість позичальника ТОВ «Тотус» станом на 03 березня 2013 року, у розмірі 77 000,00 доларів США та

682 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 752,41 доларів США та 207 127,77 грн - заборгованість зі сплати процентів за користуваннякредитними коштами, вона була залишена ОСОБА_1 без задоволення. З огляду на те, що з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, ПАТ «ПУМБ» звернулося 25 березня 2013 року, суд дійшов висновку, що порука не припинилася, а тому позивні вимоги ПАТ «ПУМБ» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня

2017 року змінено, зменшено розмір заборгованості за кредитним договором, стягнутої із ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» до 18 907,55 доларів США та

761 440,66 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції не звернув увагу, що одночасно із закріпленням у договорі поруки положення про її дію до повного припинення зобов`язань боржника, сторони погодили строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання, а тому у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, передбаченийчастиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя про повернення боргових сум має обчислюватися у момент настання строку погашення кожного чергового платежу. Зважаючи на те, що останній щомісячний платіж, позичальник зобов`язаний був сплатити 25 вересня 2012 року, апеляційний суд дійшов висновку, що порука є чинною до 25 березня 2013 року включно, а тому з відповідача не підлягає стягненню частина кредиту, яка підлягала поверненню до 26 серпня 2012 року, а також процентів за користування кредитними коштами станом на 10 вересня 2012 року та пені, нарахованої до 24 вересня 2012 року.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року і рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2017 року, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «ПУМБ» відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що відповідно до укладеної між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 додаткової угоди № 1 до договору поруки, порукою забезпечуються, в тому числі окремі щомісячні зобов`язання боржника ТОВ «Тотус». Наведене свідчить про те, що сторони чітко передбачили у договорі поруки строк виконання поручителем окремих зобов`язань перед банком, кожне з яких припинено зі спливом шестимісячного строку від дня настання сплати щомісячного платежу. З огляду на наведене, та ураховуючи, що останнім днем виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором є 25 вересня 2012 року, а звернення ПАТ «ПУМБ» з позовом до поручителя відбулося поза межами шестимісячного строку, визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що порука за договором поруки не припинилася.

Позивач не обгрунтував неможливість надання суду першої інстанції розрахунку заборгованості ТОВ «Тотус» перед ПАТ «ПУМБ» за кредитом, процентами та пені за порушення строків сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами за період з 25 вересня 2012 року по 24 березня 2013 року, а тому апеляційний суд долучив зазначений доказ до матеріалів справи з порушенням вимог статті 303 ЦПК України 2004 року.

У запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу, що надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листопаді 2017 року, ПАТ «ПУМБ» вказувало на відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 , оскільки у зв`язку з несплатою позичальником всієї суми заборгованості за кредитним договором 25 вересня 2012 року, у нього виникло прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, і саме з цієї дати починається перебіг строку на пред`явлення відповідної вимоги до поручителя. Настання строку виконання зобов'язанняза кредитним договором припало на 24 березня 2013 року, який є вихідним днем, а тому останнім днем виконання зобов'язання є перший за ним робочий день -

25 березня 2013 року.

Позивач звернувся з позовом до поручителя 25 березня 2013 року, а отже, встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя дотримано.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

17 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що 19 червня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ТОВ «Тотус» укладений кредитний договір № 1.08-35, зі змінами внесеними до нього додатковими угодами від 22 жовтня 2008 року № 1, від 11 вересня 2009 року № 2, від 06 липня 2010 року № 3, від 16 серпня 2010 року № 4, від 24 травня 2011 року № 5, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 280 000,00 доларів США та 682 000,00 грн, зі сплатою за користування кредитом 15,5 процентів (для грошових коштів, виданих у доларах США) та 23,5 процентів (для грошових коштів, виданих у гривні), з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до

25 вересня 2012 року.

За умовами пункту 7.2.1.1 кредитного договору у зв'язку з невиконанням чи неналежним виконанням позичальником умов, встановлених підпунктами 10.3.6,1, 10.3.6,2, 10.3.6,4, 10.3.6,5, 10.3.6,6 кредитного договору, починаючи з першого дня такого невиконання чи неналежного виконання, проценти за користування кредитом збільшуються на 2 проценти річних, та з 25 травня

2011 року нараховуються банком за ставкою у розмірі 25,5 процентів річних (із розрахунку 365 днів на рік) за частиною кредиту у гривні та 17,5 процентів річних (із розрахунку 360 днів на рік) на частину кредиту у долларах США, а з

02 липня 2012 року - за ставкою у розмірі 27,5 процентів річних (із розрахунку 365 днів на рік) за частиною кредиту у гривні та 19,5 процентів річних (із розрахунку 360 днів на рік) на частину кредиту у долларах США.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором,

06 липня 2010 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладений договір поруки № 1.08-35/П-З, зі змінами внесеними до нього додатковою угодою

від 25 травня 2011 року № 1, за умовами якого відповідач поручився перед банком за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 19 червня 2008 року № 1.08-35.

Пунктом 6.1. договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням зобов'язання.

04 березня 2013 року ПАТ «ПУМБ» направило ОСОБА_1 вимогу № 406, згідно якої просило погасити заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 03 березня 2013 року у розмірі 77 000,00 доларів США і 682 000,00 грн, як заборгованість за тілом кредиту, та 13 752,41 доларів США і 207 127,77 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, у триденний строк з моменту отримання зазначеної вимоги.

ТОВ «Тотус» зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувало, внаслідок чого станом на 20 березня 2013 року нарахована банком заборгованість становила 91 388,78 доларів США та 1 045 622,77 грн, з яких, відповідно: 77 000,00 доларів США і 682 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14 388,78 доларів США і 215 227,68 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 148 395,09 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшоввисновку, щокасаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язаннямає виконуватисяналежним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актівцивільногозаконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або іншихвимог, що звичайноставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або іншафінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надатигрошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язуєтьсяповернути кредит та сплатитипроценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк, щовизначений роками, спливає у відповіднімісяць та число останнього року строку(частина перша статті 254 ЦК України)

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Ураховуючи, що останній днем строку виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором визначено 25 вересня 2012 року, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обгрунтованого висновку, що перебіг строку пред'явлення ПАТ «ПУМБ» вимоги до поручителя ОСОБА_1. розпочався з

26 вересня 2012 року.

Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Щодо доводів касаційної скарги про припинення поруки

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, у редакції чинній, на дату виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора та суб`єктивного обов`язку поручителя, післязакінчення якого вони припиняються.

Перебіг, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, строку дії поруки за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору, якими передбачено погашення заборгованості щомісячними платежами, починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Строк дії поруки обчислюється окремо по кожному простроченномузобов'язанню позичальника.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до поручителя ОСОБА_1 , апеляційний суд обгрунтовано виходив з того, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, разом з тим оскільки умовами кредитного договору передбачено погашення боргу щомісячними платежами, а з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 25 березня 2013 року, порука відповідача поза межами шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, припинилася щодо платежів по тілу кредиту, що підлягали поверненню до 26 серпня 2012 року, а також процентів за користування кредитними коштами та пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Щодо доводів касаційної скарги про необгрунтованість розміру заборгованості за кредитним договором

Визначаючи обгрунтованим розмір заборгованості за кредитним договором за період з 25 вересня 2012 року по 24 березня 2013 року включно, апеляційний суд залишив поза увагою, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку,припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.

Закінчення строку кредитування відбулося 25 вересня 2012 року, а тому починаючи з 26 вересня 2012 року у ПАТ «ПУМБ» не було правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом та пені, у зв`язку з чим висновки судів попередніх інстанцій про правильність нарахування заборгованості за кредитним договором після настання строку сплати останнього щомісячного платежу 25 вересня 2012 року, не грунтуються на правильному застосуванні судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а тому сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором підлягає зменшенню на суму процентів нарахованих за користування кредитними коштами після 25 вересня 2012 року у розмірі 74 437,79 грн та 6 729,89 доларів США, та на суму пені за несвоєчасне виконання зобов'язань після 25 вересня 2012 року, у розмірі 57 589,37 грн.

Ураховуючи наведене, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня 2017 року після його перегляду апеляційним судом та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня

2017 року підлягають зміні зі зменшенням суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором на суму нарахованих процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором за період з 26 вересня 2012 року по 24 березня 2016 року включно, а саме з 18 907,55 доларів США та 761 440,66 грн до 12 177,66 доларів США та 629 413,50 грн, з яких: 12 000,00 доларів США та 612 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 177,66 доларів США та 12 960,98 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 4 452,52 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Посилання у касаційній скарзі на порушення апеляційним судом вимог статті 303 ЦПК України щодо прийняття апеляційним судом, як доказу, розрахунку заборгованості за період з 25 вересня 2012 року по 24 березня 2013 року є безпідставними, оскільки наданий суду першої інстанції розрахунок заборгованості ТОВ «Тотус» за кредитним договором включав зазначений період заборгованості. Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд звернув на нього увагу, як на додаткове підтвердження розміру заборгованості поручителя.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на те, що внаслідок неправильного застосування норм матеріального права суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про обгрунтованість стягнення із ОСОБА_1 заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, за період після 25 вересня 2012 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність зміни рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 квітня

2017 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 27 липня 2017 року, в частині зменшення розміру заборгованості відповідача з

18 907,55 доларів США та 761 440,66 грн до 12 177,66 доларів США та

629 413,50 грн.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, здійснений судами попередніх інстанцій розподілу судових витрат підлягає зміні шляхом покладення судового збору, сплаченого у зв`язку з розглядом справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, який складає 40,92 проценти від заявлених позовних вимог, а тому відповідач має відшкодувати позивачеві витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1408,06 грн (3 441,00 грн * 40,92 / 100), а позивач повернути відповідачеві 59,08 проценти суми судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної та касаційної скарг, що становить 4 696,27 грн ((3 785,01 * 59,08 / 100) + (4 164,00 * 59,08 / 100), а відтак з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 288,21 грн на відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 06 квітня 2017 року та рішення Апеляційного суду Тернопільської області

від 27 липня 2017 року змінити.

Зменшити розмір загальної суми заборгованості за кредитним договором

№ 1.08-35 від 19 червня 2008 року, стягнутої із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», до 12 177,66 доларів США та 629 413,50 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 3 288,21 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко