Справа № 369/5590/18
Провадження № 2/369/1083/19
19.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л. М.,
при секретарі Бугайова М. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП,
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 березня 2018 року о 18 годині 30 хв. по вул. Чорновола, 43 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_2, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед поворотом ліворуч не переконався в безпечності маневру та вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1.
Під час ДТП вище зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 складає 179589,98 грн.
20 квітня 2018 року позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з проханням здійснити відшкодування оціненої шкоди в межах 100 000 грн.
Враховуючи вище викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача 81 089, 98 грн. витрат на відшкодування завданої майнової шкоди.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.05.2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП.
Розпорядженням Керівника Апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.09.2018 року, справу призначено до повторного автоматизованого розподілу.
27.11.2018 року Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача, у якій представник позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, від нього не надходила заява про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву.
Представник третьої особи МТСБУ в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, 16.07.2018 року до суду надійшли пояснення у яких представник третьої особи ОСОБА_3 просила розглядати справу у відсутності представника третьої особи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
20 березня 2018 року о 18 годині 30 хв. по вул. Чорновола, 43 в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_2, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед поворотом ліворуч не переконався в безпечності маневру та вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1. Під час ДТП вище зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Також, згідно рахунку № 1160, виданого ФОП ОСОБА_4 12.04.2018 року вартість послуги з визначення матеріального збитку автомобіля становить 1500 грн.
Відповідно до квитанції АТ «Приватбанк» від 25.04.2018 року, ОСОБА_1 сплатив на користь ФОП ОСОБА_4 1500, 00 грн. за визначення матеріального збитку автомобіля.
20.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП.
Згідно Наказу МТСБУ від 26.06.2018 року № 6207, копія якого наявна в матеріалах справи, фінансове управління МТСБУ має сплатити на користь ОСОБА_1 100 000, 00 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень вказаної статті до збитків, зокрема, належать втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Вказані збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними діями інших осіб, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого це шкода, повязана з пошкодженням транспортного засобу.
Відповідно до положень ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до роз'яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем у розмірі 811,00 грн..
Керуючись ст.ст.4-13, 76-89, 258-273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 623-625, 1187, 1188, 1191, Цивільного кодексу України, суд, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 811,00 грн.
Інформація про позивача: ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Інформація про відповідача: ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Пушкіна, 68-А.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.