Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 523/13869/15-ц

провадження № 61-27228св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В.,

Синельникова Є. В., розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс», до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі - ТОВ «Український лізинговий фонд») відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Український лізинговий фонд», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс» (далі - ТОВ

«УЛФ-Фінанс»), задоволено.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Український лізинговий фонд», правонаступником якого є ТОВ «УЛФ-Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «УЛФ-Фінанс» заборгованість по лізинговим платежам за договором фінансового лізингу від 29 липня

2013 року в загальному розмірі 1 108 212 грн 99 коп., з яких: заборгованість зі сплати лізингових платежів - 847 974 грн 73 коп.; пеня - 83 391 грн 93 коп.;

3 % річних за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 27 273 грн

83 коп.; інфляційні втрати у розмірі 149 572 грн 10 коп., та витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса у розмірі 3 500 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник

ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцять статті 7, частиною одинадцять статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс», до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по лізинговим платежам призначити до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному

веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В.Синельников