Справа № 758/9543/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., представника особи, яка подала скаргу Чередник С.В., представника приватного виконавця - адвоката - Коваленко Т.А., представник стягувача - Сахабутдінова В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського А.М., зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2019 р. ОСОБА_1 (надалі за текстом - скаржник) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з даною скаргою, суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський Анатолій Миколайович (надалі за текстом - приватний виконавець), зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», в якій просила суд визнати незаконними дії суб`єкта оскарження у виконавчому провадженні № 58260029 по визначенню вартості майна, відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна та зупинення проведення електронних торгів.

Свою скаргу, скаржник обґрунтовувала тим, що у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №58260029 з примусового виконання виконавчого листа №758/9543/13-ц, виданого 31.01.2014 р. Подільським районним судом м. Києва.

19.04.2019 р., в рамках виконавчого провадження №58260029 приватний виконавець виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження №58260029, якою призначив суб`єкта оціночної діяльності. При цьому, при складенні звіту оцінки майна останнім не було здійснено огляд об`єкта нерухомого майна, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :85:163:0004 та оцінено її в 2 205 230 гривень, що не є реальною вартістю такого об`єкта з урахуванням здійснених скаржницею на ній поліпшень.

В судові засідання представник скаржника вимоги скарги підтримав, та просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Представник приватного виконавця в судовому засіданні проти задоволення вимог скарги заперечувала, надала письмові пояснення та заперечення приватного виконавця, згідно яких останній заперечував щодо задоволення скарги, просив суд відмовити у її задоволенні, зважаючи на відсутність підстав вважати дії приватного виконавця неправомірними. Також, було зазначено про те, що приватний виконавець в повній мірі виконав приписи Закону України «Про виконавче провадження», докази на підтвердження зворотного суду не надані.

Представник стягувача - ПАТ «Універсал Банк» в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, надавши до суду письмові пояснення зацікавленої особи, згідно з яких приватним виконавцем в повній мірі виконано приписи ЗУ «Про виконавче провадження» та зазначено, що посилання сторони скаржника на суттєве заниження реальної ринкової вартості земельної ділянки є тільки припущенням останнього.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень приватного виконавця, 01.02.2019 року, на підставі заяви АТ «Універсал Банк», керуючись ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», останнім було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58260029.

17.04.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме, земельної ділянки, загальною площею 0, 0836 Га, кадастровий номер :85:163:0004, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна боржника, приватним виконавцем було винесено постанову від 19.04.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Приватна експертна служба».

Так, оцінювачем було встановлено, що вартість об`єкту оцінки становить 2 205 230 (два мільйони двісті п`ять тисяч двісті тридцять) гривень.

Як вбачається з постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, у відповідності до вимог ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба», якому доручено надати письмовий звіт з експертної оцінки описаного та арештованого майна, а саме, земельної ділянки, загальною площею 0, 0836 Га, кадастровий номер :85:163:0004. При цьому, дана постанова (п. 3) містить повідомлення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» в особі директора Кирилюка П.В. про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту питань, що містяться у постанові.

Також, судом встановлено та учасниками не заперечується, що фахівцем ТОВ «Приватна експертна служба» складено висновок про вартість земельної ділянки, дата оцінки 22.04.2019 р., вартість об`єкта оцінки, на дату оцінки становить 2 205 230 гривень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Статтею 4 зазначеного Закону встановлено, що одним із основних принципів діяльності приватних виконавців є обов`язковість виконання рішень та розумність строків виконавчого провадження.

Учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання (згідно із частиною 1 статті 14 Закону).

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Як зазначено у пункті 8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 02 квітня 2012 року № 489/20802 в редакції Наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року № 1302/29432 для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.

За приписами ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконання провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно до положень ч. 1 ст. 18 цього Закону України, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, відповідно до п.п. 6, 15 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізувати його в установленому законодавством порядку.

Отже, дії приватного виконавця щодо призначення для оцінки вартості майна суб`єкта оціночної діяльності - суб`єктів господарювання відповідає положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 24 Постанови №6 від 07 лютого 2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судами необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001р. №2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні».

При цьому, твердження скаржника, що їй відомо, що суб`єкт оціночної діяльності не оглядав об`єкт оцінки - є безпідставними, оскільки жодних доказів щодо цього, до суду останньою не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, слід зазначити, що ВП Верховного Суду у Постанові від 13 березня 2018р. у справі №914/881/17 зазначено, що системний аналіз ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 12, ст. 32, ст. 33 Закону України від 12 липня 2001р. за №2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Згідно закону передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності. Зокрема визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору за закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

При цьому, сам звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань і не може вважатися юридичним актом, нормативно-правовим актом чи актом ненормативного характеру (індивідуальним актом) будь-якого державного чи іншого органу уповноваженої ним особи.

При цьому, перевіряючи доводи скарги щодо дійсної ринкової вартості нерухомого майна при складанні звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні, в якості підстави для визнання неправомірними дії приватного виконавця, що полягали у визначенні вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку, суд дійшов висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження з огляду на таке.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

Якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

У разі заперечення однієї із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Пунктом 62 Національного стандарту № 1 передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Рецензування здійснюється відповідно до вимог «Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв» затвердженого Наказом Фонду державного майна України № 1585/1 від 31 жовтня 2011 року.

Згідно з п.4.1 даного Положення відповідно до положень статті 4 Закону рецензування звіту про оцінку майна полягає в його критичному розгляді та наданні висновків щодо його повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна в порядку, визначеному Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Однак, як вбачається з матеріалів справи скаржником не подавалось приватному виконавцю заперечення проти звіту про оцінку майна та останнім рецензування звіту не призначалося.

У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Аналіз ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і скаржник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного чи приватного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ.

У даній справі дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідали положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а відтак, приватний виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, приватний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Таким чином, встановивши відсутність доказів протиправності дій приватного виконавця по визначенню вартості майна відповідно до звіту про оцінку майна, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та вищевказаних законодавчих норм, суд дійшов висновку про те, що приватний виконавець діяв у відповідності до норм чинного законодавства, його дії є законними, тому вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України; ст. ст.2, 15, 18, 56 Закону України «По виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Телявського А.М., зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» - залишити без задоволення;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк