ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«04» квітня 2019 року м. Херсон

Справа № 664/2537/17

Провадження № 22-ц/819/384/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Бойко В. П. від 23 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 належить земельна ділянка, що знаходиться в адміністративних межах Тарасівської сільської ради Олешківського району, Херсонської області.

11 травня 2012 року між ним та ОСОБА_6 було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого, він передав в оренду останньому належну йому на праві власності земельну ділянку, загальною площею 8,96 га.

Відповідно до п. 9 вище зазначеного договору, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 3 147,60 грн кожного року, не пізніше 20 грудня поточного року (п. 11 договору).

Сторони погодили, що обчислення орендної плати за землю повинно здійснюватися з урахуванням індексу грошової оцінки земель; розмір орендної плати переглядається один раз на рік у першому кварталі у випадках, встановлених договором.

Позивач зазначав, що за весь період дії договору, розмір орендної плати не переглядався. Відповідач не сплатив йому орендну плату за 2012 - 2016 роки включно.

Листом, направленим на адресу відповідача, він вимагав, щоб останній сплатив йому орендну плату за 2012 - 2016 року в сумі 15 737,30 грн та прибув 10 жовтня 2017 року о 10.00 год. до приватного нотаріуса Вороніної О. Ю. для внесення змін до договору оренди земельної ділянки.

Однак ОСОБА_6, у встановлені у листі дату і час до приватного нотаріуса не з'явився та не сплатив заборгованість за договором оренди земельної ділянки.

Позивач вважав, що відповідач належним чином умови договору оренди землі не виконував, систематично не сплачував орендну плату за договором, тому просив суд:

-стягнути з ОСОБА_6 на свою користь орендну плату у розмірі 15 737,30 грн;

-розірвати договір оренди землі від 20 грудня 2011 року, укладений між ним та ОСОБА_6, який зареєстрований 11 травня 2012 року у відділі Держкомзему у Цюрупинському районі, про що у державному реєстрі вчинено запис у розділі 4 Книги від 11 травня 2012 року за № 00329.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив його скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що грошові кошти в сумі 20 000 грн, отримані ним по розписці 10 жовтня 2010 року, як плата за його пай, пай сестри та батьків за попередні роки до укладення спірного договору оренди; грошові кошти в сумі 19 000 грн, отримані по розписці від 02 вересня 2012 року , в якій, як свідок, підписалася його сестра - ОСОБА_9, були отримані ним за оренду паю його сестри з метою погашення боргу останньої перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відзив відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позиція позивача про не отримання ним грошових коштів повністю спростована показами свідка ОСОБА_10 та наявними у справі документами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 8,96 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради /а. с. 9/.

20 грудня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований у Відділі Держкомзему у Цюрупинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис в розділі 4 Книги від 11 травня 2012 року за № 00329 /а. с. 7 - 8/.

За умовами зазначеного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто 3 147,60 гривень, кожного року. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення, або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься орендарем не пізніше 20 грудня поточного року (п. п. 9, 10,11 договору оренди землі).

Листом, направленим на адресу відповідача, ОСОБА_5 вимагав, щоб останній сплатив йому орендну плату за 2012 - 2016 року в сумі 15 737,30 грн та прибув 10 жовтня 2017 року о 10.00 год. до приватного нотаріуса Вороніної О. Ю. для внесення змін до договору оренди земельної ділянки /а. с. 10/.

За положеннями пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У частині третій статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з статтею 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Відповідно до п. 38 договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом.

Отже, за домовленістю сторін умовами договору визначено дві підстави для розірвання договору оренди землі: 1) за взаємною згодою сторін; 2) за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше рази) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Наведене повністю узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16.

Згідно державного акту на право власності на землю НОМЕР_1, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 8,96 га, яка складається з земельної ділянки площею 2,33 га - кормових угідь і земельна ділянка площею 6,63 га - ріллі /а. с. 9/. Саме ця земельна ділянка передана позивачем в оренду відповідачу. Інші земельні ділянки у власності позивача відсутні, що ним не заперечується і відповідні докази суду ним не надано.

Відповідно до розписки від 10 жовтня 2010 року ОСОБА_5 в присутності свідка ОСОБА_9 віддав свій земельний пай в тимчасове користування (оренду) ОСОБА_6 терміном на шість років з 01 січня 2011 року по 2017 рік; орендну плату в сумі 20 000 грн отримав у повному обсязі і претензій не буде мати до кінця терміну оренди /а. с. 26/.

Вище зазначена розписка свідчить про існування між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 договірних відносин та отримання ним грошових коштів на їх виконання за період з 01 січня 2011 року по 2017 рік включно, тобто за період дії оспореного договору оренди землі.

Згідно розписки від 02 вересня 2012 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 19 000 грн в рахунок орендної плати за два пая за період 2011 - 2012 роки /а. с. 27/.

Зміст даних розписок свідчить про те, що ОСОБА_5 отримав саме за належний йому пай, а не інших осіб грошові кошти, які перевищують встановлений договором оренди земельної ділянки розмір - 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто 3 147,60 гривень щорічно, а ОСОБА_6 свої зобов'язання за договором оренди від 20 грудня 2011 року виконує належним чином. Отже, відповідно до умов договору та положень статті 32 Закону України «Про оренду землі» і статті 651 ЦК України відсутні підстави для розірвання цього договору в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що грошові кошти в сумі 20 000 грн, отримані ним по розписці 10 жовтня 2010 року, як плата за його пай, пай сестри та батьків за попередні роки до укладення спірного договору оренди, а грошові кошти в сумі 19 000 грн, отримані по розписці від 02 вересня 2012 року, отримані ним за оренду пая його сестри з метою погашення боргу останньої перед ПАТ КБ «ПриватБанк», до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки не відповідають змісту розписок позивача, написаних ним власноруч, зміст яких він не оспорює та у порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не ґрунтуються на законі, не містять нових фактів чи засобів доказування, висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий підписЛ. П. Воронцова
Судді: підпис підписП. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 05 квітня 2019 року.

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 05 квітня 2019 року Постанова набрала законної сили 04 квітня 2019 року

Суддя Секретар судового засідання Л. П. Воронцова Т. І. Пісоцька