Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 592/10705/16-ц

провадження № 61-22541св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В.І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року в складі судді Бичкова І. Г. та рішення апеляційного суду Сумської області від 22 травня 2017 року в складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Левченко Т. А., Хвостика С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову банк посилався на те, що 30 січня 2008 року між сторонами укладено кредитний договір № 750/7-011, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. грн зі сплатою 19 % річних, на строк до 18 вересня 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконаним відповідачем умов кредитного договору та неповернення кредиту у встановлений договором строк виникла заборгованість, яка станом на 20 липня 2015 року становить 111 127,68 грн, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь та 1 666,68 грн витрат зі сплати судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року позов банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 111 127,58 грн заборгованості за договором кредиту від 30 січня 2008 року № 750/7-011 та 1 666, 68 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у позичальника виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь банку. Позов банку подано з дотриманням позовної давності.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 22 травня 2017 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року в частині стягнення пені скасовано та відмовлено банку в задоволенні цих вимог. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 89 664,14 грн заборгованості за договором кредиту від 30 січня 2008 року № 750/7-011, яка виникла станом на 20 липня 2015 року та складається з: 41 840,71 грн заборгованості за кредитом, 22 832,88 грн заборгованості за відсотками, 19 716,24 грн інфляційних втрат за кредитом, 5 274,41 грн інфляційних втрат за відсотками. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1 344,67 грн судового збору. Стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_4 354,20 грн судового збору».

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що вимоги банку є обґрунтованими, однак позивач пропустив позовну давність щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 16 908,26 грн, нарахованої за період з 19 липня 2014 року по 19 липня 2015 року, та пені за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 4 555,18 грн, нарахованої за період з 19 липня 2014 року по 19 липня 2015 року, враховуючи що з позовом банк звернувся 21 листопада 2016 року. Висновок суду першої інстанції про дотримання банком позовної давності на звернення до суду з позовом в цій частині є необґрунтованим. В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій 09 червня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 березня 2017 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 22 травня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити банку в задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали зКовпаківського районного суду м. Суми.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Касаційна скарга відповідача мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними та несправедливими, ухвалені з порушенням вимог процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Останній платіж на виконання умов кредитного договору він здійснив 27 лютого 2009 року, а тому саме з 28 лютого 2009 року розпочався перебіг позовної давності для звернення банку до суду за захистом порушеного права.

Банк використав своє право на дострокове повернення кредиту, надіславши 08 жовтня 2009 року на адресу боржника лист-претензію, тобто, змінив строк виконання основного зобов'язання та визначив нові умови повернення кредитних коштів.

Звернувшись до суду з цим позовом у грудні 2016 року, банк пропустив позовну давність, про застосування якої він просив. Розглядаючи спір по суті, суди неповно з'ясували обставини, які мають значення для справи, та дійшли висновків, які суперечать доказам, що містяться в матеріалах справи.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечення/відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Фактичні обставини справи

Суди встановили, що 31 березня 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 750/7-011, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50 тис. грн зі сплатою 14,5 % річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеному тарифами на послуги з надання кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору, та порядком повернення кредиту згідно з графіком, що міститься в додатку 2 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього договору, кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 18 вересня 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку за кредитним договором та неповерненням кредиту у встановлений договором строк виникла заборгованість, яка станом на 20 липня 2015 року становить 111 127,68 грн та складається з: 41 840,71 грн заборгованості за кредитом розрахованої станом на 19 вересня 2014 року, 22 832,88 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом розрахованої станом на 19 вересня 2014 року, 16 908,26 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 19 липня 2014 року по 04 березня 2015 року, 4 555, 18 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 19 липня 2014 року по 04 березня 2015 року, 19 716,24 грн інфляційні втрати за кредитом за період з липня 2014 року по березень 2015 року, 5 274,41 грн інфляційні втрати за відсотками за період з липня 2014 року по березень 2015 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Апеляційний суд установив, що у зв'язку з порушенням умов кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків 08 листопада 2009 року банк направив боржнику лист-претензію від 08 жовтня 2009 року про дострокове повернення кредиту.

28 березня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Ураховуючи, що банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на дострокове повернення заборгованості за кредитним договором шляхом направлення претензії про дострокове повернення кредиту, тому після спливу 30 днів з дня отримання претензії настав строк виконання договору в повному обсязі, і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припинилися.

У порушення статей 212-214, 303, 316 ЦПК України (в редакції, чинній на час

ухвалення оскаржуваних судових рішень) апеляційний суд не звернув уваги на те, що банк своїми діями змінив строк виконання зобов'язання за укладеним між сторонами кредитним договором з 18 вересня 2014 року на листопад 2009 року та дійшов неправильних висновків про можливість банку нараховувати передбачені умовами кредитного договору платежі до 18 вересня 2014 року.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з цим позовом, банк просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором, а також грошові кошти на підставі статті 625 ЦК України.

ОСОБА_4 у суді першої інстанції просив застосувати позовну давність.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України в чинній на час розгляду справи судами редакції).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не виправив допущені судом першої інстанції помилки, не встановив фактичні обставини справи, в результаті чого не перевірив дотримання банком позовної давності, про застосування якої просив відповідач, та не визначився з розміром заборгованості, на яку можуть бути нараховані інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов'язання, передбачені статтею 625 ЦК України.

Отже, суд не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного її вирішення.

Перевірка доводів касаційної скарги, пов'язаних з установленням фактичних обставин справи та оцінкою доказів у ній, перебуває поза визначеними статтею 400 ЦПК України межами перегляду справи в касаційному порядку.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому немає правових підстав для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, з наведенням відповідних обґрунтувань, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судовоїпалати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 22 травня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат