ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2062/19 Справа № 2-2754/11 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д.І. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року

по цивільній справі за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (на теперішній час Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях) до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Відкритого акціонерного товариства Губиниський цукровий завод, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним рішення загальних зборів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, яке згідно наказу Фонду державного майна України від 17.01.2019 року № 39 реорганізовано у Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, звернулося до суду з позовом до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ВАТ Губиниський цукровий завод, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним рішення загальних зборів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що ВАТ Губиниський цукровий завод було створено відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі Регіональне відділення) від 04.10.1996 року № 12/252-АО «Про створення Відкритого акціонерного товариства» шляхом перетворення Державного підприємства Губиниський цукровий завод у відкрите акціонерне товариство.

Відповідно до акту оцінки цілісного майнового комплексу Губиниський цукровий завод, затвердженого 21.02.1996 року, вартість незавершеного будівництвом житла складає 26 666 млн. крб., а вартість майна, вилученого із статутного фонду товариства для якого органом приватизації встановлений особливий режим приватизації становить 25 701 млн. крб.

Пунктом 7 розділу ІІІ плану приватизації Державного підприємства Губиниський цукровий завод, затвердженого 30.07.1996 року передбачено, що до переліку майна підприємства, яке не підлягає приватизації, увійшли обєкти, для яких передбачений особливий режим приватизації, зокрема, незавершене будівництвом житло вартістю 26 666 млн. крб.

Оцінка цілісного майнового комплексу ВАТ Губиниський цукровий завод відбувалася відповідно до Методики оцінки вартості обєктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 18.01.1995 року.

Згідно пункту 39 Методики оцінки вартості обєктів приватизації, вартість майна цілісного майнового комплексу зменшується на вартість майна, на яке поширюється особливий режим приватизації (вилучення обєктів незавершеного будівництва, в тому числі незавершеного будівництва житла та устаткування, що придбано для інженерного забезпечення незавершеного будівництвом житла, за наявності рішення відповідної Ради народних депутатів про надання земельної ділянки під будівництво житла).

Регіональне відділення наказом від 21.07.2006 року № 12/04-06 ЗВП прийняло рішення про завершення приватизації ВАТ Губиниський цукровий завод.

Пунктом 3 вищезазначеного наказу передбачено, що керівництво товариства забезпечує збереження майна, яке не увійшло до статутного фонду товариства та знаходиться на балансі, до вирішення питань по цьому майну відповідно до вимог чинного законодавства.

Листом від 29.01.2008 року № 343 ВАТ Губиниський цукровий завод надало до Регіонального відділення результати інвентаризації станом на 31.12.2007 року, відповідно до якої на балансі підприємства обліковується котедж № 4 по вул. Байкальській, 1 в смт Губиниха Дніпропетровської області первісною вартістю 26 234,54 грн. Крім того, в примітках інвентаризаційного опису зазначено, що котедж № 4 введено в експлуатацію актом Державної технічної комісії від 20.03.2000 року.

ВАТ Губиниський цукровий завод листом від 12.08.2008 року № 1838 надав до Регіонального відділення інформацію по державному майну, яке знаходиться у підприємства на балансі станом на 31.12.2007 року, але відповідно до наданої інформації, котедж № 4 вже не знаходився на балансі підприємства.

Листом від 23.09.2009 року № 11-17-07936 Регіональне відділення звернулося до Новомосковського бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор з проханням надати копію договору купівлі-продажу ВМА № 336859/ 18.11.2008 року, та копію договору ВМА № 336846 від 18.11.2008 року стосовно відчуження державного майна котедж № 4 по вул. Байкальській, 1 в смт Губиниха.

Проте, до Регіонального відділення не надійшла відповідь на зазначений лист, у звязку з чим регіональне відділення було вимушено повторно звернутися із запитом.

Листом від 17.05.2010 року № 1796 Новомосковська міжрайонна прокуратура звернулася до Новомосковського районного комунального підприємства БТІ Інвентаризатор щодо надання інформації по котеджу за адресою: смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Новомосковське районне комунальне підприємство БТІ Інвентаризатор листом від 20.05.2010 року № 55 надало Новомосковській міжрайонній прокуратурі копію інвентаризаційної справи по обєкту нерухомого майна котеджу, що знаходиться за адресою: смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

З копії інвентаризаційної справи, Регіональне відділення дізналося, що 23.03.2000 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області винесене розпорядження № 160, відповідно до якого були затверджені акти прийомки в експлуатацію та прийняте рішення про оформлення права власності ВАТ Губиниський цукровий завод на житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1.

На підставі зазначеного розпорядження ВАТ Губиниський цукровий завод було видане свідоцтво про право власності житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1.

26 травня 2000 року були проведені загальні збори ВАТ Губиниський цукровий завод, відповідно до яких, прийняте рішення про передачу житлового фонду, який не увійшов в оціночну вартість приватизації підприємства на баланс Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а саме ВАТ Губиниський цукровий завод передає на баланс Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області частину одноквартирного житлового будинку по вул. Байкальська, 1, яка була побудована до початку приватизації (на суму 26 385,00 грн.).

Також, розпорядженням Виконавчого комітету Губиниської селищної ради від 17.08.2000 року було прийняте рішення про оформлення права власності: на 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1 за територіальною громадою Губиниської селищної ради; на 47/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1 за ВАТ Губиниський цукровий завод.

18 листопада 2008 року між ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ВАТ Губиниський цукровий завод продало, а ОСОБА_1 купила 47/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

19 вересня 2000 року ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ВАТ Губиниський цукровий завод продало, а ОСОБА_2 купив 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

20 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

У звязку з тим, що спірне нерухоме майно перебувало у власності держави, не увійшло до статутного фонду підприємства ВАТ Губиниський цукровий завод, рішення про визнання за товариством права власності на спірне майно є протиправним.

Фонд державного майна не надавав дозволу на відчуження спірного нерухомого майна держави, в звязку з чим, рішення загальних зборів ВАТ Губиниський цукровий завод в частині передачі на баланс Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1 є недійсним.

Також позивач зазначав, що оскільки рішення та видані на їх підставах свідоцтва порушують право держави, як власника майна, вони повинні бути визнані недійсними.

Крім того, ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_2 не були власниками спірного нерухомого майна, не мали права на його відчуження, договори купівлі-продажу спірного нерухомого майна також повинні бути визнані недійсними.

Таким чином, позивач вважав, що спірне майно вибуло з власності держави не з її волі іншим шляхом, а тому воно може бути витребуване у добросовісного набувача.

Ураховуючи викладене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: - визнати незаконним п.2 розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області «Про прийомку в експлуатацію житлового будинку в с. Губиниха-1» від 20.03.2000 року;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності від 23.03.2000 року, видане Новомосковською районною державною адміністрацією;

- визнати недійсними загальні збори ВАТ Губиниський цукровий завод, які відбулись 26.05.2000 року в частині передачі на баланс Губиниської селищної ради частини житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1;

- витребувати у Виконавчого комітету Губиниської селищної ради розпорядження, на підставі яких було видано свідоцтва про право власності від 17.08.2000 року№40, відповідно до яких 47/50 частин житлового будинку за адресою: с.Губиниха-1, вул. Байкальська, 1 належить ВАТ Губиниський цукровий завод та 3/50 частини житлового будинку належить Територіальній громаді в особі Губиниської селищної ради;

- визнати незаконними витребувані у Виконавчого комітету Губиниської селищної ради розпорядження;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності від 17.08.2000 року №40 видане Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради на 47/50 частин житлового будинку за адресою: с.Губиниха-1, вул. Байкальська, 1;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності від 17.08.2000 року №40 видане Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради на 3/50 частин житлового будинку за адресою: с.Губиниха-1, вул. Байкальська, 1;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19.09.2000 року №2-2825 укладений між Територіальній громаді в особі Губиниської селищної ради та ОСОБА_2 на 3/50 частин житлового будинку, за адресою: вул. Байкальська, 1, смт Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.11.2008 року №3350 укладений між ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_1 на 47/50 частини житлового будинку за адресою: вул. Байкальська, 1, смт Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область;

- визнати право державної власності на житловий будинок по вул. Байкальська, 1, смт Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області;

- витребувати у ОСОБА_1 із незаконного володіння житловий будинок по вул. Байкальська, 1, смт Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним п.2 розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області «Про прийомку в експлуатацію житлового будинку в с. Губиниха-1» від 20.03.2000 року в частині видачі ВАТ Губиниський цукровий завод свідоцтва про право власності житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1.

Визнано незаконним свідоцтво про право власності, видане Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 23.03.2000 року на право власності ВАТ Губиниський цукровий завод на житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1.

Визнано недійсними рішення загальних зборів ВАТ Губиниський цукровий завод від 26.05.2000 року в частині передачі на баланс Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1.

Визнано недійсним розпорядження Виконавчого комітету Губиниської селищної ради від 17.08.2000 року, відповідно до якого прийняте рішення про оформлення права власності: на 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1 за територіальною громадою Губиниської селищної ради; на 47/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1 за ВАТ Губиниський цукровий завод.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане 17.08.2000 року Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради про право власності територіальної громади Губиниської селищної ради на 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане 17.08.2000 року Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради про право власності ВАТ Губиниський цукровий завод на 47/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 18.11.2008 року між ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_1, відповідно до якого ВАТ Губиниський цукровий завод продало, а ОСОБА_1 купила 47/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19.09.2000 року між ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_2, відповідно до якого ВАТ Губиниський цукровий завод продало, а ОСОБА_2 купив 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, укладений 20.11.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, відповідно до якого, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Визнано право Держави України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Держави України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2018 року виправлено описку в рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року.

Суд ухвалив вважати правильним по всьому тексту рішення суду технічні характеристики будинку: «житловий будинок А-цегла, під номером 1 (один) з господарськими будівлями та спорудами, а саме, літня кухня В-цегла, вольєр Г-металеві труби, огорожа №1-5 метал, шифер, замощення I,II асфальт, бетон, житловою площею 186,50 кв.м., загальною площею 455,20 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Байкальська, смт Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права в частині, що стосується визнання незаконним п.2 розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 20.03.2000 року та визнання незаконним свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно. Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції не визначився з підставами позову та нормою права, яка підлягала до застосування, у звязку з чим помилково одночасно застосував до спірних правовідносин норми ст.ст. 215, 216, 388 ЦК України, що є взаємовиключними.

Також скаржник зазначає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, з урахуванням того, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача у 2000 році, позовна заява подана у 2011 році, тобто протягом 11 років позивач не звертався з метою відновлення свого порушеного права, хоча мав можливість дізнатись про порушення такого права.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що ВАТ Губиниський цукровий завод було створено відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 04.10.1996 року № 12/252-АО «Про створення Відкритого акціонерного товариства» шляхом перетворення Державного підприємства Губиниський цукровий завод у відкрите акціонерне товариство.

Засновником ВАТ Губиниський цукровий завод є Регіональне відділення.

Відповідно до акту оцінки цілісного майнового комплексу Губиниський цукровий завод, затвердженого 21.02.1996 року, вартість незавершеного будівництвом житла складає 26 666 млн. крб., а вартість майна, вилученого із статутного фонду товариства, для якого органом приватизації встановлений особливий режим приватизації становить 25 701 млн. крб.

Пунктом 7 розділу ІІІ плану приватизації Державного підприємства Губиниський цукровий завод, затвердженого 30.07.1996 року передбачено, що до переліку майна підприємства, яке не підлягає приватизації, увійшли обєкти, для яких передбачений особливий режим приватизації, зокрема, незавершене будівництвом житло вартістю 26 666 млн. крб.

Оцінка цілісного майнового комплексу ВАТ Губиниський цукровий завод відбувалася відповідно до Методики оцінки вартості обєктів приватизації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 18.01.1995 року.

Згідно пункту 39 Методики оцінки вартості обєктів приватизації, вартість майна цілісного майнового комплексу зменшується на вартість майна, на яке поширюється особливий режим приватизації (вилучення обєктів незавершеного будівництва, в тому числі незавершеного будівництва житла та устаткування, що придбано для інженерного забезпечення незавершеного будівництвом житла, за наявності рішення відповідної Ради народних депутатів про надання земельної ділянки під будівництво житла).

Регіональне відділення наказом від 21.07.2006 року № 12/04-06 ЗВП прийняло рішення про завершення приватизації ВАТ Губиниський цукровий завод.

Пунктом 3 вищезазначеного наказу передбачено, що керівництво товариства забезпечує збереження майна, яке не увійшло до статутного фонду товариства та знаходиться на балансі, до вирішення питань по цьому майну відповідно до вимог чинного законодавства.

23 березня 2000 року Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області винесене розпорядження № 160, відповідно до якого були затверджені акти прийомки в експлуатацію та прийняте рішення про оформлення права власності ВАТ Губиниський цукровий завод на житловий будинок, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1.

На підставі зазначеного розпорядження ВАТ Губиниський цукровий завод було видане свідоцтво про право власності житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1.

26 травня 2000 року були проведені загальні збори ВАТ Губиниський цукровий завод, відповідно до яких, прийняте рішення про передачу житлового фонду, який не увійшов в оціночну вартість приватизації підприємства на баланс Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а саме ВАТ Губиниський цукровий завод передає на баланс Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області частину одноквартирного житлового будинку по вул. Байкальська, 1, яка була побудована до початку приватизації (на суму 26 385,00 грн.).

Також встановлено, що розпорядженням Виконавчого комітету Губиниської селищної ради від 17.08.2000 року було прийняте рішення про оформлення права власності: на 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1 за територіальною громадою Губиниської селищної ради; на 47/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1 за ВАТ Губиниський цукровий завод.

18 листопада 2008 року між ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ВАТ Губиниський цукровий завод продало, а ОСОБА_1 купила 47/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

19 вересня 2000 року ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ВАТ Губиниський цукровий завод продало, а ОСОБА_2 купив 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

20 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила 3/50 частин житлового будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул. Байкальська, 1.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості та доведеності, прийшовши, зокрема, до висновку про те, що оскільки спірне майно вибуло з власності держави не з її волі іншим шляхом, а тому воно може бути витребуване у добросовісного набувача.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з статтями 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту субєктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до статті 16 ЦК України, не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до вимог ст.ст. 21, 393 ЦК України передбачено наступний спосіб захисту права власності: правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується; власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акту. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Тобто, способом захисту порушеного права є визнання незаконним та скасування акту індивідуальної дії.

Звертаючись до суду з позовом, в подальшому уточнивши їх, позивач просив суд: - визнати незаконним п.2 розпорядження Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області «Про прийомку в експлуатацію житлового будинку в с. Губиниха-1» від 20.03.2000 року; - визнати недійсним свідоцтво про право власності від 23.03.2000 року, видане Новомосковською районною державною адміністрацією; - визнати недійсними загальні збори ВАТ Губиниський цукровий завод, які відбулись 26.05.2000 року в частині передачі на баланс Губиниської селищної ради частини житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха-1, вул. Байкальська, 1;- витребувати у Виконавчого комітету Губиниської селищної ради розпорядження, на підставі яких було видано свідоцтва про право власності від 17.08.2000 року№40, відповідно до яких 47/50 частин житлового будинку за адресою: с.Губиниха-1, вул. Байкальська, 1 належить ВАТ Губиниський цукровий завод та 3/50 частини житлового будинку належить Територіальній громаді в особі Губиниської селищної ради;- визнати незаконними витребувані у Виконавчого комітету Губиниської селищної ради розпорядження; - визнати недійсним свідоцтво про право власності від 17.08.2000 року №40 видане Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради на 47/50 частин житлового будинку за адресою: с.Губиниха-1, вул. Байкальська, 1; - визнати недійсним свідоцтво про право власності від 17.08.2000 року №40 видане Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради на 3/50 частин житлового будинку за адресою: с.Губиниха-1, вул. Байкальська, 1; - визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19.09.2000 року №2-2825 укладений між Територіальній громаді в особі Губиниської селищної ради та ОСОБА_2 на 3/50 частин житлового будинку, за адресою: вул. Байкальська, 1, смт Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область; - визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18.11.2008 року №3350 укладений між ВАТ Губиниський цукровий завод та ОСОБА_1 на 47/50 частини житлового будинку за адресою: вул. Байкальська, 1, смт Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область; - визнати право державної власності на житловий будинок по вул. Байкальська, 1, смт Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області; - витребувати у ОСОБА_1 із незаконного володіння житловий будинок по вул. Байкальська, 1, смт Губиниха, Новомосковський район, Дніпропетровська область.

Також, ухвалюючи рішення про визнання незаконним свідоцтва про право власності, видане Новомосковською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 23.03.2000 року на право власності ВАТ Губиниський цукровий завод на спірниий житловий будинок, суд першої інстанції не звернув увагу, що чинним законодавством не передбачений такий спосіб захисту порушеного права, як визнання свідоцтва про право власності незаконним.

Належним же способом захисту є визнання свідоцтва про право власності недійсним або скасування такого свідоцтва, чого не було заявлено позивачем.

Отже, на думку колегії суддів, позовні вимоги є не конкретизованими, а позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону, вийшов за межі позовних вимог - самостійно визначив межі позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що за спірною адресою є зареєстрованими та проживають неповнолітні особи: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував зазначені обставини та не вирішив питання щодо залучення до участі у справі орган опіки та піклування, оскільки в спірному житловому будинку проживають та зареєстровані неповнолітні діти.

Суд апеляційної інстанції, в межах своїх повноважень, позбавлений права залучати до розгляду справи будь-яких осіб.

Щодо позовних вимог в частині витребування з чужого незаконного володіння. Колегія виходить з того, що відповідно до матеріалів справи, спірний обєкт нерухомого майна, на час його вибуття був незавершений будівництвом. Як зазначала представник Фонду мав 30% ступені готовності та фактично це був фундамент будівлі, яку не було прийнято в експлуатацію.

На теперішній час, того обєкту не існує, є інший обєкт, з іншими характеристиками, що підтверджено матеріалами справи (т.1.а.с.32-38, 40-42), який зареєстрований як житловий будинок, введений в експлуатацію, який використовується як житло, в якому проживають. Для визначення параметрів конкретного спірного обєкту, чи можливо його на час розгляду справи виділити, для визначення його вартості, характеристик та розміру необхідні спеціальні знання. Однак, суду апеляційної інстанції не було заявлено клопотань щодо призначення відповідної судової експертизи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на співмірність та баланс інтересів сторін, не встановив дійсний стан спірного обєкту нерухомого майна.

Загальний стандарт «справедливого балансу» стандарт захисту від втручання в право власності в рамках ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачений в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції».

Поняття загального балансу ЄСПЛ розповсюджує на всю Конвецію між користуванням індивідуальними правами або захистом загальних інтересів. Другим джерелом є матеріально правовий зміст закону, в розумінні Стразбурзьких інститутів, в які входять захист від свавільних і непропорційних негативних наслідків. Втручання в право власності повинно бути визначене в чітко встановленому правовому джерелі в внутрішньодерджавній правовій системі. В прецедентному праві Європейського Суду оцінюються всі випадки втручання в право власності під єдиним принципом справедливого балансу.

Втручання повинно відповідати вимогам законності. Вимога законності виходять з принципу «верховенства права» одного із основоположних принципів демократичного суспільства, який міститься в всіх статтях Конвенції.

В обох контекстах слід приймати до уваги досягнення справедливого балансу між конкуруючими інтересами.

Порушення принципу пропорційності (спірмірності) буде порушенням ст. 1 Першого Протоколу щодо права особи на мирне володіння своїм майном.

В даній же справі вимоги «справедливого балансу» щодо втручання в право власності відповідача не дотримані.

Відсутність справедливого балансу (співмірності) між конкуруючими інтересами позивача і відповідача є порушенням ст. 1 Першого Протоколу.

Крім того, фізичні особи не є учасниками спірних правовідносин між Фондом та Виконавчим комітетом Губиниської селищної ради, а Фонд не був учасником правовідносин за участі фізичних осіб.

Відповідно до вимог 387 ЦК України позивач має право ставити питання про витребування свого майна від особи, як незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, зокрема від добросовісного набувача, шляхом подання віндикаційного позову, з підстав, передбачених частиною першою ст.388 ЦК України.

Крім того, є помилковим одночасне предявлення віндикаційного позову про витребування майна із чужого незаконного володіння та негаторного позову про визнання правочину недійсним із застосуванням реституції, тобто одночасне застосування ст. 216 та ст. 388 ЦК України, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вищевказаних вимог закону не врахував, не визначився з підставами позову та нормою права, яка підлягає застосуванню та помилково одночасно застосував до спірних правовідносин норми ст.ст. 215, 216, 388 ЦК України, що є взаємовиключним.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки спірне нерухоме майно вибуло з його володіння у 2000 році, позовна заява подана у 2011 році, тобто протягом 11 років позивач не звертався з метою відновлення порушеного права, хоча мав можливість дізнатись про порушення такого права шляхом отримання фінансової звітності товариства, результатів інвентаризації обєктів державної власності, колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як убачається з матеріалів справи, позивач про порушення свого права дізнався у серпні 2008 року з листа ВАТ Губиниський цукровий завод від 12.08.2008 року № 1838 щодо надання інформації по державному майну, яке знаходиться у підприємства на балансі станом на 31.12.2007 року, та з якого убачалося, що спірне нерухоме майно на балансі підприємства вже не значиться.

З позовом до суду позивач звернувся у квітні 2011 року, тобто в межах строків позовної давності.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом, з урахуванням зазначеного, для захисту права та інтересів держави.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (на теперішній час Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях) до Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, Відкритого акціонерного товариства Губиниський цукровий завод, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання незаконним розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання незаконним рішення загальних зборів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

ОСОБА_5