ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 643/18679/18

провадження № 22-ц/818/5140/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Кругової С.С.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідачі: Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перехрестя Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга 2К»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перехрестя Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга 2К» про скасування рішень та визнання протиправними дій, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника Яценко Андрія Олексійовича , на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2019 року, в складі судді Довготько Т.М., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - Яценка А.О. про забезпечення позову - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вважає, що оскаржувана ухвала містить безпідставні, надумані, необґрунтовані вимоги до позивача щодо необхідності надання ще якихось доказів, які б вказували, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Зазначена вимога суду без дослідження обставин і доказів, на які посилався позивач у поданій заяві про забезпечення позову, та без дослідження норм законодавства у сфері регулювання спірних відносин фактично є безпідставним обмеженням у доступі до правосуддя. Зазначає, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно - нежитлова будівля літ.«П-1» (площа нерухомості 210,7 кв.м., площа забудови приблизно 214,5 кв.м.) по АДРЕСА_1, докази подавались одночасно з позовом. За поданим позовом ОСОБА_1 заявляє про порушення його права відносно належного йому нерухомого майна, порушення права користування земельною ділянкою як цілісним масивом під належним йому нерухомим майном, та про порушення права/інтересу щодо придбання єдиної (цілісної) земельної ділянки для експлуатації і обслуговування належного позивачу нерухомого майна. Позивач не виключає, що через відмову суду забезпечити позов - зі сторони відповідача Харківської міської ради з метою подальшого створення перешкод ОСОБА_1 буде здійснено дії з реєстрації поділених земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, передачу цих земельних ділянок в оренду чи їх продаж на користь ТОВ «Ліга-2К» і ТОВ «Перехрестя плюс». Додатково зазначає, що позивач в даний час з`ясовує обставини виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018р. у справі №820/4084/18. Вважає, що Харківська міська рада відмовила позивачу у наданні дозволу у розробці проекту землеустрою саме у зв`язку з тим, земельна ділянка під належною позивачу будівлею поділена на дві окремі земельні ділянки.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив: скасувати пункт 3.1 Додатку №2 до рішення Харківської міської ради від 23.12.2015р, №34/15 в частині погодження Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032; скасувати пункт 10.1 Додатку №1 рішення Харківської міської ради від 21.12.2016р. №456/16 в частині затвердження Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1, що прийнятий відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:043:0032 ; визнати протиправними дії Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м.Харкові Харківської бласті Туза Олександра Вікторовича щодо внесення записів до Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий №:02:043:0032, скасування кадастрового номеру : 02:043:0032 і закриття Поземельної книги відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02 : 043 :0032 ; внесення записів про реєстрацію новоутворених земельних ділянок кадастрові номери № :02:043:0069 і № :02:043:0070 , відкриття Поземельних книг відносно земельних ділянок кадастровий №:02:043:0069 і №:02:043:0070; та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області поновити в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки кадастровий №:02:043:0032 і Поземельну книгу відносно земельної ділянки кадастровий №:02:043:0032, а також зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати в державному земельному кадастрі реєстрації новоутворених земельних ділянок кадастрові номери № : 02 : 043:0069 і № :02:043:0070 та відкриття поземельних книг щодо земельних ділянок кадастрові номери № :02:043:0069 і № :02:043:0070.

27.08.2019 року представник позивача ОСОБА_1 - Яценко А.О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилався на те, що згідно загальнодоступних відомостей Державного реєстру речових прав є зареєстровані речові права на земельну ділянку кадастровий номер :02:043:0032, однак на земельні ділянки :02:043:0069 і № :02:043:0070 речові права в ДРРП не зареєстровані. Водночас, за відомостями Держгеокадастру наявні земельні ділянки :02:043:0069 і № :02:043:0070. У разі відкриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ці новоутворені земельні ділянки, реєстрації права власності чи/або одночасно права користування на відповідні спірні земельні ділянки (кадастрові номери :02: 043:0069 і № :02:043:0070), здійснення їх подальшої передачі в оренду ТОВ «Ліга-2К» чи у власність/користування ТОВ «Перехрестя Плюс» - буде істотно ускладнено виконання рішення суду у цій справі, унеможливлено ефективний захист або поновлення права позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Згідно з частин 1, 7, 8 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним («Шмалько проти України», № 60750/00, пункт 43/, рішення від 20 липня 2004 року; «Ромашов проти України», № 67534/01, пункт 42, рішення від 27 липня 2004 року; «Юрій Миколайович Іванов проти України», № 40450/04, пункт 51, рішення від 15 жовтня 2009 року та інші).

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів достатніх підстав для обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Судова колегія не може погодитися із вказаними висновками.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, а саме позивач, будучи власником нежитлової будівлі є користувачем земельної ділянки на якій ця будівля розташована та тієї, що необхідна для її обслуговування, між тим дізнався що без його згоди відбувся поділ цієї земельної ділянки на дві окремі, а ТОВ «Ліга-2К» та ТОВ «Перехрестя плюс» прагнуть отримати новостворені земельні ділянки у користування або власність. Отже позивач оспорює рішення Харківської міської ради що стосуються поділу земельної ділянки, на якій розташована належна йому будівля та законність дій Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо реєстрації такого поділу.

Колегія суддів вважає, що вчинення дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації поділу земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032, закриття розділу відносно земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032 та відкриття розділів відносно земельних ділянок кадастровий № :02:043:0069 і № :02:043:0070 значно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки виникне необхідність скасування цих реєстраційних дій та оспорення правочинів у разі їх вчинення щодо новостворених земельних ділянок.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову надавати висновки по суті позову, необхідно лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника Яценко Андрія Олексійовича необхідно задовольнити частково, ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 29 серпня 2019 року скасувати, заяву адвоката Яценко Андрія Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково - заборонити вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо поділу земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032, закриття розділу відносно земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032 та відкриття розділів відносно земельних ділянок кадастровий № :02:043:0069 і № :02:043:0070.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника Яценко Андрія Олексійовича задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2019 року скасувати.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Яценка Андрія Олексійовича про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити вчинення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо поділу земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032, закриття розділу відносно земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032 та відкриття розділів відносно земельних ділянок кадастровий № :02:043:0069 і № :02:043:0070.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

С.С. Кругова