ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №574/1175/19

Номер провадження 22-ц/816/4992/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Ткачук С. С. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач Буринська міська рада Сумської області,

відповідачі АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БПНК «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_1 ,

третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Буринської міської ради Сумської області

на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року про відмову у забезпечення позову, у складі судді Токарєва С.М., постановлену у м. Путивль,

в с т а н о в и в :

09 вересня 2019 року Буринська міська рада Сумської області звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування його державної реєстрації.

Позов заявлено щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15 липня 2019 року, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 , щодо нафтобази, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та скасування рішення щодо його державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6046.

З метою забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно: підземні резервуари для зберігання нафтопродуктів, які знаходяться на території за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :00:014:0014), а також заборонити ОСОБА_1 чи іншим особам, які діють від його імені та в його інтересах, вчиняти будь-які дії щодо предмета спору.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви Буринської міської ради Сумської області про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі Буринська міська рада Сумської області, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції не взяв до уваги постійне знищення відповідачем майна, внаслідок чого із семи резервуарів на даний час залишилося лише три. Цей факт підтверджується ухвалою Буринського районного суду від 30 вересня 2019 року про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000236.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову мотивована тим, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження того, що не вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, за змістом вищезазначених норм закону, заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та як гарантія реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Як убачається з матеріалів справи, 15 липня 2019 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: нафтобази, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-25).

За даними Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12 серпня 2019 року, земельна ділянка по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:014:0014, цільове призначення інша комерційна діяльність, знаходиться у комунальній власності Буринської міської ради. Відомості про реєстрацію інших речових прав відсутні (а.с. 26).

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15 липня 2019 року, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 щодо нафтобази, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та скасування рішення щодо його державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 6046 (а.с. 19-22).

При цьому позивач посилається, що в порушення вимог ч. 1 ст. 377 ЦК України відповідач ОСОБА_1 після придбання нафтобази, що розташована за зазначеною адресою, належним чином не оформив право користування земельною ділянкою під нафтобазою, не уклав договір оренди землі комунальної власності із Буринською міською радою.

Крім того, зазначає, що на території нафтобази без дозволу Буринської міської ради, як власника земельної ділянки, ОСОБА_1 здійснюються земляні роботи із застосуванням відповідної техніки та найманих працівників, проводиться демонтаж майна, яке йому не належить згідно із договором, а саме ємностей для зберігання паливно-мастильних матеріалів.

Однак, відповідно до приписів ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема, підтвердження належності майна на території нафтобази іншим особам. Не укладення договору оренди землі комунальної власності із Буринською міською радою, також не є підставою для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме підземні резервуари для зберігання нафтопродуктів та заборонення відповідачу вчиняти будь-які дії щодо предмета спору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, так як позивач не надав доказів того, що не вжиття зазначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367- 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Буринської міської ради Сумської області залишити без задоволення.

Ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 26 вересня 2019 року про відмову у забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : С.С. Ткачук

С.Г. Хвостик