Справа № 362/668/19
Провадження № 2/362/1394/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

03 квітня 2019 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Люкшиній Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що відповідач має заборгованість по аліментам, що стягуються за рішенням суду на її користь на утримання їх спільної дитини, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Посилаючись на норми сімейного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Відповідач в судове засідання не прибув.

Враховуючи, що судову повістку надіслану відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації місця її проживання повернуто до суду з відміткою листоноші «відмовився отримати, не проживає», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручено відповідачу належним чином.

Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтею 130 ЦПК України, не прибув в судове засідання і не повідомив суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідача в судове засідання неповажними.

Оскільки, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, не подав відзив та позивач і її представник не заперечили проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача та її представника і дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини.

У виконавчому провадженні № 6557879 за виконавчим листом № 2-22593 від 19.12.2007 року, виданого Васильківським міскрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання їх дитини, заступником начальника Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_4 складено довідку-розрахунок від 01.09.2018 року заборгованості по аліментам, яка складає 30 758 гривень 00 копійок (а.с. 12 13).

Зокрема, вирішуючи питання про стягнення заборгованості за аліментами, суд виходить із того, що аліменти на користь позивачки вже стягнуті рішенням суду та повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому законом «Про виконавче провадження».

Згідно із нормами статті 194 СК України, на який посилається позивач, аліменти можуть бути стягнуті виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню такого листа до виконання; якщо за виконавчим листом аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час; заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, може бути погашено за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Проте, судом встановлено, що у даному випадку аліменти із відповідача не стягуються відповідно до ст. 187 СК України, а тому, суд не має правових підстав застосувати вказану норму закону.

Так, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду чітко і детально визначений ст. 71 закону «Про виконавче провадження», частина восьма якої передбачає, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Натомість, під час розгляду справи в судовому засіданні судом не встановлено тієї обставини, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів і/або відповідач заперечує визначений державним виконавцем розмір своєї заборгованості за аліментами.

Отже, з урахуванням наведених вище положень законодавства, слід зробити висновок, що при відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Також, суд вважає помилковими і хибними та не приймає їх до уваги, посилання позивача на ст. 196 СК України, оскільки її норми надають одержувачу аліментів право на стягнення неустойки (пені) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Однак, позивач не заявила вимог про стягнення пені, а просить стягнути з відповідача лише суму заборгованості по аліментах.

Таким чином, враховуючи, що аліменти на користь позивачки вже стягнуті рішенням суду та повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому законом «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначено ст. 71 закону «Про виконавче провадження».

Отже, з урахуванням характеру вимог позивача, характеру правовідносин, що склалися між сторонами та встановлення законодавством спеціальних процедур з виконання рішення суду про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що позовна заява є необґрунтованою і безпідставною.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позову слід відмовити в повному обсязі з тих підстав, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 194, 196 СК України, ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 197, 198, 200, 258, 259, 263 265, 273, 280 282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 04 квітня 2019 року.