справа №619/3504/19
провадження №2/619/1339/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Якименко Л.О.
за участю: секретаря судового засідання Мєщан І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної Державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька.
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної Державної адміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька.
В підтвердження позову позивач посилається на те, що з квітня 2013 року перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Відповідач по справі - ОСОБА_2 був вказаний батьком дитини на підставі його заяви,згідно зі ст. 125 СК України.
Позивач із сином та ОСОБА_2 мешкали у орендованих квартирах, а останній час у родичів позивача за адресою: АДРЕСА_1 .
На початку червня 2019 року, після чергової сварки, відповідач ОСОБА_2 пішов з родини, після чого будь-який зв`язок між сторонами був утрачений та його фактичне місце мешкання або місце реєстрації позивачу не відоме. Рішенням суду або висновком органу опіки та піклування не було визначено місце проживання дитини, але за домовленістю сторін, син залишився проживати з позивачем.
Син сторін мешкає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом, завіреним депутатом селищної ради (зареєструвати дитину за адресою місця мешкання позивача немає змоги, оскільки для цього також потрібна згода батька).
Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, розвитком дитини не цікавиться, добровільної матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. З позовом про стягнення аліментів з відповідача позивач не зверталася.
Мати позивача - бабуся ОСОБА_4 : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (до повторного шлюбу ОСОБА_5 ), проживає та зареєстрована в Російській Федерації у АДРЕСА_2 .
З моменту останнього спілкування бабусі з онуком минуло вже три роки.
Неодноразово бабуся запрошувала позивача з сином до себе в гості. Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.
Позивач вважає, що спілкування з бабусею буде мати велике значення за для духовного та фізичного розвитку сина, що є забезпеченням інтересів дітей в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Окрім цього, дитина зможе побачити іншу країну, ознайомитися з культурою, звичаями та традиціями цієї держави, що також буде сприяти всебічному розвитку та вихованню.
Бабуся працює, тому позбавлена можливості приїхати у гості в Україну, але вона бажає приймати участь у вихованні, забезпеченні, лікуванні свого онука та має для цього матеріальну можливість.
Раніше, позивач неодноразово зверталася в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. Спочатку відповідач погодився і навіть сторони удвох прийшли до нотаріуса, але потім безпідставно відмовився, не навівши жодних вагомих та обґрунтованих причин. На сьогоднішній день, позивач позбавлена можливості звернутися до нього з таким проханням, оскільки місце знаходження ОСОБА_2 позивачу не відоме, та будь-які засоби зв`язку з ним відповідач від позивача приховує, вважає у зв`язку з тим, що відповідач не бажає сплачувати позивачу аліменти.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, в письмовій заяві просила справу розглядати за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, згідно розміщення оголошення на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України» в розділі «Громадянам» під назвою «Інформація для громадян, які викликані до суду через веб-портал «Судова влада України», що автоматично дублюється з можливістю швидкого знаходження на головній сторонці суду 24.10.2019. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позов не подав. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за його відсутності в заочному судовому засіданні.
Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Третя особа - представник служби у справах дітей Дергачівської районної Державної адміністрації Гасс Т. в судове засідання не з`явилася, в адресованій суду заяві просила справу розглядати за її відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.
Судом було встановлено, що з квітня 2013 року позивач ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Відповідач по справі - ОСОБА_2 був вказаний батьком дитини на підставі його заяви,згідно зі ст. 125 СК України.
Позивач із сином та ОСОБА_2 мешкали за адресою: АДРЕСА_1 .
На початку червня 2019 року відповідач ОСОБА_2 пішов з родини, після чого будь-який зв`язок між сторонами був утрачений та його фактичне місце мешкання або місце реєстрації позивачу не відоме. Рішенням суду або висновком органу опіки та піклування не було визначено місце проживання дитини, але за домовленістю сторін, син залишився проживати з позивачем.
Син сторін мешкає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом, завіреним депутатом селищної ради (зареєструвати дитину за адресою місця свого мешкання позивач немає змоги, оскільки для цього також потрібна згода батька).
Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, розвитком дитини не цікавиться, добровільної матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. З позовом про стягнення аліментів з відповідача позивач не зверталася.
Мати позивача - бабуся ОСОБА_4 : ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (до повторного шлюбу ОСОБА_5 ), проживає та зареєстрована в Російській Федерації у АДРЕСА_2 .
З моменту останнього спілкування бабусі з онуком минуло вже три роки.
Неодноразово бабуся запрошувала позивача з сином до себе в гості. Відповідно до ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.
Позивач вважає, що спілкування з бабусею буде мати велике значення за для духовного та фізичного розвитку сина, що є забезпеченням інтересів дітей в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Окрім цього, дитина зможе побачити іншу країну, ознайомитися з культурою, звичаями та традиціями цієї держави, що також буде сприяти всебічному розвитку та вихованню.
Відповідно до ст.. 7 п. 8 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, а ст. 150 СК України передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Бабуся працює, тому позбавлена можливості приїхати у гості на Україну, але вона бажає приймати участь у вихованні, забезпеченні, лікуванні свого онука та має для цього матеріальну можливість.
Раніше, позивач неодноразово зверталася в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. Спочатку відповідач погодився і навіть сторони удвох прийшли до нотаріуса, але потім безпідставно відмовився, не навівши жодних вагомих та обґрунтованих причин. На сьогоднішній день, позивач позбавлена можливості звернутися до нього з таким проханням, оскільки місце знаходження ОСОБА_2 позивачу не відоме, та будь-які засоби зв`язку з ним відповідач від позивача приховує, вважає у зв`язку з тим, що відповідач не бажає сплачувати позивачу аліменти.
Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).
У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.
Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування для відпочинку, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд малолітнього ОСОБА_3 за кордон без згоди батька та до конкретної держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дозвіл на виїзд сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відпочинок до бабусі - ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу (без згоди) та супроводу батька дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дозвіл на звернення до територіального підрозділу ДМС з метою виготовлення проїзних документів на виїзд для дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - за кордон без дозволу батька: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заочне рішення може бути скасоване Дергачівським районним судом Харківської області шляхом подачі відповідачем письмової заяви про його перегляд в 30-денний термін з дня отримання копії рішення, а позивачем в загальному порядку шляхом подачі в 30-денний термін до Харківського апеляційного суду апеляції з моменту оголошення рішення, а в разі відсутності особи, яка бере участь у справі при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.
Суддя Л. О. Якименко