Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1918/19
Провадження № 2/191/471/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Бондаренко Г.В.
за участю секретаря - Лободи Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 травня 1995 року їй, виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Синельникове був виданий ордер на жиле приміщення з сім`єю у складі трьох осіб на праві заняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Право на проживання у вищезазначеній квартирі отримали, крім неї, члени її сім`ї: сини - ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , та її чоловік - ОСОБА_3 . Її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Другий син - ОСОБА_2 , хоча і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично в цій квартирі не проживає з 2016 року і по теперішній час. Він в добровільному порядку зібрав свої особисті речі та виїхав у невідомому їй напрямку. Будь-який заяв до ЖЕК про те, що він буде відсутній за місцем реєстрації та збереження за ним права користування цією квартирою немає. Відповідач з 2016 року і по теперішній час не бере участі в оплаті комунальних послуг, які нараховуються згідно з чисельністю зареєстрованих осіб, та протягом тривалого часу не проживає за місцем реєстрації, тобто не виконує свої зобов`язання за договором соціального найму.
Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
До початку судового засідання від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Так, з копії ордеру на житлове приміщення від 11.05.1995 року, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Синельникове вбачається, що ОСОБА_1 з сім`єю у із 4-х осіб надано право на заняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (рішення ВК №138 від 21.04.1995 року). Склад сім`ї: син ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 , чоловік ОСОБА_3 .
Згідно довідки №761 від 23.04.2019 року виданої начальником СМКП «ЖЕК-2», за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 , 1958 року народження та члени її сім`ї: ОСОБА_3 , 1956 року народження (чоловік), ОСОБА_2 , 1983 року народження (син).
Згідно акту №128 від 22.04.2019 року, затвердженим начальником ЖЕК-2 Халабуда В.В. , складеним паспортистом ОСОБА_6 , в присутності сусідів, які проживають в квартирах №72, №67 та АДРЕСА_5 зареєстрований ОСОБА_2 , 1983 року народження, але фактично не проживає з 2016 року по теперішній час.
Факт реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 12.06.2019 року.
Згідно з ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Стаття 61 ЖК України передбачає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви зареєстрованої особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2 , 1983 року народження таким, що втратив право користуватися квартирою АДРЕСА_2 , оскільки відповідач не проживає у даній квартирі більше шести місяців без поважної причини.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 61, 71-72 ЖК України, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втрати право користування квартирою АДРЕСА_2 , що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Г. В. Бондаренко