Справа № 362/5936/14-ц
Провадження № 2-о/362/1/19
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2019 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

присяжних Маркової А.М., Позднякової І.Л.,

при секретарі Люкшиній Т.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 Д.,

представника заінтересованої особи Антонюка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Виконавчий комітет Козинської селищної ради Київської області, ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

Заявник звернулася до суду із клопотанням у якому просить призначити судову психіатричну експертизу стосовно особи, яку заявник просить визнати недієздатною.

Представник заінтересованої особи Синиці О.І. в судовому засіданні заперечив щодо клопотання.

Інші учасники процесу в судове засідання не прибули.

Вирішуючи клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Наведена норма цивільного-процесуального закону є загальною та встановлює обов`язок суду щодо призначення експертизи за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі позовного провадження необхідно встановити психічний стан особи.

Проте, дана цивільна справа не є справою позовного провадження і розглядається судом в порядку окремого провадження.

Отже, при вирішенні питання призначення відповідної судової експертизи слід керуватись спеціальною нормою цивільного процесуального закону, що мститься в Главі 2 Розділу IV ЦПК України.

Так, частина перша статті 298 ЦПК України передбачає, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Зокрема, за клопотанням представника заявника, ухвалою суду від 06 грудня 2018 року у даній цивільній справі було призначено повторну судово-психіатричну експертизу (т.с. 2, а.с. 142 143).

Натомість, 06.03.2019 року, судом було отримано повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи на підставі частини шостої статті 104 ЦПК України (т.с. 2, а.с. 146 147).

Із змісту вказаного повідомлення вбачається, що експертом звернуто увагу на таке.

При проведенні судово-психіатричної експертизи характер вирішуваних експертних питань і формулювання експертних висновків повинні точно відповідати конкретній законодавчій нормі, яка лежить в основі експертного завдання і узгоджується із процесуальним статусом під експертної особи та характером конкретної цивільної справи, що розглядається судом.

Предметом судово-психіатричної експертизи у цивільних справах про визнання фізичної особи недієздатною є визначення психічного стану особи (наявності або відсутності у неї хронічного, стійкого психічного розладу) та її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент проведення експертизи.

Однак, питання про психічний стан особи та її здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними на певний період часу у минулому можуть бути вирішені лише в рамках цивільної справи позовного провадження у прив`язці до конкретних юридично значимих обставин.

Як підсумок, експерт наголосив на тому, що питання щодо психічного стану ОСОБА_3 і його здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними на певний період часу у минулому, не узгоджується з його процесуальним статусом у даній цивільній справі (особа, відносно якої вирішується питання про визнання її недієздатною).

Таким чином, аналізуючи наведені вище норми цивільного процесуального закону та доводи експерта щодо визначення психічного стану особи у цивільних справах позовного і окремого провадження, суд приходить до висновку, що проведення судової експертизи стосовно психічного стану ОСОБА_3 за певний період часу в минулому (як просить представник заявника), прямо суперечить вимогам ЦПК України, оскільки дана цивільна справа розглядається в порядку окремого провадження.

Разом з цим, суд приходить до обґрунтованого, об`єктивного і переконливого висновку про те, що питання про психічний стан ОСОБА_3 та його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними за певний період часу у минулому (як просить представник заявника) мають вирішуватись лише і тільки в межах розгляду цивільної справи позовного провадження з посиланням на конкретні фактичні обставини поведінки особи.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про безпідставність і необґрунтованість заявленого клопотання.

За таких обставин, в задоволенні клопотання представника заявника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103, 258 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника заявника відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Присяжні

Дата складення повного судового рішення 05 листопада 2019 року.