ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3713/19 Справа № 182/729/17 Суддя у 1-й інстанції - Тихомиров І. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року, яке ухвалене суддею Тихомировим І.В. о 15 годині 38 хвилин у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» (надалі - ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго») про поновлення строку для оскарження рішення комісії по трудовим спорам ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 19 січня 2017 року та наказу про відсторонення від роботи від 05 жовтня 2016 року, визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначив, що він працює у ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» водієм автотранспортних засобів Нікопольського району електричних мереж з 30.10.1995 року по теперішній час. У зв'язку з характером та умовами праці має проходити періодичний медичний огляд. 30 червня 2016 року в нього сплив строк проходження медичного огляду. З 11 липня 2016 року позивач знаходився в основній щорічній відпустці, потім у навчальній відпустці, яка тривала до 29 вересня 2016 року.

29 вересня 2016 року, йому було запропоновано пройти черговий медичний огляд за власні кошти, проте позивач на той момент не мав можливості пройти медичний огляд за власний рахунок, однак він не заперечував проти його проходження.

З метою вирішення даного питання, 05 жовтня 2016 року він звернувся з відповідною заявою до первинної профспілкової організації Нікопольських електричних мереж ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго". За результатами засідання профкому було вирішено, що медичний огляд має бути оплачений роботодавцем згідно Колдоговору (розділ 9 Умови і охорона праці п. 9.2.1.) та ст. 169 КЗпП України.

Позивач продовжував приходити на роботу, але дорожні листи на його ім'я не видавалися, тому він знаходився у ремонтному боксі та займався ремонтом інших автомобілів. Позивач перебував на робочому місці повний робочий день, проте заробітну плату йому не виплачували.

Тільки 11 січня 2017 року позивача було направлено у відрядження з метою проходження медичного огляду до м. Дніпро, лікарня "Водників", тривалістю на 1 день - 12 січня 2017 року, після цього позивачу почали видавати дорожні листи та сплачувати заробітну плату.

В той же час, виплачувати середній заробіток за період з 30 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року керівництво відмовилося, посилаючись на наказ від 05 жовтня 2016 року № 123/0562, яким позивача було відсторонено від виконання робіт водія до проходження медичного огляду без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП України.

Позивачу не було відомо про наказ та він з ним не ознайомлювався.

З метою вирішення даного спору позивач звернувся до комісії з трудових спорів ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго".

19 січня 2017 року комісією по трудовим спорам ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" було прийнято рішення, що відсторонення позивача відповідає положенням діючого законодавства, а виплата середнього заробітку не передбачена у випадках відсторонення від роботи у разі відмови від проходження медичного огляду.

Позивач вважає наказ № 123/0562 від 05 жовтня 2016 року про відсторонення незаконним та таким, що грубо порушує його права у зв'язку з чим просить суд поновити йому строк для оскарження наказу № 123/0562 від 05 жовтня 2016 року про відсторонення від роботи, визнати незаконним та скасувати наказ № 123/0562 від 05 жовтня 2016 року та стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у розмірі 15 482,29 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк для оскарження наказу про відсторонення від роботи за № 123/0562 від 05 жовтня 2016 року .

Визнано незаконним та скасовано Наказ № 123/0562 від 05 жовтня 2016 року про відсторонення від роботи ОСОБА_1

Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 15 482,29 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 500,00 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" судовий збір у розмірі 1409,60 грн. на користь держави.

В інших позовних вимогах відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем не пропущений строк на оскарження наказу № 123/0562 «Про відсторонення працівника від роботи від 05.10.2016 року, оскільки відповідно до акту, позивач з наказом про відсторонення від роботи був ознайомлений, але від підпису у наказі відмовився. Зазначає, що проходження медичного огляду не могло бути оформлено наказом про відрядження, оскільки проходження позивачем медичного огляду передбачено наказом МОЗ та МВС від 31.01.2013 року № 65/80, відповідно до якого проходження медичних оглядів є обов'язковим для осіб, які здійснюють керування автомобілем, та ніяким чином не залежить від наявності або відсутності трудових відносин.

Зазначає, що перевезення працівника до міста проходження медичного огляду або оплату проїзду законодавством та Колективним договором Товариства не передбачено. Середня заробітна плата зберігається тільки на час проходження працівника періодичного медичного огляду. Вважає, що відсторонення позивача від роботи у зв'язку з не проходженням медичного огляду було цілком виправдане, оскільки власник не має права допускати працівника до роботи, якщо він зобов'язаний проходити, але вчасно не пройшов, медичний огляд. Якщо працівник ухиляється від проходження медичних оглядів, він відстороняється від роботи без збереження заробітної плати. Позивач не надав до суду доказів законності його відмови від проходження медичного огляду.

Крім того, судом не враховано, що в разі якщо робота працівником не виконувалась, підстави для нарахування та виплати заробітної плати відсутні, оскільки позивач був відсторонений від роботи та не виконував її, нарахування відповідачем заробітної плати порушувало б чинне законодавство.

Судом не взято до уваги Акт від 07.10.2016 року про відмову позивача від ознайомлення з наказом про відсторонення.

На думку відповідача, оскільки порушень трудових прав працівника не було, тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду залищити без змін.

Представник відповідача Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився (а.с. 188).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача - ОСОБА_1 та його представника адвоката Чуприну Т.Ю., які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 30.10.1995 року перебуває в трудових відносинах з відповідачем, працює на посаді водія автотранспортних засобів Нікопольського району електричних мереж по теперішній час.

Наказом № 363а/1001 від 21 травня 2018 року ПАТ "ДТЕК "Дніпрообленерго" було перейменовано на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" (а.с.130-132).

Згідно розпорядження № 28/0562 від 01 лютого 2018 року за позивачем ОСОБА_1 закріплений транспортний засіб ГАЗ - 3307, АП-17, реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с.117 на звороті).

Відповідно до пункту 1.6. Інструкції з охорони праці ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» Нікопольського району електричних мереж № ІОТ-562-057-16 водія автомобільного засобу - водій проходить медичний огляд перед прийняттям на роботу, а також періодично - 1 раз на рік. Дана Інструкція затверджена наказом Генерального директора ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» № 1298б/1001 від 05 серпня 2016 року. (а.с.46-51).

Пунктом 1.8.3. Інструкції з охорони праці ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» Нікопольського району електричних мереж № ІОТ-562-599-15 при виконанні робіт на автогідропідйомнику АП - 17, затвердженої наказом Генерального директора ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» № 1298б/1001 від 05 серпня 2016 року, передбачено, що машиніст повинен проходити періодичний медичний огляд - кожні два роки (а.с.104-116).

30 червня 2016 року у ОСОБА_1 закінчився строк дії попереднього медичного огляду (а.с.94).

З 11 липня 2016 року позивач знаходився в основній щорічній відпустці, а згодом йому була надана навчальна відпустка, яка тривала до 29 вересня 2016 року.

Відповідачем було запропоновано ОСОБА_1 пройти періодичний медичний огляд за власні кошти. На той час він не мав можливості пройти медичний огляд за власний рахунок, проте він не заперечує проти його проходження, про що він повідомив відповідача.

Згідно акту від 30.09.2016 року ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду, від підпису відмовився. ( а.с. 5)

05 жовтня 2016 року позивач звернувся з заявою до первинної профспілкової організації Нікопольських електричних мереж ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", з метою вирішення спірного питання. Згідно висновків засідання первинної профспілкової організації Нікопольських електричних мереж ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" медичний огляд має бути оплачений роботодавцем згідно Колдоговору (розділ 9 Умови і охорона праці п. 9.2.1.) та ст. 169 КЗпП. України.( а.с. 15)

Згідно Наказу № 123/0562 від 05 жовтня 2016 року водій автотранспортних засобів служби механізації та транспорту ОСОБА_1 29 вересня 2016 року вийшов на роботу з навчальної відпустки (згідно наказу № 563-в(562) від 12 вересня 2016 року), оскільки строк дії його медичної довідки відносно придатності до управління транспортними засобами закінчився 30 червня 2016 року, його на підставі ст. 46 КЗпП України вирішено відсторонити від виконання робіт водія до проходження медичного огляду, без збереження заробітної плати (а.с.6).

Відповідно до акту від 07 жовтня 2016 року, водій ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом № 123/0562 от 05.10.2016 року про відсторонення від роботи до проходження медичного огляду, від підпису у наказі ОСОБА_1 відмовився (а.с. 37).

02 листопада 2016 року позивача ОСОБА_1 було направлено до м. Покров для отримання сертифіката про проходження психотерапевтичного огляду ( а.с.12).

04 листопада 2016 року позивача направлено до м. Дніпро для проходження медичної комісії щодо придатності до управління транспортними засобами (а.с. 13).

Згідно Наказу № 4/0562 від 11 січня 2017 року позивача було направлено у відрядження з метою проходження медичного огляду до м. Дніпро, лікарня "Водників", тривалістю на 1 день - 12 січня 2017 року.

Відповідач, посилаючись на наказ від 05 жовтня 2016 року № 123/0562, яким позивача було відсторонено від виконання робіт водія до проходження медичного огляду без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП України, відмовився виплачувати середній заробіток за період з 30 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року.

Згідно рішення комісії по трудовим спорам ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" від 19 січня 2017 року, відсторонення позивача відповідає положенням діючого законодавства, а виплата середнього заробітку не передбачена у випадках відсторонення від роботи у разі відмови від проходження медичного огляду ( а.с. 9-10).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту ознайомлення позивача з наказом про відсторонення та його навмисне ухилення від проходження медичного огляду. Відповідач зобов'язаний за власний рахунок забезпечити працівнику можливість своєчасного проходження медичного огляду. Внаслідок дій відповідача, позивача позбавлено тривалий час заробітної плати, у зв'язку з чим на його користь підлягає стягненню заробітна плата за цей час, також, враховуючи характер протиправних дій та ступеня вини відповідача, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача про поновлення строку на оскарження рішення комісії по трудовим спорам ПАТ «ДТЕК Дніпрооболенерго» від 19 січня 2017 року суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав, оскільки інших позовних вимог з приводу цього рішення позивачем не заявлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як до них суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-V відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України, всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Відповідно ст.2-1 КЗпП України, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно, зокрема, від членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за іншими ознаками.

Слід зазначити, що з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність відсторонення від роботи, саме відповідач повинен довести, що відсторонення відбулося без порушення законодавства про працю.

Відповідно до статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення від роботи або іншої діяльності здійснюється роботодавцем шляхом видання наказу (надання усного розпорядження з подальшим виданням наказу) та вжиття заходів по контролю за його виконанням.

Таким чином, відсторонення особи від роботи можливе за наявності передбачених законодавством обставин.

Згідно ст. 169 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.

Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці».

Обов'язкові медичні огляди встановленні для наступних категорій працівників: а) зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці; б) зайнятих на роботах, де є необхідність у професійному доборі; в) віком до 21 року; г) деяких інших категорій працівників.

Основним нормативним актом, який регулює проведення медичних оглядів, є Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України № 246 від 21 травня 2007 року (далі - Наказ МОЗ України № 246).

Крім того, обов'язок проходження позивачем медичного огляду чітко передбачено Інструкціями з охорони праці № ІОТ-562-057-16 та № ІОТ-562-599-16, яким позивач має дотримуватись під час здійснення своїх посадових обов'язків перебуваючи у трудових відносинах з АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі".

Пунктом 9.2.1. Колдоговору (розділ 9 умови і охорона праці) передбачено забезпечення за кошти роботодавця проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зробив висновок, що роботодавець за власний рахунок має забезпечити працівнику можливість своєчасного проходження медичного огляду, для можливості подальшого виконання своїх посадових обов'язків.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача про те, що проходження медичного огляду позивача не залежить від наявності або відсутності трудових відносин та не могло бути оформлено наказом про відрядження, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, обов'язок проходження позивачем медичного огляду чітко передбачено Інструкціями з охорони праці № ІОТ-562-057-16 та № ІОТ-562-599-16, які позивач має дотримуватись під час здійснення своїх посадових обов'язків, перебуваючи у трудових відносинах з АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" та Порядком проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України № 246 від 21 травня 2007 року (далі - Наказ МОЗ України № 246).

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про охорону праці», власник не має права допускати працівника до роботи, якщо він зобов'язаний проходити, але вчасно не пройшов медичний огляд. Якщо працівник ухиляється від проходження медичних оглядів, він відстороняється від роботи без збереження заробітної плати. При наявності поважних причин не проходження медичного огляду у встановлений термін відсторонення від роботи здійснюється із збереженням заробітної плати в розмірі двох третин тарифної ставки (окладу). Ухилення працівника від проходження медичного огляду, якщо його проходження обов'язкове, є порушення трудової дисципліни і може тягти дисциплінарну відповідальність працівника аж до звільнення з роботи.

Оскільки, позивач зобов'язаний проходити періодичний медичний огляд, а відповідач зобов'язаний за власний рахунок організувати цей огляд, сторони перебувають у трудових відносинах, тому позивач не мав можливості пройти медичний огляд за межами міста, без винесення наказів про відрядження, в зв'язку з чим відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати у зв'язку з відмовою проходження медичного огляду за власні кошти не відповідає вимогам ч. 2 ст. 17 Закону України «Про охорону праці».

Доводи апеляційної скарги відповідача, щодо відсутності правових підстав для нарахування та виплати позивачу заробітної плати, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати відбулося з порушенням норм трудового законодавства, відповідачем не вжито організаційних заходів для проходження позивачем обов'язкового медичного огляду, тому порушене трудове право позивача підлягає захисту. На спростування зазначених обставин відповідачем суду доказів не надано.

Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно з п. 32Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що законне право позивача на працю та отримання заробітної плати було порушене відповідачем незаконним відстороненням від роботи.

Колегія суддів вважає, що ця обставина вимагала від позивача додаткових зусиль по відновленню порушеного права, пов'язаного необхідністю звернення до суду. Також, не може бути поставлене під сумнів, що відсторонення від роботи негативно вплинули на моральний стан позивача, адже це є природньою реакцією будь-якої людини на аналогічну обставину, а тому суд першої інстанції вірно визначив, розмір моральної шкоди, виходячи з вимог розумності та справедливості, правильно взяв до уваги характер і тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відповідають обставинам справи та законодавству, що регулює спірні правовідносини,

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідач не вчиняв дій щодо порушення законних прав позивача, спрямованих на реалізацію трудових прав позивача, не заслуговують на увагу, висновок суду є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем належним чином.

Посилання представника відповідача на ті обставини, що позивач по справі був повідомлений про відсторонення від роботи 07.10.2016 року, проте від підпису відмовився, що зафіксовано у акті, який судом першої інстанції був безпідставно не взятий до уваги, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача, про те що позивачем пропущений строк на оскарження наказу № 123/0562 «Про відсторонення працівника від роботи від 05.10.2016 року, оскільки відповідно до акту, позивач з наказом про відсторонення від роботи був ознайомлений, але від підпису у наказі відмовився, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Така правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Поважність причин пропуску строку - це обставини, які свідчать про те, що працівник не ставився зневажливо до питання про захист своїх трудових прав.

Причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 довів поважність причин пропуску строку для звернення до суду з відповідним позовом, встановленого в статті 233 КЗпП України, оскільки, вважаючи свої трудові права порушеними, вжив заходів щодо їх захисту в позасудовому порядку. Після вичерпання таких позасудових способів захисту права ОСОБА_1 звернувся до суду.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що є наявність поважних підстав для пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з цим позовом, адже він пропустив указаний строк у зв'язку із зверненням із заявами до комісії з вирішення трудових спорів відповідача, але не зміг вирішити спірне питання та, вичерпавши всі позасудові можливості захисту трудових прав, звернувся до суду.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: