Справа №: 486/302/19 Провадження № 2-з/486/3/2019
УХВАЛА

04 квітня 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Далматової Г. А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за несвоєчасно сплачені аліменти,

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за несвоєчасно сплачені аліменти.

03 квітня 2019 року ОСОБА_1 надала на адресу суду заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом: 1) накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 ; 2) обмежити ОСОБА_2 виїзд за кордон та керування автотранспортом до повного погашення заборгованості та пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Свою заяву мотивує тим, що відповідач усіляко ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, а також від добровільної та примусової виплати аліментів та погашення заборгованості, яка виникла безпосередньо з його вини. Зазначає, що при винесені ДВС постанови про заборону виїзду ОСОБА_2 безперешкодно покидає країну та їздить на заробітки за кордон. Всіляко перешкоджає виконанню рішення суду про стягнення з нього аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 4, 5, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обовязок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Однак, при ознайомленні із змістом заяви про забезпечення позову вбачається, що вона подана із порушенням вимог ч. 1 ст. 151 ЦПК України, а саме: у прохальній частині заяви заявник просить суд накласти арешт на майно, боржника, проте не зазначено, яке саме майно перебуває у його власності і на яке саме майно слід накласти арешт, не зазначено також ціни позову в межах якого має бути накладено арешт.

Окрім цього заявник просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2, у праві виїзду за кордон та керування автотранспортом до повного погашення заборгованості та пені за несвоєчасну сплату аліментів, однак даний захід забезпечення позову відсутній у переліку, передбаченому ст. 150 ЦПК України, а також заявником не надано ні обгрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення позову ні доказів доцільності його застосування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921 грн.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» ставка для сплати судового збору за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384,20 грн.

Пільги щодо сплати судового збору передбачені в статті 5 Закону України «Про судовий збір», в якій вказано, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п. 3).

Позивач же звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості та пені за несвоєчасно сплачені аліменти.

Таким чином, суд звертає увагу, що жодних заяв чи клопотань про відстрочення або розстрочення судового збору та доказів звільнення від сплати судового збору позивач не надала.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відтак, враховуючи, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, вважаю, що заяву слід повернути заявнику.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за несвоєчасно сплачені аліменти повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_3