КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/38859/18-ц

30 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Желепи О.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Піхур О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів, в якому з урахуванням уточнень, просила зобов`язати відповідача провести перерахунок розміру плати за період з 01 грудня 2016 року по 24 січня 2017 року шляхом зменшення розміру плати з 4 270,15 грн. до 3 031,05 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що між нею та ПАТ «Київенерго» укладено договір № 301 від 18 грудня 2014 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

В період з 07 грудня 2016 року по 24 січня 2017 року, вона як споживач зверталась до виконавця щодо ненадання їй послуг з централізованого опалення.

Актом обстеження від 24.01.2017 року встановлено порушення умов договору виконавцем, а саме температура повітря в квартирах складала менше + 18С?, однак ПАТ «Київенерго» було нараховано повну вартість за надання послуг з постачання теплоенергії.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів передано на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що суд першої інстанції, дійшов невірного висновку, що вартість за надання послуг з постачання теплоенергії було нараховано за її фактичне використання, оскільки, у квартирі позивача було зафіксовано відповідним актом неналежне постачання теплоенергії.

Звертала увагу суду на те, що позивачем надано належні та допустимі докази щодо предмету спору.

08 жовтня 2019 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» просило залишити рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, та їх невідповідність нормам чинного законодавства України. Відповідач зазначав, що у спірний період з 01 грудня 2016 року по 24 січня 2017 року нарахування здійснювались згідно показань будинкового засобу обліку теплової енергії. Проведення перерахунків розміру плати за послуги з ЦО у разі ненадання або надання не в повному обсязі, зниження якості, здійснюються відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151. Згідно з п. 5 Порядку перерахунок за надання послуг з централізованого опалення здійснюється за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії. Таким чином, вважало, що КП «Київтеплоенерго» не має підстав для здійснення перерахунку вартості спожитої послуги з ЦО. Звертало увагу на те, що позивачем не надано належних доказів невідповідності температури повітря в квартирі встановленим Порядком нормативам. Зауважувало, що Підприємство не надавало позивачу послуги та не здійснювало нарахувань за послуги з ЦО та ЦПГВ за період до 01.05.2018 року, тому КП «Київтеплоенерго» жодним чином не було порушено права позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, посилаючись на ряд обставин об`єктивного характеру, у зв'язку з якими прибути в судове засідання не може, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представники відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго - Король О.М., Комісар С.П . заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем своїх обов`язків.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогам процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18 грудня 2014 року між позивачем та ПАТ «Київенерго» укладено договір № 301 від 18 грудня 2014 року про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно акту від 24.01.2017 року, складеного фахівцями ЖЕД «Липкижитлосервіс», а саме: інженерів ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , а також майстра ремонтної дільниці ОСОБА_5 , коефіцієнт змішування теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 не відповідає нормативному показнику, який має становити 2,2, а становить 1,11. Вказана ситуація призводить до скарг мешканців житлового будинку АДРЕСА_2 на незадовільне опалення (температура повітря в квартирах складає менше +18°).

Позивачкою до ПАТ «Київенерго» було направлено претензію від 25.09.2017 року, в якій просила провести перерахунок розміру плати на підставі п. 23 договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 18 грудня 2014 року.

Cистему теплопостачання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 обладнено будинковим засобом обліку теплової енергії марки СВТУ-10М, зав. № 4902.

25.11.2016 року вказаний засіб обліку пройшов повірку, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу обліку вимірювальної техніки № 24-1-ЗК/9147.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначено, що державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується, зокрема, на принципі дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг. При цьому, статтею 7 Закону визначено, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, зокрема, належить: забезпечення населення житлово-комунальними послугами необхідних рівня та якості; здійснення контролю за дотриманням законодавства щодо захисту прав споживачів у сфері житлово-комунальних послуг.

Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 р. № 197, визначено, що Мінрегіон є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства та відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, затверджує порядки, норми і правила у сфері житлово-комунального господарства, методики визначення норм споживання житлово-комунальних послуг (крім споживання природного газу та електроенергії), нормативів витрат і втрат ресурсів, що використовуються у житлово-комунальній сфері та нормативно-правові акти з питань контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до статей 18 та 21 Закону виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Вимогами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, визначено, що послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку (п. 6 Правил).

Місцеві органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування мають право тимчасово визначати інші норми споживання, кількісні та якісні показники та режими надання послуг в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (п. 7 Правил).

Вимоги щодо кількісних і якісних показників послуг та зменшення плати у разі їх відхилення від нормативних визначені у додатку до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2010 № 151 (далі - Порядок).

Відповідно до вимог Порядку, у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, виконавець/надавач послуг проводить перерахунок розміру плати за фактично надані послуги шляхом зменшення розміру плати за надання послуг з урахуванням вимог, наведених у додатку.

Так, у додатку зазначено: вид послуги - централізоване опалення; кількісні та якісні показники - температура повітря в житлових приміщеннях (за умови їх утеплення) відповідає діючим нормам і правилам - 18°C (у наріжних кімнатах - 20°C), відхилення від показників - фактична температура в приміщеннях нижча ніж нормативна; допустимий строк відхилення від показників - 12 годин на добу (один раз на місяць); Зменшення плати за надані послуги у разі перевищення допустимого строку відхилення від їх показників - на 5 відсотків за кожний градус відхилення від 18°C до 12°C у житлових приміщеннях (у наріжних кімнатах - від 20°C до 14°C) плати за період відхилення (протягом усього строку відхилення), при температурі в житлових приміщеннях нижче ніж 12°C (у наріжних кімнатах - нижче ніж 14°C) плата за централізоване опалення не справляється; розрахункова одиниця - за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу, житлових приміщень у гуртожитках).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що у квартирі АДРЕСА_4 , яка їй належить на праві власності, температура повітря була нижчою встановленим нормативам, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру плати за опалення за період з 01 грудня 2016 року по 24 січня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, дійшов невірного висновку, що вартість за надання послуг з постачання теплоенергії було нараховано за її фактичне використання, колегія суддів вважає необгрунтованими, враховуючи наступне.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено порядок здійснення нарахувань за послугу з централізованого опалення.

Так, відповідно до п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири.

У будинку АДРЕСА_3 встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 1.4. Методики розрахунку кількості теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31 жовтня 2006 року № 359, кількість теплової енергії на опалення місць загального користування окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загально будинкового обліку теплової енергії відсутні суб`єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Таким чином, для розрахунку плати за послугу з централізованого опалення спочатку необхідно визначити обсяг Гкал, що були витрачені для обігріву 1 кв. м., для чого обсяг спожитих Гкал за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії за розрахунковий період необхідно поділити на опалювальну площу житлової частини (квартир) будинку.

Для визначення спожитого обсягу Гкал конкретною квартирою необхідно кількість Гкал, що були витрачені для обігріву 1 кв.м., помножити на опалювальну площу такої квартири. Вартість послуги з централізованого опалення для конкретної квартири визначається шляхом множення спожитих Гкал цією квартирою на встановлений тариф.

Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій.

Так, відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 тариф для обертів житлових будинків з будинковими та квартирними засобами обліку теплової енергії в опалювальному періоді 2016/2017 р.р. складав 1 416,96 грн./Гкал.

Доказів на підтвердження того, що вартість за надання послуг з постачання теплоенергії було нараховано не за її фактичне використання, позивачем надано не було.

Крім того, позивачем в апеляційній скарзі не зазначено, які норми матеріального права невірно застосовані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, в чому полягає таке порушення, а тому такі доводи колегія суддів вважає необгрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківськогорайонного суду міста Києва від 17 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2019 року.

Головуючий: Судді: