Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/423/19
Провадження № 2/273/194/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення індексації аліментів та пені за прострочення сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, ?

ВСТАНОВИВ:

07.03.2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь індексацію аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з січня 2017 року по серпень 2018 року в сумі 2307,20 грн., та пеню за несвоєчасну ним сплату аліментів за період з вересня 2016 року по серпень 2018 станом на грудень 2018 року в сумі 21414,80 грн., а всього в сумі 23721,80 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №273/1164/16-ц від 27.10.2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 27.09.2016 року і до повноліття дітей. Виконавчий лист перебуває на виконанні державного виконавця Баранівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області, однак з вересня 2016 по лютий 2019 року відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в сумі 21913,00 грн., а також за вказаний період відповідач не сплачував суми індексації аліментів відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України. За період з січня 2017 року по грудень 2018 року відповідач зобовязаний сплатити позивачу індексацію аліментів в сумі 2307,20 грн. Оскільки відповідач борг по сплаті аліментів за вищевказаний період не погасив, тому позивач також просить стягнути на її користь неустойку (пеню) за допущену ним заборгованість по сплаті аліментів за період з вересня 2016 року по серпень 2018 року станом на грудень 2018 року в сумі 21414,80 грн. Відповідач добровільно відмовляється сплачувати суми індексації аліментів та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, тому змушена звертатися до суду із позовом для захисту сімейних прав дітей.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Баранівського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області перебуває рішення Баранівського районного суду Житомирської області 273/1164/16-ц від 27.10.2016 року про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 400,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 27.09.2016 року і до повноліття дітей. Станом на 01.03.2019 року заборгованість по сплаті аліментів за вказаним рішенням за період з вересня 2016 року по лютий 2019 року становить 21913,00 грн., що підтверджується даними розрахунку заборгованості державного виконавця Кравчук О.А. від 01.03.2019 року (а.с.7)

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов'язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов'язання. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобовязання боржником. Після порушення боржником свого обовязку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обовязку сплатити аліменти.

Як зазначено у частині першій статті 196 СК України, неустойка може бути стягнена з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

Згідно з розясненням, викладеному у пункті 22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів слід розраховувати за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд зясувавши розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановивши строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислює розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Судом встановлено, що за період з вересня 2016 року по серпень 2018 року державним виконавцем нараховані аліменти в сумі 19200,00 грн. Відповідачем у грудні 2016 року сплачено 1200,00 грн., отже загальна сума заборгованості за вказаний період становить 18000,00 грн. Вказана заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, який достовірно знав про свій обовязок щодо їх сплати, міри для своєчасного щомісячного перерахування аліментів не приймав і не приймає, розмір заборгованості визначений державним виконавцем не оспорює, не заперечує та не спростовує свою вину у її створенні, обставин, на підставі яких судом може бути зменшено розмір неустойки або звільнено відповідача від її сплати (визначених Сімейних кодексом України) судом не встановлено, доказів про застосування до відповідача заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" суду не надано, тому в межах заявлених вимог, але не більше 100 відсотків заборгованості за період з вересня 2016 року по серпень 2018 року, слід стягнути з відповідача на користь позивача пеню станом на 31.12.2018 року в сумі 18000,00 грн. за створену ним заборгованість по аліментам за період з 27.09.2016 року по 31.08.2018 року, які він зобовязаний сплачувати згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №273/1164/16-ц від 27.10.2016 року, на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. В задоволенні решти даних позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення індексації аліментів визначених у твердій грошовій сумі з період з 01.05.2016 року до 31.08.2018 року в сумі 2307,20 грн. слід зазначити наступне.

Частиною 2 статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Позивач просить стягнути індексацію аліментів за період з січня 2017 року серпень 2018 року в сумі 2307,20 грн.

Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-113-цс-13 визначена правова позиція по даній категорії справ, згідно якої, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону на підставі п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-XII від 03.07.1991 року.

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що під індексацією грошових коштів у законодавстві розуміється встановлений законами й іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Як вбачається із змісту ч.1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Судом встановлено, що індексація аліментів за вказаний період ні судом, ні державним чи приватним виконавцем не проводилася.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства позивач має право на стягнення індексації по аліментам, розмір яких визначений судом у твердій грошовій сумі, за весь час стягнення аліментів, починаючи з місяця, в якому призначено аліменти.

Згідно з розрахунком розміру індексації аліментів, здійсненого позивачем, сума, яка підлягає до стягнення за період з січня 2017 року серпень 2018 року становить 2307,20 грн., даний розрахунок перевірений і встановлено, що він арифметично правильний, а тому суд вважає, що в межах заявлених вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану позивачем суму індексу інфляції аліментів.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволених судом вимог в сумі 657,79 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 196 СК України, згідно ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, ?

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища міського типу Першотравенськ Баранівського району Житомирської області) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) пеню за прострочення сплати аліментів, згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №273/1164/16-ц від 27 жовтня 2016 року, на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, за період з вересня 2016 року по серпень 2018 станом на грудень 2018 року в сумі 18000,00 грн. (вісімнадцять тисяч гривень 00 копійок)

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища міського типу Першотравенськ Баранівського району Житомирської області) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) індексацію аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, які стягуються згідно з рішенням Баранівського районного суду Житомирської області №273/1164/16-ц від 27 жовтня 2016 року, за період з січня 2017 року по серпень 2018 року в сумі 2307,20 грн. (дві тисячі триста сім гривень 20 копійок)

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця селища міського типу Першотравенськ Баранівського району Житомирської області) на користь держави судовий збір в сумі 657,79 грн. (шістсот пятдесят сім гривень 79 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.С. Бєлкіна