Справа №303/7119/19
2/303/2416/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Сайлер Х.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Заяву мотивує тим, що згідно договору дарування від 25.04.2019 року за № 330, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Чорі Ю.Ю. ОСОБА_3 подарувала своїй дочці ОСОБА_4 житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 .

Зазначає, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС знаходиться виконавче провадження № 55834371 по виконанню виконавчого листа №303/3498/17, виданого 11.01.2018 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 910000 грн. та 8320 грн. судового збору.

З метою виконання рішення суду, відділом ДВС направлено запити про наявність майна, зареєстрованого за боржником. 23.02.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми боргу. Відповідно до повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області від 01.03.2018 року, ДВС повідомлено про наявність актового запису про шлюб № 16 від 06.08.1977 року відносно громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Одночасно повідомлено про відсутність актових записів про розірвання шлюбу.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.03.2018 року, житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 в зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про прав власності від 27.11.2003 року. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 17 вересня 2019 року визначено частку ОСОБА_5 в будинку за адресою АДРЕСА_2 . Посилається, що розуміючи, що частка ОСОБА_5 буде реалізована ДВС для погашення боргу перед позивачем ( ОСОБА_1 ) відповідачі уклали фіктивний правочин та подарували будинок своїй доньці з метою уникнути примусового стягнення боргу.

Таким чином зазначає, що існує реальна небезпека, що будинок знову буде відчужений або переданий в оренду, що значно утруднить виконання рішення суду. У зв`язку з цим просить накласти арешт на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд приходить до слідуючого висновку.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову », розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Крім цього, беручи до уваги Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому, не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2ст. 149 ЦПК.

Таким чином, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації права власності.

Представником позивача до заяви про забезпечення позову надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якої будинок в АДРЕСА_1 в на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Крім того, встановлення таких заходів забезпечення позову до вирішення судом спору у даній справі відповідає предмету позову, намір про подання якого зазначено у заяві про забезпечення позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Приймаючи до уваги доводи, викладені в заяві, вивчивши надані матеріали, а також зважаючи на те, що неприйняття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду в справі, суд вважає за можливе задоволити заяву про забезпечення позову, а саме накласти арешт на вищевказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву представника заяявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити.

Накласти арешт на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуюча О.В.Гутій