Дата документу 05.04.2019 Справа № 330/2511/17
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 330/2511/17 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О. М. провадження № 22-ц/807/1778/19
У Х В А Л А

05 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді-доповідача Маловічко С.В., розглянувши заяву ОСОБА_2 про застосування заходів забезпечення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до су з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_3, право власності у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на:

- житловий будинок А-1 загальною площею 46,5 кв.м., житловою площею 28.4 кв.м, сарай Б-1 площею 41,5 кв.м, сарай В-1 площею 11,2 кв.м., вбиральню Г, огорожу №1, розташовані по АДРЕСА_1;

- земельну ділянку загальною площею 0,0800 гектарів для індивідуального житлового будівництва, розташовану по АДРЕСА_1, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_5 від 19 жовтня 2011 року, кадастровий номер НОМЕР_6.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Разом із апеляційної скаргою ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Необхідність вжиття визначених заходів забезпечення позову скаржник мотивував тим, що на теперішній час позивачка ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_5 має намір здійснити відчуження житлового будинку разом із земельної ділянкою по АДРЕСА_1, що призведе до набуття права власності на спірне майно третіми особами та утруднить оформлення права власності апелянтом на частку у спадковому майні та повернення майна з володіння третьої особи.

В обґрунтування вимог ОСОБА_2 також зазначив, що у березні 2019 року його сестра - ОСОБА_5 повідомила про свій намір продавати будинок, вказуючи на існування у неї довіреності від імені позивачки ОСОБА_3 на продаж вказаного будинку та земельної ділянки.

Вказував, що оскаржуваним рішенням порушено його права як спадкоємця за законом після смерті батька ОСОБА_6. На думку скаржника, його частка у спадковому майні становить 1/3, оскільки спадщина має бути розділена порівну між трьома спадкоємцями, які прийняли спадщину - дружиною ОСОБА_3, донькою ОСОБА_5, сином ОСОБА_2 Так як спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли троє спадкоємців за законом, то їхні частки у спадковому майні мають бути розподілені по 1/3 частці на кожного із спадкоємців. У зв'язку із чим у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для визнання за позивачкою права власності у порядку спадкування за законом на весь житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Дослідивши доводи заяви, матеріали справи в їх межах, вважає, що заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено принцип обов'язковості до виконання судових рішень, який з огляду на положення ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвали суду про забезпечення позову.

При цьому, відповідно до ч. 2ст. 149 ЦПК України забезпечення позову за заявою учасника справи допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій зі сторони відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову(ст.156,ст.158 ЦПК України).

Між тим, заяву про забезпечення позову подає відповідач на стадії апеляційного провадження, оскільки вважає, що має бути забезпечено виконання майбутнього рішення апеляційного суду, яке буде постановлено за наслідками апеляційного перегляду справи.

Главою 1 Розділу У ЦПК України окремо не врегульовано питання забезпечення позову на стадії апеляційного провадження, а отже слід керуватись загальним порядком, передбаченим главою 10 «Забезпечення позову».

Фактично з суті заяви вбачається, що вона не є заявою про забезпечення позову, оскільки таке право належить позивачу, а також не є заявою про зустрічне забезпечення, яка подається відповідачем у випадку забезпечення позову за заявою позивача.

У заяві ОСОБА_2 просить накласти арешт на спадкове майно, право власності на яке за оскаржуваним рішення вже зареєстровано за позивачем ОСОБА_3

Отже, рішення суду, яке на теперішній час оскаржується відповідачем, фактично виконано. Але при можливому задоволенні апеляційної скарги, позивачу буде належати частка у спадковому майні, а решта - іншим спадкоємцям. Тому відчуження будинку та приналежної до нього земельної ділянки призведе до неможливості виконання рішення апеляційного суду.

В такому разі за аналогією із забезпеченням позову в даному випадку слід забезпечити виконання судового рішення апеляційного суду, застосувавши при цьому процесуальні норми глави 10 ЦПК України.

Положеннями п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на розпорядження цим майном.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб'єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб'єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Як вбачається з вищезазначених положень, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 06.03.2019 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, та існує реальна загроза істотного ускладнення виконання можливого рішення апеляційного суду у разі доведеності апеляційної скарги, оскільки ставиться питання про право апелянта на спадщину у відповідній частці, в той час як оскаржуваним рішення суду право власності на спадкове майно в цілому визнано за ОСОБА_3

Також судом встановлено, що довіреністю від 20 лютого 2019 року ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_5 здійснити продаж спірного будинку та земельної ділянки, та остання сповістила апелянту про свій намір щодо їх відчуження.

Виходячи з оцінки обґрунтованості доводів скаржника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає , що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в обраний ОСОБА_2 спосіб - шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 Запорізької області.

Та саме такий спосіб є співмірним із доводами апеляційної скарги, оскільки забезпечить неможливість відчуження спірного нерухомого майна до закінчення апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 365 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок А-1 загальною площею 46,5 кв.м, житловою площею 28.4 кв.м, сарай Б-1 площею 41,5 кв.м, сарай В-1 площею 11,2 кв.м, вбиральню Г, огорожу №1, розташовані по АДРЕСА_1, який зареєстрований за ОСОБА_306.03.2019р. на підставі рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 29.03.2018р. (реєстраційний номер 203).

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,0800 гектарів для індивідуального житлового будівництва, розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_6.

Адреса проживання та інші анкетні дані сторін:

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1)

ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3, ІПН: НОМЕР_2),

ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_4, ІПН: НОМЕР_3),

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_4)

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити Якимівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (71600, Запорізька обл.., смт. Якимівка, вул.. Центральна , 99) для виконання та учасникам справи - для відома.

Строк пред'явлення документу до виконання - до 05.04.2022 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом п»ятнадцяти днів з дня її прийняття та складання - 05.04.2019р.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Маловічко