У Х В А Л А

"28" жовтня 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з 17.01.1981 року по 26.06.1996 року, посилаючись на те, що встановлення даного факту необхідно йому для отримання паспорта громадянина України відповідно до ч.1 ст.8 Закону України « Про громадянство України»

Оглянувши подану заяву, суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Законом України «Про громадянство України» визначено правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 2001 р. затверджено ПОРЯДОК провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

З позовної заяви та доданих документів вбачається, що на момент звернення заявника в нього вже був паспорт громадянина Російської Федерації. Заявнику видано тимчасову посвідку на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 № НОМЕР_2 .

Разом з тим, пунктом 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, визначено категорії осіб, яких стосується встановлення належності до громадянства України, та перелік документів, що подаються для встановлення належності до громадянства України, одним з таких документів є паспорт громадянина колишнього СРСР. Тобто, особа не повинна при цьому перебувати в громадянстві іншої держави.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що заявник, який є громадянином Російської Федерації звернувся до суду з вказаною заявою з метою отримання громадянства України - відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ "Про громадянство України", що визначає підстави набуття громадянства України за територіальним походженням, тоді як ОСОБА_1 має громадянство Російської Федерації, отже між сторонами є спір, адже наявні в справі докази в обґрунтування заяви не вказують на безспірність вимог .

До того ж суд враховує, що згідно ЗУ "Про громадянство України" встановлено, що для набуття громадянства України з визначених законом підстав особа не повинна при цьому перебувати в громадянстві іншої держави.

Згідно зі змістом п. 1 Постанови ПленумуВерховного судуУкраїни №5від 31березня 1995року «Просудову практикув справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, в розумінні цивільного процесуального законодавства України, встановлення факту постійного проживання на території України в період із 17.01.1981 року по 26.06.1996 року не є фактом, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Крім того, Законом України „Про громадянство України передбачено порядок набуття громадянства. Тобто, законодавством встановлено певний порядок щодо факту, який заявник просить встановити, а тому існує спір про право.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

За таких обставин, заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження в цивільному судочинстві, наслідком чого, у відповідності до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, є відмова у відкритті провадження у справі та повернення заяви зі всіма додатками заявнику.

А тому, суд вважає за необхідне у відкритті провадження відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 260-261, 315, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель