Дата документу 02.04.2019 Справа № 2-4003/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-4003/11
Провадження №22-ц/807/972/19
Головуючий в 1-й інстанції - Піх Ю.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарКамалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року, ухвалене в м. Запоріжжі у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ТАСкомбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року ПАТ "ТАСкомбанк" звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 19.09.2005 року між АБ "Муніципальний", правонаступником якого відповідно до власного статуту є ПАТ "ТАСкомбанк" та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір №КФ/ІД(06)04-05. За умовами вказаного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 32000,00 доларів США строком до 18.09.2020року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 19.09.2005 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання за договором кредиту не виконує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 375084,09 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ПАТ "ТАСкомбанк" 375084,09 грн. заборгованості за кредитним договором №КФ/ІД(06)04-05 від 19.09.2005 та судові витрати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення по справі залишено без задоволення.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2017 заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення по справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, як з поручителя, оскільки вважає, що порука є припиненою.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_5 є те, що банк не підтвердив, що є правонаступником Акціонерного банку "Муніципальний" та те, що кредит надано саме в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Також, судом стягнуто пеню з 02.03.2009р. по 14.09.2011р., при цьому не враховано вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України про застосування строку позовної давності в один рік до стягнення пені та штрафу. Крім того, банком було збільшено відсоткову ставку до 14,5% без узгодження із ним, як поручителем. Банк не повідомив поручителя про зміну істотних умов договору, що є підставою для припинення поруки.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду, переглядає заочне рішення в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_5 як поручителя. В іншій частині судове рішення не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2005 року між Акціонерним банком "Муніципальний" та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №КФ/ІД(06)04-05, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 32 000 доларів США зі сплатою 14% річних на строк до 18 вересня 2020 року (підпункт 1.1. пункту 1 іпотечного договору а.с. 10-13).

На забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором 19 вересня 2005 року між Акціонерним банком "Муніципальний" та ОСОБА_5 укладено договір поруки № П(06)06-05 (а.с.14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 553, частини першої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення зобов'язання боржником, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з пунктом 6 договору поруки від 19 вересня 2005 року №П(06)06-05 ОСОБА_5 погодився на зміну умов кредитного договору, у тому числі з тими, які будуть здійснені на майбутнє та приведуть до збільшення обсягу відповідальності поручителя із зміною строку погашення кредиту, відсотків і комісій, а також розміром відсотків і комісій та продовжує нести обов'язки за цим договором у випадку внесення банком і позичальником змін у кредитний договір. Банк зобов'язаний письмово інформувати поручителя про зміни умов кредитного договору, пов'язаних із зміною строків погашення кредиту, відсотків і комісій, а також розмірів відсотків і комісій.

Абзацом 3 пункту 4 договору поруки сторони передбачила, що поручитель зобов'язаний самостійно стежити за виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, відповідно до п. 6 Договору поруки, поручитель вже підписанням цієї угоди погодився зі змінами умов кредитного договору на майбутнє, в тому числі і з тими, яків в майбутньому призведуть до збільшення обсягу його відповідальності.

При цьому зазначений в цьому пункті договору обов'язок банку щодо письмового повідомлення поручителя про такі зміни не впливає на будь-які інші правовідносини. Зазначено, що банк лише інформує поручителя про зміни умов кредитного договору без укладання жодних додаткових угод. При цьому жодних наслідків невиконання обов'язку Банком не впливає на об'єм інших прав і обов'язків як кредитора, так і поручителя. Договір не передбачає, в тому числі і припинення поруки у випадку неповідомлення Банком про зміни в договорі, а навпаки покладає на поручителя обов'язок самостійно слідкувати за виконанням позичальником зобов'язань за договором (абзац 3 п.4 Договору поруки).

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2012 року у цій справі в частині задоволення позову до ОСОБА_5 залишити без змін.

Решта рішення не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалась.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в частині яка переглядалась апеляційним судом безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 3 квітня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: О. В. Крилова

О. З. Поляков