Справа № 357/4908/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку спрощеного позовного провадження)

25 березня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді - Дубановська І. Д. , при секретарі - Огер О. А., учасники справи: позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», відповідач - ОСОБА_1, представник відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2018 року відкрите провадження у справі за позовом, в якому АТ КБ «Приватбанк» просив: стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.04.2010 року у розмірі 59 738,90 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 підписала заяву від 19.04.2010 року та погодилась на виконання Умов та правил надання банківських послуг, Умов та правил обслуговування по платіжним карткам та Тарифів банку. Згідно них ОСОБА_1 отриманий доступ до кредитної лінії в розмірі 25 000 грн. із сплатою 30 % річних на залишок заборгованості за кредитом.

Доступ до кредитних коштів здійснювався через відкритий картковий рахунок, ключем до якого була пластикова картка та мобільний телефон. ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, отримувала їх через банкомати та термінали в касах магазинах.

Вказане підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості.

Для розгляду справи ключове значення має сума отриманих коштів та нарахованих на них сум, а не розмір встановленого кредитного ліміту.

В зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором на заборгованість нарахована пеня та штрафи.

На час розгляду справи отримані кредитні кошти повернуті частково, наслідком чого стало утворення заборгованості, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 23 533,69 грн., нарахованими відсотками за користування кредитом - 21 985,71 грн., нарахованою пенею - 10 898,60 грн., а також штрафами відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 2 820,90 грн.

Відповідач заперечувала проти позову.

Свої заперечення обґрунтовувала тим, що нею не надавалась згода на отримання послуг банку щодо видачі картки з кредитним лімітом. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що міститься в матеріалах справи не завірений належним чином. Нею не підписувалась пам'ятка клієнта/довідка про умови кредитування, що є обов'язковою умовою для укладення договору про надання банківських послуг банком та будь-які інші документи окрім заяви-анкети. З наданих виписок неможливо зрозуміти про який саме рахунок йде мова, адже їх виявляється декілька. Анкета-заява підписана нею як завідуючою відділення, від імені банку та імені клієнта. Докази не завірені у відповідності до вимог процесуального закону.

08.08.2018 року розгляд справи відкладений, у зв'язку із неявкою відповідача.

11.10.2018 року розгляд справи відкладений, у зв'язку із тим, що у позивача не сплив строк для звернення до суду із відповіддю на відзив.

22.11.2018 року розгляд справи відкладений, у зв'язку із зобов'язанням позивача надати докази підтвердження укладення відповідачем кредитного договору, отримання кредитної картки та кредитних коштів.

08.01.2019 року у справі оголошена перерва, в зв'язку із необхідністю представника позивача ознайомитись з поданою відповіддю на відзив та надати свої заперечення.

25.03.2019 року розгляд справи закінчений.

В ході розгляду справи суд заслухав представника позивача, дослідив надані письмові докази, які містяться в матеріалах справи, після чого видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Із письмових доказів встановлено, що 19.04.2010 року сторони підписали заяву-анкету, якою ОСОБА_1 виявила бажання пройти ідентифікацію з паспортом, без зазначення бажаного кредитного ліміту.

Цією ж заявою вона засвідчила, що нею отримана картка та ПІН.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Кредитний договір укладається в письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, яким обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п. 2.1.1.2.1 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на п'ять років.

Відповідно п. 1.1.1.37 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку заява-анкета про надання послуг - звернення клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунка та/або надання йому інших банківських послуг на цих Умовах та правилах. Якщо клієнт приєднується до цих Умов та правил не в повному обсязі, він додатково складає заяву про надання окремих послуг, які надаються банком за Умовами та правилами.

Зазначені пункти дають право для висновку, що заява, пам'ятка клієнта або довідка про умови кредитування мають містити вид картки, що видається клієнту.

Встановлено, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку підписана ОСОБА_1 не містить найменування картки, яку вона виявила бажання отримати. У відповідній графі лише зазначено, що вона має намір пройти ідентифікацію за паспортом.

Зміст Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не дає можливості однозначно стверджувати, підписанням яких документів договір про надання банківських послуг вважається укладеним. В них вказано, що: «для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам'ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг».

Даний пункт договору потребує додаткового тлумачення.

Згідно ч. 3 ст. 213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 213 ЦК України якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно п. 1.1.1.38 Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ідентифікація - встановлення особи клієнта на підставі оригіналів або належним чином засвідчених копій документів під час його звернення до банку для здійснення банківських операцій або одержання інформації з рахунків клієнта у порядку, передбаченому договором і чинним законодавством.

Аналіз наданих Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку свідчить про те, що правила встановлені ст. 213 ЦК України не дозволяють визначити підписанням яких документів сторони укладають договір про надання банківських послуг, чи для цього достатньо підписання лише заяви, чи необхідне одночасне підписання заяви-анкети та пам'ятки клієнта або довідки про умови кредитування.

Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови, тому потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов'язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 357/11000/14-ц.

Таким чином, суд виходить із того, що за Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку для укладення договору на який посилається банк необхідне підписання і заяви, і пам'ятки клієнта або довідки про умови кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Банком не надано підписаної пам'ятки клієнта або довідки про умови кредитування.

В свою чергу, в анкеті-заяві наданій банком не зазначено тип карти, який виявила бажання отримати відповідач.

Отже, сторонами не дотримано встановлених банком умов для укладення кредитного договору.

Таким чином, суд погоджується із ОСОБА_1 та її представником, що він є неукладеним.

За таких обставин, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку встановленому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів.

Строк на апеляційне оскарження починає свій перебіг від дня складання повного рішення суду та може бути поновлений на підставах визначених ч. 2,3 ст. 354 ЦПК України.

Скорочене рішення складене та проголошене - 25.03.2019 року.

Повне рішення суду складене - 01.04.2019 року.

СуддяІ. Д. Дубановська