Провадження № 2/522/1426/19
Справа № 522/1618/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 березня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -
Позивач 25.01.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просив: - визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного мід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20.01.2017 року недійсним; - визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 20.01.2017 року недійсним; - здійснити застосування наслідків недійсності правочину та повернути сторони у попередній стан, який існував до укладення недійсних правочинів.
Справа надійшла до провадження судді Кравчук Т.С. та ухвалою від 26.01.2017 року провадження у справі відкрите.
На ухвалу суду про відкриття провадження ОСОБА_1 не погоджуючись з ухвалою про забезпечення позову від 26.01.2017 року, подав апеляційну скаргу, в результаті розгляду якої Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.05.2017 року апеляційна скарга була відхилена, а ухвала суду залишена без змін.
Справа повернулася до провадження судді Кравчук Т.С., проте на підставі розпорядження керівника апарату суду №3282/18 від 08.05.2018 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого справа була передана судді Бондар В.Я.
Ухвалою суду від 15.05.2018 року справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 21.06.2018 року.
У підготовче засідання 21.06.2018 року сторони не з`явилися, представник позивач подав заяву про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 15.08.2018 року.
У зв`язку з неявкою сторін у підготовче засідання 15.08.2018 року, розгляд справи було відкладено на 14.11.2018 року.
В результаті проведених дій у підготовчому засіданні 14.11.2018 року протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті на 07.02.2019 року.
У судове зсідання 07.02.2019 року учасники справи не з`явилися, розгляд справи було відкладено на 22.03.2019 року.
У судове засідання 22.03.2019 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Від представника банку надійшла заява, згідно якої просили розглядати справу при заочному розгляді, зважаючи на те, що відповідачі повідомлялися належним чином.
Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, повістки з викликом у судове засідання та роз`яснено право подати в зазначений строк відзив, письмові пояснення з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.
Відповідач з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про проведення заочного розгляду справи та відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Судом встановлено, що 21.12.2005 року між Житлово-будівельним кооперативом «Академія» та ОСОБА_1 було укладено договір про участь у паєвому будівництві №4, згідно якого забудовник зобов`язався передати пайовику, шляхом підписання Акту прийому-передачі, у власність 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, а пайовик зобов`язався сплатити остаточну вартість квартири (а.с.24-27)
21.12.2005 року між Житлово-будівельним кооперативом «Академія» та ОСОБА_1 було укладено договір про участь у паєвому будівництві №5, згідно якого забудовник зобов`язався передати пайовику, шляхом підписання Акту прийому-передачі, у власність 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2, а пайовик зобов`язався сплатити остаточну вартість квартири (а.с.18-20).
Пунктом 1.2. кредитного договору встановлено, що розмір кредиту за цим договором становить 162 000 дол. США, процентна ставка за користування кредитом складає 13% річних.
Строк погашення кредиту встановлений до 27.12.2025 року (а.с.10-14).
Пунктом 6.4. Договору застави майнових прав закріплено, що обов`язком заставодавця є протягом 10 днів з дати здачі квартири в експлуатацію та оформлення правовстановлюючих документів на неї внести відповідні зміни до цього договору і посвідчити такі зміни у нотаріуса, із подальшим накладення заборони відчуження квартири.
З інформаційної довідки №78418435 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що державний реєстратор Одеського міського управління юстиції Рубан Майя Олександрівна 05.02.2013 року на підставі свідоцтва про право власності серії та номер НОМЕР_1 видане 30.01.2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (а.с.43).
З інформаційної довідки №78417721 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що державний реєстратор Одеського міського управління юстиції Рубан Майя Олександрівна 05.02.2013 року на підставі свідоцтва про право власності серії та номер НОМЕР_2 , видане 30.01.2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 (а.с.42).
З інформаційної довідки №78610177 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що приватний нотаріус Білоусова Наталія Володимирівна Одеського міського нотаріального округу 20.01.2017 року на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 64 від 20.01.2017 року зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (а.с.41).
З інформаційної довідки №78610286 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що приватний нотаріус Білоусова Наталія Володимирівна Одеського міського нотаріального округу 20.01.2017 року на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 67 від 20.01.2017 року зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 (а.с.40).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до положень статтей 1, 5 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. № 898-IV у редакції, яка була чинною на час укладення Іпотечного договору, застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.
Статтею 5 вищезазначеного Закону України, у редакції, яка була чинною на час укладення Іпотечного договору, визначений вичерпний перелік об`єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором, а саме:
- предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов:
нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;
нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;
нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.
Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому.
Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета Іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.
Водночас, поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав в Законі України «Про іпотеку» відсутні (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Зокрема, стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.
Майнові права на об`єкт незавершеного будівництва були віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25.12.2008 р. № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі до Закону України «Про іпотеку».
Майнові права на квартиру в незавершеному будівництвом жилому будинку відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом Іпотеки, вказані майнові права були неправомірно передані в іпотеку.
Вищезазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-8цс13 від 17 квітня 2013 року та № 6-36цс13 від 15 травня 2013 року.
Таким чином, станом на день укладення договору застави майнові права не могли бути предметом іпотеки, а квартири, що були введені в експлуатацію боржником не стали предметом іпотеки, що було порушенням умов договору застави ОСОБА_1 , проте не є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартир, укладеними між відповідачами, саме об`єкта завершеного будівництва - квартири, а не майнових прав, які могли бути відчужені лише за згоди Іпотекодержателя.
Таким чином, суд дійшов висновку, що підстав для визнання договорів купівлі-продажу недійсними не встановлено, тож у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен банк Аваль» слід відмовити.
Керуючись Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 204, 215, 509, 510, 512, 514, 516 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 01.04.2019 року.
Суддя В.Я.Бондар