РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4443/19

пр. № 2/759/3917/19

05 квітня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 12.05.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей немає. Проте, спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння, в результаті чого вони втратили почуття любові. Можливості зберегти сім'ю немає, а шлюбні відносини не підтримують з березня 2018 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають окремий бюджет.

Ухвалою суду від 15.03.2019 року відкрито провадження в справі.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, 20.03.2019 року через канцелярію подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з'явилася, 04.04.2019 року через канцелярію подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що 12 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Посольстві України в Республіці Білорусь було зареєстровано шлюб за актовим записом № 25, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3. Від шлюбу дітей немає.

Причиною розпаду сім'ї сторін стало те, що спільне подружнє життя не склалося, так як у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки, відсутнє взаєморозуміння, в результаті чого вони втратили почуття любові. Можливості зберегти сім'ю немає, а шлюбні відносини не підтримують з березня 2018 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, мають окремий бюджет.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини не підтримують, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя на збереження сім'ї неможливе.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 24, 56, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 81-82, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12 травня 2015 року в Посольстві України в Республіці Білорусь за актовим записом № 25, - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Зазначити дані позивача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя: Бабич Н.Д.