Справа № 497/1115/18
Провадження № 2/497/24/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Раца В.А.

секретаря - Божевої І.Д.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_6,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_7.

розглянувши у відкритому судовому засіданні загального позовного провадження в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області та ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом та уточнивши свої позовні вимоги просить постановити судове рішення, яким:

- встановити факт проживання однією сім`єю її з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2009 року по день її смерті;

- визнати за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 належній на праві власності померлій ОСОБА_3 , як спадкоємцем за законом;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,8 га, на підставі державного акту серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_4 , як спадкоємцем за законом ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона і її чоловік ОСОБА_5 проживали однією сім`єю з ОСОБА_3 починаючи з вересня 2009 року і по день її смерті. Вони доглядали її усі вісім років перед смертю, надавали допомогу в медичному догляді, купували їй продукти харчування. Померла була похилого віку, не мала фізичної можливості доглядати свій будинок, присадибну земельну ділянку, тому вони з чоловіком доглядали за будинком та побутом, присадибною ділянкою, в них був спільний сімейний бюджет. Позивач намагалася укласти з ОСОБА_3 договір довічного утримання, але не встигла. Після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з метою в подальшому встановити факт проживання однією сім`єю та оформити за собою спадщину. На даний час вона хоче оформити на своє ім`я спадщину, тому звернулася до суду з цім позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 , яка діє на підставі ордеру серії ОД № 343004 та угоди про надання правової допомоги від 26.06.2018 року (а.с.20,21) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача Василівської сільської ради Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справу у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути справу відповідно до чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 , яка діє на підставі ордеру серії ОД № 389882 та угоди про надання правової допомоги №65 від 04.09.2018 року (а.с.37,38) в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач надала до суду відзив (а.с.97-98) в якому посилається на те, що померла ОСОБА_3 є її тіткою, що саме вона, а ні позивач надавала зі своєю сім`єю допомогу тітці, щотижня приїздила, відвідувала, привозила продукти харчування, ліки у разі потреби. Її тітка все життя, вчителювала у Василівській ЗОШ, в неї маються відзнаки, щодня в її квартирі були учні, яким вона надавала допомогу в удосконаленні знань, навідувалися колишні учні, про що завжди з радістю відзначала її тітка. До 2010 року ОСОБА_3 працювала вчителем, в 2014 році помер її чоловік та після смерті чоловіка її тітка не потребувала сторонньої допомоги, тому до 2017 року приймала учнів на дому. Також відповідач зазначила, що чула від своєї тітки про ОСОБА_8 , але вони не були членами її сім`ї та не проживали разом з нею. Сам факт звернення позивача до суду та її вимоги відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менш ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.09.2017 року (а.с.52).

Після її смерті державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу № 555-Б/2017, з якої вбачається, що до нотаріальної контори звернулась тільки племінниця померлої ОСОБА_2 (а.с.51). Інші спадкоємці не зверталися.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7твід 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до роз`яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст.29ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні було допитані свідки, які надали наступні пояснення:

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона як соціальний працівник двічі на тиждень відвідувала ОСОБА_3 Дуже часто вона зустрічала в будинку позивача ОСОБА_1 , яка постійно допомагала ОСОБА_3 в обробці городу, вивозила з чоловіком мусор, вони допомагали в налагодженні техніки в будинку. Також позивач приходила на вихідні дні та готувала, допомагала робити закрутки на зиму. Також свідок пояснила, що ОСОБА_3 потребувала сторонній допомоги, та як пересувалась в межах квартири, на вулицю та ринок вона не входила, оплату комунальних послуг здійснювала вона та позивач по справі.

Свідок ОСОБА_10 в суду пояснив, що являвся сусідом померлої, та бачив, що ОСОБА_1 яка доглядала за ОСОБА_3 , часто до неї приходила.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що працювала разом з ОСОБА_1 технічкою у школі, та їй відомо, що остання доглядала ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що проживала білля ОСОБА_3 та бачила, що ОСОБА_1 приходила та доглядала за нею.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що проживає в с. Суворово Ізмаїльського району, та бачила, що померла ОСОБА_3 часто приїжджала в с. Суворово, та відповідачка також їздила до неї.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що відповідачка є його дружиною і він часто возив її до с. Василівка Болградського району до ОСОБА_3 , також за кожним дзвінком останньої вони приїжджали.

Главою 6 розділу IVЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових праві фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт спільного проживання, наявність спільного бюджету і спільних коштів не підтвердився в судовому засіданні. Судом був встановлений факт догляду позивачем за ОСОБА_3 , що не може давати підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю, позивач сама зазначила в судовому засіданні, що періодично приходила відвідати ОСОБА_3 , допомагала їй у веденні господарства, але продукти харчування купувала за кошти ОСОБА_3 що свідчить про відсутність спільного бюджету та побуту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та відповідними доказами в судовому засіданні факту її проживання однією сім`єю останні п`ять років з померлою ОСОБА_3 , тому суд не надходить підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю, та відповідно похідних від них визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ч.2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, ст. ст.258,259, п.5 ч.2 ст.293, ч.3 ст. 294, ст.ст. 1264,1258, ст.ст. 4,13,81,263-265,258,315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області та ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 08.04.2019 року.

Суддя В.А. Раца