Постанова

Іменем України

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 824/234/2018

провадження № 61-47645ав18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

заявник (відповідач) - ОСОБА_4,

заінтересована особа (позивач) - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року у складі судді Саліхова В. В. у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 серпня 2014 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

13 листопада 2018 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду, як до суду першої інстанції, з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 серпня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»; банк) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовував тим, що вищевказаним рішенням третейського суду з нього було стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № 380/15486/07-А у сумі 77 546 грн 59 коп.

Зазначав, що про наявність цього рішення йому стало відомо лише 02 листопада 2018 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 57406815, відкритого приватним виконавцем. Повний текст цього рішення вперше отримав лише 12 листопада 2018 року.

Посилаючись на те, що спір про стягнення з нього, як зі споживача банківських послуг, кредитного боргу не підвідомчий третейському суду, просив поновити строк на звернення до суду з даною заявою та скасувати рішення третейського суду від 29 серпня 2014 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року заяву ОСОБА_4 повернуто.

Суд зробив висновок про те, що заява про скасування рішення третейського суду подана з пропуском строку, передбаченого статтею 454 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який є присічним.

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 подав до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову ухвалу про задоволення його заяви, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заявник зазначає, що повернення заяви з підстав пропуску процесуального строку без розгляду клопотання про його поновлення є порушенням конституційного права на судовий захист.

Крім того, суд не дослідив наявності підстав для скасування рішення третейського суду.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду як суду апеляційної інстанції

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявникові проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Під час розгляду справи суд першої інстанції установив, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29 серпня 2014 року у справі № 430/14 позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року № 380/1486/07-А у сумі 77 546 грн 59 коп.

13 листопада 2018 року ОСОБА_4 подав заяву про скасування вищевказаного рішення з клопотанням про поновлення строку звернення до суду.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд першої інстанції виходив із того, що заявник пропустив строк, визначений статтею 454 ЦПК України, який не може бути поновленим, оскільки його закінчення є безумовною підставою для повернення поданої заяви.

Колегія погоджується з таким висновком.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до пункту 1 частини п'ятої статті 454 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев'яноста днів: стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п'ятою або шостою цієї статті, повертається (частина сьома статті 454 ЦПК України).

Аналіз частини першої статті 127, пункту 1 частини п'ятої статті 454, частини сьомої статті 454 ЦПК України свідчить про те, що строк подання заяви про скасування рішення третейського суду стороною в справі, розглянутій третейським судом, є преклюзивним (присічним). Закінчення вказаного строку є безумовною підставою для повернення поданої заяви. Можливість його поновлення нормами ЦПК України не передбачена.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок, зокрема, зроблений у постановах: Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 червня 2018 року у справі № 795/305/18-ц; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 796/151/2018; Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2018 року у справі № 796/107/2018.

Встановивши, що ОСОБА_4 пропустив визначений процесуальним законодавством строк подання заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 430/14 від 29 серпня 2014 року, суд першої інстанцій зробив правильний висновок про повернення заяви.

Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги, оскільки вони стосуються оскарження рішення третейського суду, що не є предметом перегляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена ухвала постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 16 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат