Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Кравченко А.С.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона та треті особи - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_1. В цій квартирі зареєстровано п'ятеро осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Відповідач маючи реєстрацію в даній квартирі в ній не проживає більше п'яти років, його особисті речі в квартирі відсутні, витрат по її утриманню він не несе.

В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Додатково пояснив, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_3 та третім особам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Відповідач ОСОБА_4 Є онуком третіх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та племінником позивача. Відповідач народився в Німеччині, але був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 своєю матір'ю, яка також була зареєстрована в цій квартирі. Відповідач в цій квартирі не проживає більше п'яти років, власних речей у ній не має.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини не явки суд не повідомив.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що бачила свого онука - відповідача по справі ОСОБА_4 один раз, коли йому було шість років. ЇЇ дочка, мати ОСОБА_4, зареєтрувалась у квартирі АДРЕСА_1 шляхом обману, а потім зареєструвала у квартирі і свого сина ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що більше десяти років знає ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, підтримує з ними дружні відносини, вони є її сусідами, вона часто буває у них в гостях. Матір ОСОБА_4 - дочку ОСОБА_2 вона давно не бачила. Відповідача ОСОБА_4 жодного разу не бачила, але знає, що у ОСОБА_2 є онук. Достовірно зазначила, що речей відповідача у АДРЕСА_1 не має, оскільки 29 серпня 2018 року вона підписувала акт про не проживання особи в квартирі АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення третьої особи ОСОБА_8, свідка ОСОБА_7 дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на підставі виданого 02 листопада 1995 року відділом приватизації житла Харківської районної державної адміністрації свідоцтва про право власності на житло.

Згідно повідомлення № 9952/34/4/103 від 29 жовтня 2018 року Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За вимог ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно акту від 28 серпня 2018 року, засвідченого мешканкою будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7, остання підтвердили факт того, що ОСОБА_6 та її син ОСОБА_4 фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року, при відвідуванні квартири підтвердила відсутність особистих речей цих двох осіб.

Згідно акту від 29 серпня 2018 року, засвідченого мешканкою будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_10., остання підтвердили факт того, що ОСОБА_6 та її син ОСОБА_4 фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року, при відвідуванні квартири підтвердила відсутність особистих речей цих двох осіб.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх

сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень їх прав власників житлового приміщення, в даному випадку шляхом визнання втративши право користування квартирою АДРЕСА_1, ОСОБА_4

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (АДРЕСА_1), треті особи: ОСОБА_2 (АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року.

Суддя: