Справа № 127/114/19
Провадження № 2/127/32/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 «СК «Брокбізнес» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22.08.2016 року між сторонами було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК-4782016 (далі договір страхування). Забезпечений транспортний засіб за полісом «LDV», д.н. НОМЕР_1.

08.06.2017 року у м. Вінниці на вул. Леонтовича, 1, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів НОМЕР_2 (водій ОСОБА_4, власник ОСОБА_5), та «LDV», д.н. НОМЕР_1 (власник і водій ОСОБА_1).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_1 скасовано в частині накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП. В решті постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін.

Оскільки, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року було встановлено, що в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.06.2017 року, відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, постановою апеляційного суду Вінницької області від 07.05.2018 року факт перебування водія в стані алкогольного спяніння не спростовано, а тому є всі підстави для звернення позивача до суду з регресним позовом до відповідача про відшкодування завданої шкоди, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди 08.06.2017 року була застрахована у позивача полісом №АК-4782016 та по даному полісу здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13 484,56 грн. потерпілій особі.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_6 до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги не визнали та просили суд в задоволенні останніх відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позов (а.с.55-60).

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 850144 від 09.12.2006 року власником автомобіля НОМЕР_2, є ОСОБА_5 (а.с.4 зворот).

Власником автомобіля НОМЕР_3, є ОСОБА_1, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АВС 036327 від 01.08.2007 року (а.с.5).

22.08.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «СК «Брокбізнес» було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК-4782016 (далі договір страхування), за яким було застраховано цивільно-правову відповідальність власника зазначеного транспортного засобу (а.с.4).

08.06.2017 року у м. Вінниці на вул. Леонтовича, 1, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів НОМЕР_2 (водій ОСОБА_4, власник ОСОБА_5), та «LDV», д.н. НОМЕР_1 (власник і водій ОСОБА_1), що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Відповідно до страхового акту №62954/1 від 01.06.2018 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля НОМЕР_2, становить 13 484,56 грн. за договором ОЦПВ №АК/4782016 від 28.08.2016 року, франшиза складає 0,00 грн., таким чином, сума страхового відшкодування складає 13 484,56 грн.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с.9).

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_1 скасовано в частині накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП. В решті постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін (а.с.10-11, 12).

Згідно платіжного доручення №985 від 11.06.2018 року ОСОБА_3 «СК «Брокбізнес» перераховано на рахунок ТОВ «Вінавтоцентр» страхове відшкодування згідно наказу №62954/1/1 та акта №62954/1 від 01.06.2018 року, потерпілий ОСОБА_5 (а.с.18 зворот).

Що ж стосується думок та тверджень сторони відповідача, що вина відповідача у вчиненні ДТП не доведена належними, достатніми та достовірними доказами, а отже підстави для регресного відшкодування шкоди з відповідача на користь позивача відсутні, так як постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_1 скасовано в частині накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП, то суд останні вважає помилковими з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст.1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі №6-305цс15).

Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п.2 постанови від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звертає увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі №3-51гс14).

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивної цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір (постанова Верховного Суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14).

Суд звертає увагу, що постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Тоді, як постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_1 скасовано лише в частині накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП. В решті ж постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін.

Таким чином, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2017 року було встановлено в діях відповідача ознаки порушення вимог ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП і в даній частині постанова суду постановою апеляційного суду Вінницької області від 21.12.2017 року залишена в силі. Тоді, як судом апеляційної інстанції закрито провадження у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст.38 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав, а тому вина відповідача у скоєному є доведеною в установленому законом порядку.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п.п.«а» п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У справі встановлено та не оспорюється те, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 13 484,56 грн. згідно із заявою потерпілого на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, а тому позивач набув права регресної вимоги до відповідача.

Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог позивача, не надано доказів про відсутність його вини у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 08.06.2017 року, а тому є всі достатні підстави для задоволення позову.

Окрім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., понесений позивачем згідно платіжного доручення №16482 від 21.11.2018 року (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 40, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 13 484 (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», , місцезнаходження за адресою: вул. Білоруська, 3, м. Київ, 04050.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_4, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне рішення суду складено 04.04.2019 року.

Суддя: