КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 761/44479/17 Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.

апеляційного провадження: 22-ц/824/13466/2019 Доповідач: Гаращенко Д. Р.

23 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д. Р.

суддів Невідомої Т. О., Пікуль А. А.

При секретарі Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Баховського Михайла Михайловича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Просило суд стягнути з Відповідача заборгованість за комунальні послуги за період з 28.09.2010 року по 30.09.2013 року в сумі 118 829,91 грн., що складається з: 91 254,06 грн. - сума основного боргу; 19 523,52 грн. - втрати від інфляційних процесів; 8 052,36 грн. - суми 3% річних, та за період з 31.10.2013 року по 27.06.2014 року: 519,03 грн. (з яких основний борг - 451,52 грн., інфляційні втрати - 58,79 грн., 3% річних - 8,72 грн., а також сплачений судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач є власником нежитлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Оплату за комунальні послуги не здійснює, в результаті чого виникла заборгованість за період часу з 28.09.2010 року по 30.09.2013 року в сумі 118 829,91 грн.; за період з 31.10.2013 року по 27.06.2014 року в сумі 519,03 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року позов КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, недоведеність обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу він є власником нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 від 25 . 12 . 2002 року.

З 27.09.2013 року ОСОБА_1 не споживає опалення вищевказаного приміщення про що складений акт від 30.09.2013 року, акт огляду прихованих робіт від 02.10.2013 року, та акт обстеження технічного стану системи тепло споживання від 10.10.2013року.

Не зважаючи на це КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» протягом 2013-2017 років нараховувало до сплати за послуги теплопостачання, які не споживались.

Апелянт звертає увагу суддів, що позивач як юридична особа зареєстрований на підставі розпорядження КМДА від 12.04.2012 року, згідно відомостей державного реєстру юридичних осіб відсутні відомості що позивач є правонаступником суб`єктів господарювання, якими надавались комунальні послуги до 12.04.2012 року.

Додані до позовної заяви договір на постачання холодної води та водовідведення від 10 жовтня 2013 року відповідачем не підписано, виписки з облікової картки частково не містять відомостей, що вони стосуються саме ОСОБА_1 , а в іншій частині є односторонніми документами які обсяги споживання та тариф не встановлюють.

Рахунки на оплату не містять реквізиту про вручення рахунків відповідачу.

Крім того у відзиві відповідачем було заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності перебіг якого слід починати з 27.09.2004 року.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилась, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

До суду надійшов відзив представника позивача, згідно з яким представник вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить суд відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року.

Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», затвердженого Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.04.2012 року №610 із змінами, зареєстрованими Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією 27.06.2012 року № 2016771, основними напрямками діяльності КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживача зазначених послуг на користь виробників послуг; надання платних послуг в галузі житлово-комунального господарства населенню та підприємствам, організаціям, установам тощо.

Відповідач згідно Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 25.12.2002 року, є власником нежитлових приміщень, які складають 29/100 частин від нежилих приміщень в будинку АДРЕСА_1 .

10.10.2013 року між КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення, відповідно до умов якого Позивач надає комунальні послуги.

Згідно з умовами Договору, ОСОБА_1 зобов`язувався не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплатити вартість спожитих комунальних послуг за нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема за холодне водопостачання згідно табуляграм АК «Київводоканал» за тарифами, які є чинними у період споживання.

18 квітня 2019 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позов Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» задоволено.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до правовідносин, які склалися між сторонами у відповідача виникло грошове зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг яке відповідач повинен виконати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі - продажу від 25 грудня 2002 року (а.с.17-18).

КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 31.10. 2001 року (а.с.4-8),

10 жовтня 2013 року між КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення. На підставі договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором (а.с. 21-24).

Відповідно до рахунку заборгованості за надані комунальні послуги по нежитловому приміщенню ОСОБА_1 існувала заборгованість в періоді з 28.09.2010 року по 27.06.2014 року (а.с.45-46).

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги.

25 червня 2015 року Шевченківським районним судом м. Києва був видано наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 119 348,94 грн., а також 596, 74 грн. судового збору.

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування судового наказу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року вказаний судовий наказ було скасовано (а.с. 12).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановивши, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 , між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, проте ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 січня 2012 року по 27 червня 2014 року, яка становить 61 047,47 грн.

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було застосовано строк позовної давності колегія суддів не приймає.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною другою ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Колегія суддів встановила, що19 січня 2015 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим перебіг позовної давності переривався 19 січня 2015 року. З позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з період з 28.09.2010 року по 30.09.2013 року в сумі 118 829,91 грн., що складається з: 91254,06 грн. - сума основного боргу; 19523,52 грн. - втрати від інфляційних процесів; 8052,36 грн. - суми 3% річних, та за період з 31.10.2013 року по 27.06.2014 року: 519,03 грн. (з яких основний борг - 451,52 грн., інфляційні втрати - 58,79 грн., 3% річних - 8,72 грн., КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося 06 грудня 2017 року.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Відтак, 19 січня 2015 року мало місце переривання позовної давності щодо вимог КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» в частині стягнення заборгованості, яка утворилася за три роки до звернення із заявою про видачу наказу, тобто за період з січня 2012 року по січень 2015 року.

З позовом позивач до суду звернувся 06.12.2017 року, як вбачається з відмітки на позовній заяві.

Крім того, згідно уточненим розрахунком заборгованості встановлено погашення суми оплати відповідачем у розмірі 56.44 грн. 31.10.2013 р., тобто перебіг позовної давності перервався вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Колегія суддів не приймає доводів апелянта стосовно нарахувань КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованості за теплопостачання протягом 2013-2017 років так як в матеріалах справи відсутні такі відомості.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Баховського Михайла Михайловича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль