Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 727/9426/13-ц

провадження № 61-12195св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2014 року у складі судді Кирилюк Л. К. та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2018 року у складі суддів: Міцнея В. Ф., Владичана А. І., Лисака І. Н.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра», банк) звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 червня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 836142, згідно умов якого позичальнику було видано кредит у сумі 55 944 долари США для придбання квартири АДРЕСА_1 терміном до 12 червня 2028 року з процентною ставкою у розмірі 14,49 % річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом перерахування мінімально необхідного платежу щомісячно до 10 числа поточного місяця у сумі 724,03 доларів США.

Для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 13 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Лірниченко Н. М., відповідно до якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 площею 49,30 кв. м, у тому числі житловою площею 27,00 кв. м.

Також для забезпечення зобов`язань за цим договором 13 червня 2008 року між банком і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договори поруки, відповідно до пункту 1.2 яких у випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Позивач вказував, що ОСОБА_1 систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у частині сплати мінімально необхідного платежу, станом на 29 серпня 2013 року прострочена заборгованість складає 22 539,80 доларів США, у тому числі: за тілом кредиту у сумі 2 238,58 доларів США, за нарахованими, але не сплаченими відсотками у сумі 20 301,22 доларів США, яку відповідачі не погасили, не дивлячись на досудові вимоги, на які вони не відповіли і жодних заходів для погашення заборгованості не вчинили.

Станом на 29 серпня 2013 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 83 816,82 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 7,993 грн) еквівалентно сумі 669 947,85 грн, у тому числі: за тілом кредиту - 54 572,95 доларів США, за нарахованими та несплаченими відсотками - 20 916,26 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту, нарахованої відповідно до пункту 5.1 кредитного договору - 2 733,21 доларів США, штраф за порушення вимог кредитного договору, нарахованого відповідно до пункту 5.2 кредитного договору - 5 594,40 доларів США.

ПАТ «КБ «Надра» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь несплачену заборгованість за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року у сумі 83 816,82 доларів США, що еквівалентно 669 947,85 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року заборгованість у загальній сумі 83 816,82 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно сумі 669 947,85 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року заборгованість у загальній сумі 83 816,82 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно сумі 669 947,85 грнВирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у частині щомісячної сплати мінімально необхідного платежу, у зв`язку із чим станом на 29 серпня 2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 83 816,82 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 7,993 грн) еквівалентно сумі 669 947,85 грн, яка складається з непогашеної суми кредиту - 54 572,95 доларів США, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 20 916,26 доларів США, пені - 2 733,21 доларів США, штрафу - 5 594,40 доларів США. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції зазначив, оскільки для забезпечення одного і того ж зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року укладено два окремих договори поруки з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , положення частини третьої статті 554 ЦК України про солідарну відповідальність спільно всіх трьох відповідачів не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їх спільною відповідальністю. За таких обставин кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2014 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції на підставі частин першої, другої статті 554 ЦК України зробив обґрунтований висновок про стягнення заборгованості з позичальника та поручителів у солідарному порядку. Внаслідок порушення позичальником виконання зобов`язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково вимагати з боржника та поручителів стягнення заборгованості за кредитним договором, пред`явивши у жовтні 2013 року позов про дострокове повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, проте банк пред`явив позов до поручителів про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та неустойки в межах шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинні на момент виникнення спірних відносин).

Аргументи учасників справи

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулася із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 січня 2014 року та постанову апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2018 року, у якій просити скасувати оскаржені рішення в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра». При цьому посилається на порушення судами норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом неправильно застосовано частину четверту статті 559 ЦК України (у редакції, чинні на момент виникнення спірних відносин). Зазначає, що прострочення сплати позичальником платежів почалося у квітні 2012 року, а позов банком пред`явлено 21 жовтня 2013 року, тому договір поруки на день подання позову був припинений. Вказує, що суди не врахували висновки по застосуванню частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинні на момент виникнення спірних відносин), викладені у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1265цс16, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2875цс15, від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1077цс15.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що у касаційному порядку рішення судів першої та апеляційної інстанції оскаржуються лише у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра». В іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанції не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.

У квітні 2018 року ПАТ «КБ «Надра» через представника Стрюкову І. О. подало відзив на касаційну скаргу у яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення залишити без змін. Відзив мотивований тим, що суди правильно застосували частину четверту статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2018 року зупинено касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2018 року поновлено касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 13 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 836142, згідно умов якого позичальнику було видано кредит у сумі 55 944 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 терміном до 12 червня 2028 року з процентною ставкою у розмірі 14,49 % річних. Погашення кредиту здійснюється шляхом перерахування мінімально необхідного платежу щомісячно до 10 числа поточного місяця у сумі 724,03 долари США. У пункті 4.2.4. кредитного договору сторони обумовили право банку вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів, встановлених цим договором. Банк свої зобов`язання за цим кредитним договором виконав, надавши кредит ОСОБА_1 у сумі 54 000 доларів США.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Лірниченко Н. М., відповідно до якого в іпотеку відповідачем передано придбану на кредитні кошти квартиру АДРЕСА_1 площею 49,30 кв. м, у тому числі житловою площею 27,00 кв. м.

Для забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором 13 червня 2008 року між банком і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено два договори поруки, відповідно до пункту 1.2 яких у випадку невиконання боржником ОСОБА_1 обов`язків за кредитним договором № 836142 від 13 червня 2008 року по сплаті кредиту, відсотків, пені та інших платежів боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідач ОСОБА_1 систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у частині щомісячної сплати мінімально необхідного платежу, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка станом на 29 серпня 2013 року становить суму 22 539,80 доларів США, у тому числі: за тілом кредиту - 2 238,58 доларів США, за нарахованими, але не сплаченими відсотками - 20 301,22 доларів США, яку ОСОБА_1 як позичальник, а також відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 як поручителі не погасили, не дивлячись на досудові вимоги, на які вони не відповіли і жодних заходів для погашення заборгованості не вжили.

Станом на 29 серпня 2013 року загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором становить 83 816,82 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ (1 долар США = 7,993 грн) еквівалентно сумі 669 947,85 грн, у тому числі: за тілом кредиту - 54 572,95 доларів США, за нарахованими та несплаченими відсотками - 20 916,26 доларів США, по пені за прострочення сплати кредиту, нарахованої відповідно до пункту 5.1 кредитного договору - 2 733,21 доларів США, штраф за порушення вимог кредитного договору, нарахованого відповідно до пункту 5.2 кредитного договору - 5 594,40 доларів США, що підтверджується розрахунком, яка ще не погашена, що визнала ОСОБА_1 у судовому засіданні.

При залишенні без змін рішення суду першої інстанції у частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь банку суд апеляційної інстанції зазначив, що внаслідок порушення позичальником виконання зобов`язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково вимагати з боржника та поручителів стягнення заборгованості за кредитним договором, пред`явивши у жовтні 2013 року позов про дострокове повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів. Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, проте банк пред`явив позов до поручителів про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та неустойки в межах шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України (у редакції, чинні на момент виникнення спірних відносин).

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У статті 554 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договорів поруки вбачається, що у них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2 договору поруки) про його дію до припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням».

У постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 3-42гс15 зроблено висновок, що «припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини 4 статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини 4 статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя (третє речення частини 4 статті 559 ЦК України).

У пункті 5.3. договору поруки від 13 червня 2008 року, укладеному між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , сторони обумовили, що «дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконання поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору» (а. с. 10).

Таким чином строк поруки у договорі поруки від 13 червня 2008 року не встановлений.

У пункті 3.3.1. кредитного договору № 836142 від 13 червня 2008 року сторони обумовили, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 724,03 доларів США (а. .с 7-9).

Згідно розрахунку заборгованості прострочення сплати чергових платежів за кредитним договором почалося у липні 2008 року (а. с. 18-19). Із цим позовом банк звернувся до поручителя ОСОБА_2 у жовтні 2013 року (а. с. 32).

У постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14 зроблено висновок, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) вказано, що Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком у справі № 6-53цс14 і не вбачає підстав для відступлення від нього.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проте суд апеляційної інстанції не врахував, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком), у зв`язку з чим не з`ясував, чи припинилась порука ОСОБА_2 за окремими платежами. З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги та зробив передчасний висновок про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати у частині стягнення ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «КБ «Надра» і передати справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2018 року у частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» скасувати.

Справу № 727/9426/13-ц у частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова апеляційного суду Чернівецької області від 17 січня 2018 року в скасованій частині втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук