Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 691/427/18

провадження № 61-44688св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Ігнатенка В. М., Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпрj Агро»,

відповідач 2 - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області в складі судді Черненко В. О. від 26 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області в складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Василенко Л. І., Фетісової Т. Л. від 22 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпро Агро» (далі - ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників товариства від 09 січня 2014 року № 09/01/14-1, його обрано директором ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро». Як вбачається з Витягу з Реєстру на запит від 05 квітня 2018 року за № , станом на 05 квітня 2018 року, ОСОБА_1 обліковувався повноправним керівником - директором ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро». Разом з тим, з Витягу з Реєстру на запит від 10 квітня 2018 року за № , станом на 10 квітня 2018 року в Реєстрі містились зовсім інші відомості. Так, згідно із записом від 06 квітня 2018 року № 4002468 в Реєстрі проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи, а саме: змінено засновників (учасників) та кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 , а гідно із записом від 06 квітня 2018 року № 5002468, до Реєстру внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах, а саме: змінено відомості про керівника юридичної особи з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 . Ураховуючи відомості з Реєстру, вважається, що з 31 березня 2018 року ОСОБА_1 не є директором ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», а отже є фактично звільненим із займаної посади за ініціативою власника. Посилаючись на приписи статті 43 Конституції України, статті 5-1 КЗпП України, вважає, що жодних підстав для припинення трудового договору з ним з підстав, визначених статтею 36 КЗпП України не було, як і не було жодних підстав припинення трудового договору з ініціативи власника, визначених статтею 40, 41 КЗпП України. Контракт з ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» він не укладав та із заявою про звільнення з посади за власним бажанням в порядку статтей 38, 39 КЗпП України, до власника не звертався, а тому звільнений з посади незаконно, з порушенням законодавства про працю.

Крім того, станом на 31 березня 2018 року, згідно Статуту товариства, управління поточною діяльністю товариства здійснюється виконавчим органом - директором, який призначається загальними зборами учасників товариства та повноваження якого починаються з моменту закінчення загальних зборів учасників товариства, на яких його обрано або переобрано, і продовжуються до закінчення загальних зборів учасників товариства, які обрали нового директора. Загальні збори учасників товариства скликаються та проводяться директором товариства, або за вимогою учасників товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів. Якщо протягом 25 днів директор товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників товариства. Іншого порядку скликання загальних зборів учасників ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», станом на 31 березня 2018 року, не існувало. Жодних загальних зборів учасників ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», на яких би розглядалось питання про зміну (вступ та вихід) учасників та звільнення або обрання директора, він не скликав та до нього ніхто з такою пропозицією не звертався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 26 червня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» від 06 квітня 2018 року № 06/04/2018 - 1, відповідно до якого ОСОБА_5 звільнено з 30 березня 2018 року з посади директора ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» та призначено на цю посаду 31 березня 2018 року ОСОБА_3 . Зобов`язано ОСОБА_2 поновити ОСОБА_1 з 31 березня 2018 року на посаді директора ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро». Стягнуто з ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30 березня 2018 року по 19 квітня 2018 року в розмірі 3 622,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при звільненні позивача були порушені вимоги пунктів 9.15 - 9.16 Статуту товариства та приписи частини першої та другої статті 47 КЗпП України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 22 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 26 червня 2018 року залишено без змін. Виключено з резолютивної частини рішення посилання щодо зобов`язання ОСОБА_2 поновити ОСОБА_1 на посаді. Викладено дану вимогу в такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 з 31 березня 2018 року на посаді директора ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро».

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду зазначив про те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, немає.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2018 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 26 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 22 серпня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що звільнення з посади директора ОСОБА_6 було здійснено законно з огляду на те, що відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх обов`язків.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 , у якому просив зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Указував на те, зазначені судові рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 691/427/18 з Городищенського районного суду Черкаської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників товариства від 09 січня 2014 року № 09/01/14-1, позивача обрано директором ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро». Згідно наказу від 10 січня 2014 року № 2, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора. Відповідно до Витягу з Реєстру від 05 квітня 2018 року, позивач, з 10 січня 2014 року є керівником та підписантом ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», а єдиним засновником (учасником) товариства зазначений відповідач по справі ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з Реєстру від 10 квітня 2018 року, станом на 10 квітня 2018 року, керівником ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», з 31 березня 2018 року зазначений ОСОБА_3 , а єдиним засновником (учасником) товариства зазначений ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з Реєстру від 20 квітня 2018 року, станом на 20 квітня 2018 року керівником ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро», (згідно статуту) зазначений ОСОБА_6 , а єдиним засновником (учасником) товариства зазначений ОСОБА_2

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що жодних підстав для припинення трудового договору з ним у відповідача не було.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Порядок створення та діяльності господарських товариств, одним із різновидів яких є товариство з обмеженою відповідальністю урегульовано у низці нормативних актів, серед яких ЦК України), ГК України, Закон України від 19 вересня 1991 року № 1576-ХІІ «Про господарські товариства» (далі - Закон № 1576-ХІІ).

Відповідно до частини третьої статті 81 ГК України та частини першої статті 50 Закону № 1576-ХІІ товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до змісту частини першої статті 167 ГК України корпоративні права визначаються як права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи у управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з частиною третьою статті 167 ГК України корпоративні відносини визначаються як відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Повноваженнями щодо управління товариством наділені учасники товариства, права яких передбачено у статті 10 Закону № 1576-ХІІ

Управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). У товариствах, в яких законом чи установчими документами передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього ( статті 23 Закону № 1576-ХІІ) .

Відповідно до статті 58 Закону № 1576-ХІІ вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

У частині першій статті 98 ЦК України передбачено, що загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Компетенція загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю визначена у статті 59 Закону № 1576-ХІІ, яка також відсилає до статті 41 цього закону. Відповідно до зазначених норм до компетенції зборів товариства з обмеженою відповідальністю належить утворення і відкликання виконавчого та інших органів.

Відповідно до частини першої статті 99 ЦК України виконавчий орган створюють загальні збори товариства. У частині 3 статті 99 ЦК України передбачено, що члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо у установчих документах не визначені підстави їх усунення.

Згідно статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У КЗпП України визначено виключний перелік підстав припинення трудового договору.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку з цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц та від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив визнати незаконним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Черкаси-Дніпро Агро» від 06 квітня 2018 року про його звільнення з посади директора товариства, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та поновити на роботі.

Рішення загальних зборів товариства може бути оскаржено у судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство.

При вирішенні спорів, пов`язаних з порядком скликання і роботи загальних зборів товариства, визначенням правомочності її засідання, необхідно застосовувати положення установчих документів товариства.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків, що виниклий спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Тому ухвалені рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині та роз`ясненням позивачу права на звернення до суду з даними позовними вимогами у порядку, передбаченому ГПК України.

Вказане також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 28 листопада 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 562/304/17.

Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги є порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу.

З огляду на те, що вказана справа судами першої та апеляційної інстанцій розглянута з порушенням правил юрисдикції, оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 26 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Черкаської області від 22 серпня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаси-Дніпро Агро», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
В. М. Ігнатенко
Є. В. Коротенко
В. П. Курило