ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/4980/16

провадження № 22-ц/4809/476/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Бершадська О. В.) від 15 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

08 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділ в натурі частини будинку, виселення ОСОБА_6 та визначення порядку користування земельною ділянкою (Т. 1 с. 1 - 4).

Позов обґрунтовано тим, що він є власником 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1, які розташовані на наданій у користування земельній ділянці, наданій власнику будинку у користування. Іншим співвласником будинку є ОСОБА_5, якій належить 11/20 частин цього будинку. Житловий будинок з 21 лютого 1979 року поділений на дві окремі квартири, які відповідають часткам сторін, мають окремі входи, житлові та допоміжні кімнати. Належні йому 9/20 частин складаються із кімнати 1-1(сіни) площею 3,3 кв. м., кімнати 1-2 (кухня) площею 8,3 кв. м., кімнати 1-3 площею 12,4 кв. м. та частини господарських будівель. ОСОБА_5 належить кімната 2-1 (сіни) площею 2,9 кв. м., кімната 2-1 (кухня) площею 6,0 кв. м., кімната 2-2 площею 12,1 кв. м., кімната 2-3 площею 12, 4 кв. м., частина господарських будівель.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2013 року, у іншій цивільній справі, було встановлено, що в належній йому 9/20 частині будинку проживає відповідач ОСОБА_6 з неповнолітнім сином ОСОБА_7.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2016 року, в справі за його позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_8, суд постановив усунути йому, ОСОБА_4, перешкоди в користування його власністю та вселено у вказаний у позові будинок, а саме у позначену на технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1.

Державним виконавцем здійснено примусове його виконання, але відповідачі і надалі чинять перешкоди в користуванні належною йому частки житлового будинку.

В ході розгляду справи, після проведення судової експертизи, позивач уточнив свої позовні вимоги (Т. 2. С. 44 - 46) в яких просив про таке:

1. Виділити у натурі у власність йому, ОСОБА_4, з відступом від ідеальних часток, 9/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_2, відповідно до варіанту №1 поділу будинку з господарсько-побутовими спорудами висновку судового експерта ТОВ «Науково-виробниче підприємство Укрспецбудекспертиза» за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №137 від 12 січня 2018 року, а саме:

- частину житлового будинку літ. А (коридор 1-2 площею 3,8 кв. м, кімнату 1-3 площею 5,2 кв. м, кімнату 1-4 площею 14,4 кв. м);

- частину прибудови літ. А (коридор 1-1 площею 3,3 кв. м);

- веранду літ. а2;

- колодязь літ. к;

- літній душ літ. Г;

- убиральню літ. Д;

- ворота літ. И;

- огорожу літ. N1;

- огорожу літ. N5;

- 1/2 частину вимощення літ. І;

- 58/100 частину огорожі літ. N2;

- огорожу літ. N6:

- хвіртку літ. N4.

2. Виділити у натурі у власність ОСОБА_5, з відступом від ідеальних часток, 11/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1, відповідно до варіанту №1 поділу будинку з господарсько-побутовими спорудами висновку судового експерта ТОВ «Науково-виробниче підприємство Укрспецбудекспертиза» за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №137 від 12 січня 2018 року, а саме:

- частину житлового будинку літ. А (кімнату 2-2 площею 12,1 кв. м, кімнату 2-3 площею 12,4 кв. м);

- частину прибудови літ. а (коридор 2-1 площею 7,0 кв. м);

- веранду літ. А1;

- погріб літ. Ее;

- літню кухню літ. Б;

- 42/100 частини огорожі літ. N2;

- хвіртку літ. N3;

-1/2 частину вимощення літ. 1;

- навіс літ. А3.

3. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію у розмірі 17920,80 грн. за зменшення частки ОСОБА_4 у спільній частковій власності на житловий будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1.

4. Виселити ОСОБА_6 з частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка виділена в натурі у власність ОСОБА_4

5. Визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до варіанту № 1 порядку користування земельною ділянкою висновку судового експерта ТОВ «Науково-виробниче підприємство Укрспецбудекспертиза» за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №137 від 12 січня 2018 року, а саме:

5.1. ОСОБА_4 надати в користування частину земельної ділянки, яка має площу 208,10 кв. м та на схематичному плані в додатку Д зображена (заштрихована) синім кольором і обмежена замкненою лінією: 2-3-4-5-6-7-8-9-10-11- 20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-31-32-35-2. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Д. 1 в додатку Д;

5.2. ОСОБА_5 надати в користування частину земельної ділянки, яка має площу 254,60 кв. м та на схематичному плані в додатку Д зображена (заштрихована) фіолетовим кольором і обмежена замкненою лінією: 20-12-13-14-15-16-17-18-19-1-34-33-32-31-30-29-28-27-26-25-24-23-22-21-20. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Д.2 в додатку Д.

5.3. У спільне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надати частину земельної ділянки, яка має площу 2,22 кв. м та на схематичному плані в додатку Д зображена жовтим кольором і обмежена замкненою лінією: 32-35-2-34-33-32. Координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Д.3 в додатку Д.

6. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати, пов'язані з проведенням судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у сумі - 7 500,00 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково. Суд вирішив виділити у натурі у власність ОСОБА_4, з відступом від ідеальних часток, 9/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1 поділу будинку з господарсько-побутовими спорудами висновку судового експерта ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Укрспецбудекспертиза» за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №137 від 12 січня 2018 року, а саме: частину житлового будинку літ. А: коридор 1-2 площею 3,8 кв. м, кімнату 1-3 площею 5,2 кв. м, кімнату 1-4 площею 14,4 кв. м; частину прибудови літ. а, а саме: коридор 1-1 площею 3,3 кв. м.; веранду літ. а2; колодязь літ. к; літній душ літ. Г; убиральню літ. Д; ворота літ. И; огорожу літ. N1; огорожу літ. N5; 1/2 частину вимощення літ. І; 58/100 частину огорожі літ. N2; огорожу літ. N6; хвіртку літ. N4. Даний варіант поділу житлового будинку зображено на схемі в додатку Б до даного висновку експерта.

Суд також вирішив виділити в натурі у власність ОСОБА_5, з відступом від ідеальних часток, 11/20 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1 поділу будинку з господарсько-побутовими спорудами висновку судового експерта ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Укрспецбудекспертиза» за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №137 від 12 січня 2018 року, а саме: частину житлового будинку літ. А: кімнату 2-2 площею 12,1 кв. м, кімнату 2-3 площею 12,4 кв. м; частину прибудови літ. А - коридор 2-1 площею 7,0 кв. м; веранду літ. а1; погріб літ. Ее; літню кухню літ. Б; 42/100 частини огорожі літ. N2; хвіртку літ. N3; 1/2 частину вимощення літ. 1; навіс літ. А3. Даний варіант поділу житлового будинку зображено на схемі в додатку Б до даного висновку експерта.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію у розмірі 17920,80 грн. за зменшення частки ОСОБА_4 у спільній частковій власності на житловий будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Суд визначив порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, відповідно до варіанту № 1 порядку користування земельною ділянкою, визначеного висновком судового експерта ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Укрспецбудекспертиза» за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 137 від 12 січня 2018 року, а саме: ОСОБА_4 надати в користування частину земельної ділянки, яка має площу 208,10 кв. м. та на схематичному плані в додатку Д зображена (заштрихована) синім кольором і обмежена замкненою лінією: 2-3-4-5-6-7-8-9-10-11- 20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-31-32-35-2, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Д. 1 в додатку Д; ОСОБА_5 надати в користування частину земельної ділянки, яка має площу 254,60 кв. м. та на схематичному плані в додатку Д зображена (заштрихована) фіолетовим кольором і обмежена замкненою лінією: 20-12-13-14-15-16-17-18-19-1-34-33-32-31-30-29-28-27-26-25-24-23-22-21-20, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Д.2 в додатку Д; у спільне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надати частину земельної ділянки, яка має площу 2,22 кв. м та на схематичному плані в додатку Д зображену жовтим кольором і обмежену замкненою лінією: 32-35-2-34-33-32, координати відповідних точок повороту меж та лінійні розміри зазначеної частини земельної ділянки, зведені у таблиці Д.3 в додатку Д. Для співвласника з часткою 11/20 (ОСОБА_5) - прохід через існуючу хвіртку літ.N3, проїзд влаштувати на правій боковій межі земельної ділянки, між точками повороту межі 1 та 2 (дод. Д та Е). Для співвласника з часткою 9/20 (ОСОБА_4)-прохід та проїзд через існуючі ворота з хвірткою літ.N та прохід через хвіртку літ.N4 (дод. Д та Е).

У задоволенні позовної вимоги про виселення ОСОБА_6 з частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка виділена в натурі у власність ОСОБА_4, суд відмовив. Суд здійснив розподіл судових витрат

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що позивач має право вимагати виділення його частки із майна, що є у спільній частковій власності, і такий виділ є можливим. Із запропонованих експертом трьох варіантів виділення частки, перший варіант, згідно якого ОСОБА_4 з ідеальною часткою 9/20, виділяється частка 2/5 частин з грошовою компенсацією у розмірі 17920,80 грн. за зменшення його частки, а ОСОБА_5 з ідеальною часткою 11/20, виділяється частка 3/5 частки є більш прийнятним порівняно з іншим варіантом, та таким, що відповідає інтересам обох співвласників. Враховуючи обставини справи, суд вважав доцільним встановити порядок користування земельною ділянкою між сторонами відповідно до варіанту №1 порядку користування земельною ділянкою висновку експерта. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про виселення ОСОБА_6 є передчасними та необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню. Суд зазначив, що посилання представника відповідача на сплив строку позовної давності у виниклих правовідносинах є безпідставним.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі (Т. 2 с. 169 - 174) просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Скарга обґрунтована тим, що суд допустив порушення норм процесуального права. Так, зокрема, згідно висновків експерта № 997, 998 від 31 березня 2015 року поділ в натурі житловий будинок до ідеальних часток та з відхиленням від ідеальних часток не надається можливим. Результати вказаних висновків експерта містяться в рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2016 року по цивільній справі ЄУН 404/1716/14-ц, яке має приюдиційне значення щодо цих обставин при розгляді інших справ за участю тих самих учасників. Щодо застосування позовної давності, ОСОБА_5 зазначила, що спір між сторонами про визначення порядку користування житловим приміщенням та земельною ділянкою існує з грудня 2005 року. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції, в порушенням норм цивільно-процесуального законодавства, було прийнято уточнення до позовної заяви. Також, до участі у розгляді справи не було залучено інших осіб, щодо яких судом прийнято рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, а саме: сина та онуків ОСОБА_5, які проживають у разом з нею у будинку.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Федоров З. Ф. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив думку про відсутність підстав для задоволення вимог відповідача. Зазначив, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду. Так у цивільній справі ЄУН 404/1716/14-ц були іншими предмет та підстави позову в порівняні зі справою, яку розглянув цей суд. Щодо застосування строків позовної давності вказує на те, що позивач, являючись співвласником майна, має право в будь-який час поставити питання про виділ своєї частки і таке право не обмежене позовною давністю. Стороною позивача уточнено позовних вимог відповідно до висновку експерта. Відповідача не подано жодного доказу, яким би підтверджувалось, що розгляд цієї справи може вплинути на права інших осіб.

Відповідач ОСОБА_6 не скористалася своїм процесуальним правом надати відзив на апеляційну скаргу.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 30 січня 2019 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 28 лютого 2019 року.

28 лютого 2019 року у судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача про відкладення справи у зв'язку із його зайнятістю у розгляді іншої справи, розгляд справи відкладено на 14 березня 2019 року.

Відповідач ОСОБА_5 особисто в судове засідання не з'явилася.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Масленніков В. В. доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач ОСОБА_6 особисто в судове засідання також не з'явилася.

Являючись також представником ОСОБА_6, адвокат Масленніков В. В. визнав доводи апеляційної скарги ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_4 та його представник - адвокат Федоров З.В. заперечили проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

ОСОБА_4 є співвласником 9/20 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 2 листопада 2004 року, виданого державним нотаріусом Другої Кіровоградської державної нотаріальної контори, реєстровий №2-1167, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 30 листопада 2004 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 липня 2016 року (Т. 1 с. 8 - 9).

Іншому співвласнику, ОСОБА_5, належить 11/20 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується відомостями інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 липня 2016 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02 квітня 2014 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Нестеренко С. А. (Т. 1 с. 10-12).

ОСОБА_4 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, з 25 жовтня 2013 року, проте не проживає за цією адресою (Т.1 с. 7, 13).

За вказаним житловим будинком та господарськими будівлями обліковується земельна ділянка загальною площею 438,00 кв. м.

Житловий будинок має розподіл на дві квартири, що підтверджується актом прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 17 січня 1979 року, затвердженим 21 лютого 1979 року.

Згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 18 вересня 2017 року, до складу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, входять наступні будівлі та споруди: літ.А-житловий будинок, літ.а - прибудова, літ.а1 - веранда, літ.а2 - веранда, літ.а3 - навіс, літ.Б - літня кухня, літ.б - прибудова, літ.Г - літній душ, літ.Д - убиральня, літ.Ее - погріб, літ.к - колодязь, літ.№ - ворота, літ.№1 - огорожі, літ.№2 - хвіртка, літ.№3 - хвіртка, літ.№4 - хвіртка, літ.№5 - огорожі, літ.№6 - огорожі, літ.І - вимощення.

Між сторонами склалися неприязні стосунки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, усунуто ОСОБА_4 перешкоди та вселено його в будинок АДРЕСА_1. Вселення повинно відбутись у позначену на технічному паспорті на будинок АДРЕСА_1 (Т.1 с. 20-22).

Згідно висновку експерта складеного за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №137 від 12 січня 2018 року експертом запропоновано три варіанта поділу домоволодіння та 2 варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою (Т.1 с. 212 - 250, Т.2 с.1-26).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом лише в частині, яка оскаржується. В частині відмови судом в задоволенні вимоги позивача про виселення ОСОБА_6 рішення не оскаржується, а тому і не переглядається в апеляційному порядку.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст. 316 ЦК України).

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 319 ЦК України).

Статтею 355 частиною 1 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Крім тог, за приписами ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації його частки.

За правилами ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України, виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Визначальним для виділу частки в домоволодінні, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13.

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Суд першої інстанції правильно встановив, що житловий будинок з належними до нього господарчо-побутовими будівлями належить ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності. При цьому частка позивача становить 9/20 частин, а частка ОСОБА_5 - 11/20 частин.

Позивач бажає виділення своєї частки зі спільного майна у натурі, проте співвласники не досягли домовленості про його поділ так, як відповідач заперечує проти цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України позивач має право вимагати виділу у натурі своєї частки із майна, яке являється спільною частковою власністю, за умови відсутності перешкод, передбачених ч. 2 ст. 364 цього Кодексу.

Згідно ст. 143 ЦПК України (2004, яка діяла на час вирішення судом питання про призначення експертизи) для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

З метою з'ясування можливості поділу (виділу частки) спірного об'єкта спільної часткової власності, суд призначив комплексну.

Згідно висновку експерта ТОВ «Науково-виробниче підприємство Укрспецбудекспертиза» № 137 від 12 січня 2018 року поділ житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, технічно можливий в трьох варіантах.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 про те, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2016 року по цивільній справі ЄУН 404/1716/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка представляє інтереси ОСОБА_14 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням і земельною ділянкою та виселення, встановлено неможливість поділу житлового будинку у натурі, а тому суд не мав підстав для призначення експертизи за клопотанням позивача.

Дійсно, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України (2004), яка діяла на час вирішення судом першої інстанції питання про призначення експертизи, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічного змісту норму містить ч. 4 ст. 82 ЦПК України (2017).

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні треба розуміти так, що учасники судового процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Проте, преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом та які покладено в основу судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Так у рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2016 року у цивільній справі ЄУН 404/1716/14-ц, учасниками якої були ОСОБА_4 і ОСОБА_5, суд розглядав і вирішував питання усунення ОСОБА_4 перешкод у користуванні спільним майном, виселення, вселення позивача та визначення порядку користування земельною ділянкою і надвірними господарським будівлями.

Вимог про поділ будинку з належними належним до нього господарськими будівлями сторони по справі ЄУН 404/1716/14-ц не пред'являли і суд їх не розглядав.

Просте цитування Кіровським районним судом м. Кіровограда у тексті рішення від 01 квітня 2016 року висновку судової експертизи по питанню, яке не входив у предмет доказування по тій справі та без фактичного встановлення їх судом за правилами ЦПК України, не являються встановленими судом і не набувають преюдиційного значення.

Крім того, звільнення від доказування з підстав преюдиції раніше встановлених іншим судовим рішенням обстав не виключає можливості спростування цієї преюдиції належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами задля правильного вирішення спору так, як оспорювання преюдиційних обставин не є тотожним оспорюванню остаточного судового рішення у іншій справі (вирішенню спору по суті) і не порушує принципу юридичної визначеності.

Отже посилання відповідача на преюдиційне значення для цієї справи рішення у справі ЄУН 404/1716/14-ц є хибним.

Позивач просив суд здійснити поділ будинку та господарсько-побутових будівель за першим варіантом висновку судового експерта від 12 січня 2018 року № 137 і суд обґрунтовано задовольнив цю вимогу позивача так, як за даним варіантом поділу, позивачу, з ідеальною часткою 9/20, виділяється частка - 2/5, що менше за належну йому ідеальну частку на 1/20, а ОСОБА_5, з ідеальною часткою 11/20, виділяється частка - 3/5, що більше за належну їй ідеальну частку на 1/20 частин, з присудженням з відповідача на користь позивача грошової компенсації за зменшення його частки у сумі 17920,80 грн.

З'ясувавши, що вказаний запропонований експертом варіант поділу є найбільш наближений до стану прав сторін на майно та відповідає їх інтересам так, як він не передбачає здійснення демонтажу внутрішніх перегородок, перепланування внутрішнього простору будинку або його перебудови, відповідає розміру та складу ізольованих квартир будинку, які слалися з часу завершення його будівництва (1979), а тому суд першої інстанції, правильно застосувавши наведені норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про поділ між співвласниками будинку у натурі за першим варіантом судової експертизи.

Отже своїм рішенням суд юридично закріпив за кожною із сторін по справі частини будинку (квартири), які фактично існували з часу його будівництва. При цьому у власності ОСОБА_5 залишилася частина будинку, в якій вона фактично проживає. Суд також здійснив поділ у натурі господарчо-побутових будівель відповідно до варіанту № 1.

Оскільки внаслідок виділу майна у натурі відбулося незначне відхилення від розміру ідеальних часток співвласників, суд обґрунтовано стягнув з відповідача компенсацію за зменшення частки позивача.

При цьому відповідач ОСОБА_5 не вказувала на відсутність у неї можливості сплатити позивачу визначену судом грошову компенсацію.

Зі справи вбачається, що рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської Ради народних депутатів від 08 квітня 1968 року (Т. 1 с. 14) за домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1), закріплено земельну ділянку. Таким чином земельна ділянка знаходиться у постійному користуванні власників будинку.

За правилом ч.2 ст.120 ЗК України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває в користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були в попереднього землекористувача.

Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває в прямій залежності від права власності на будівлю та споруду й передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст.120 цього Кодексу, особа, яка набула право власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Отже, право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розміщеного на цій земельній ділянці, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5 ст. 319 ЦК України).

Здійснивши поділ спільного майна відповідно до варіанту № 1 висновку експерта, суд першої інстанції врахував відсутність між співвласниками домовленості щодо користування земельною ділянкою, врахував розмір часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, з урахуванням забезпечення вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном, суд обґрунтовано обрав з поміж запропонованих експертом двох варіантів порядку користування земельною ділянкою варіант № 1 так, як варіант № 2 порядку користування земельною ділянкою відповідає варіанту № 3 поділу житлового будинку, який суд не застосував.

Таким чином місцевий суд правильно встановив обставини справи, визначив правовідносини сторін та закон, який їх регулює, і вирішив спір відповідно до закону.

Доводи апеляційної скарги позивача про звернення позивача до суду після спливу позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України являється підставою для відмови в позові, не заслуговує на увагу.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Проте, пред'явлений позов є реалізацію права власника на виділення зі спільного майна у натурі належної йому частки, а не вимогою про захист порушеного права. Така вимога може бути заявлена позивачем у будь-який час з моменту набуття ним права спільної часткової власності і до моменту його припинення або втрати. У зв'язку з цим позовна давність до вимог позивача про поділ майна не застосовується.

Безпідставини є доводи відповідача, що суд вирішив питання про права не залучених до участі у справі осіб - сина і онуків ОСОБА_5, які проживають разом з нею так, як учасниками спірних правовідносинах являються лише співвласники майна, а отже суд не вирішував питання про права осіб, які не є співвласниками цього майна.

Суд відхиляє доводи відповідача про порушення судом норм процесуального права на користь позивача, а саме - прийняття від позивача уточнення його позовних вимог на стадії розгляду справи по суті.

Згідно п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України (2017) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Проте, у заяві від 12 березня 2018 року, зареєстрованої судом 26 березня 2018 року (Т. 2 с. 44 - 46) позивач не змінював розмір своїх позовних вимог, предмет або підстави пред'явленого ним позову. Натомість він лише уточнив (конкретизував) свої позовні вимоги в частині того, яке майно він бажає отримати після поділу і яке необхідно виділити відповідачу.

Приймаючи таку заяву, суд першої інстанції не порушив норм процесуального права.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргумент апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки. Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Про судові витрати

У зв'язку відхиленням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені відповідачем витрати на сплату судового збору при поданні до суду апеляційної скарги покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2019 року. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко