Справа № 185/1400/17
Провадження № 2/185/63/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, суд

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_5, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3, звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, в подальшому уточнивши позовні вимоги, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 16 000,00 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 124 605,00 грн., а разом заборгованість в розмірі 140 605,00 грн., та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 23.06.2016 року вона уклала з відповідачем договір позики грошей, згідно якого вона передала ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. з умовою їх повернення до 23.06.2019 року, які ОСОБА_4 зобовязувся повернути частками протягом 35 місяців, в термін до 23 числа кожного місяця, починаючи з 23 липня 2016 року такими сумами: з першого по тридцять пятий платіж по 450,00 грн. за місяць, тридцять шостий (останній) платіж 250,00 грн. 23 червня 2019 року. Договір було укладено у письмовій формі. Однак, відповідач грошові кошти не повернув. Згідно п. 4.4 укладеного договору позики грошей, у разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості, яка нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Так як, на момент звернення до суду з даним позовом, сума неповернутого боргу складає 16 000,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами станом на 09.02.2018 рік складають 124 605,00 грн. Відповідач не виконує належним чином умови договору, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2017 року визнано обовязковою участь у справі позивача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила, що 23.06.2016 року вона уклала з відповідачем договір позики грошей, згідно якого вона передала ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 16 000,00 грн. з умовою їх повернення до 23.06.2019 року. Вказаний договір позики був підписаний нею та відповідачем власноручно, а також, складена розписка про отримання суми позики, яка також підписана була відповідачем власноручно.

Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_4 грошові кошти у ОСОБА_1 в борг не брав, договір позики грошей із позивачем не укладав. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

23 червня 2016 року між ОСОБА_5, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3, та ОСОБА_4 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_5, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3, передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 16 000,00 грн., а останній зобовязався повернути зазначену суму у строк до 23.06.2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладання зазначеного договору ОСОБА_4 надав розписку про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 16 000,00 грн.

Таким чином, форма договору позики не порушена.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач за договором позики грошей жодного платежу не зробив.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.4 укладеного договору позики грошей, у разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п. 4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості, яка нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 16 000,00 грн. залишається неповернутою ОСОБА_4, відсотки за користування грошовими коштами станом на 09.02.2018 рік складають 124 605,00 грн., що підтверджується розрахунком, який відповідачем не оспорюється.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

Кожна сторона в цивільному процесі повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2018 року, за клопотанням представника відповідача, по справі була призначена судово-почеркознавча експертиза, яка була повернута без виконання у звязку з несплатою відповідачем витрат за її проведення, що свідчить про те, що відповідач не скористався своїм правом щодо спростування факту укладання договору позики між ним та позивачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, а саме, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача суму боргу за договором позики грошей від 23 червня 2016 року в розмірі 16 000,00 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 124 605,00 грн., а разом заборгованість в розмірі 140 605,00 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір 1 406,04 грн..

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_2) суму боргу за договором позики грошей від 23 червня 2016 року в розмірі 140 605 (сто сорок тисяч шістсот п'ять) грн. 00 коп., яка складається з:

- 16 000 (шістнадцять тисяч) грн. 00 коп. - сума боргу за договором позики грошей;

- 124 605 (сто двадцять чотири тисячі шістьсот п'ять) грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_2) понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 1 406 (одна тисяча чотириста шість) грн. 04 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко