Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Державний нотаріус Восьмої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлої 18 березня 2014 року, три місяці з моменту набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що АДРЕСА_1 мешкала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з якою позивач на протязі тривалого часу підтримував дружні стосунки та надавав їй матеріальну допомогу. У липні 2005 року, у зв'язку із зміною місця роботи, позивач виїхав на постійне місце проживання до м. Дніпро, де до квітня 2014 року проживав ІНФОРМАЦІЯ_2. Після виїзду позивача до м. Дніпро та постійною зайнятістю на роботі, останній стосунки з ОСОБА_4 не підтримував. Він інколи телефонував на домашній номер телефону до ОСОБА_4, але часто на дзвінки ніхто не відповідав, а коли відповідали, то це був ОСОБА_2, чоловік ОСОБА_4, який повідомляв, що з останньою все гаразд. На прохання позивача покликати ОСОБА_4 до телефону, ОСОБА_2 кожного разу повідомляв, що вона або на дачі, або десь на вулиці, тощо, а тому не може підійти до телефону. Під час одного із приїзду до м. Харків та відвідування місця проживання ОСОБА_4, що було у березні 2015 року, позивач дізнався від ОСОБА_2 та сусідів по будинку про те, що ОСОБА_4 померла у березні 2014 року. ОСОБА_2 не повідомив позивача про смерть ОСОБА_4, а увесь цей чає вводив його в оману. Позивачу нічого не було відомо про заповіт ОСОБА_4 на його ім'я, так як остання за життя ніколи йому не говорила про заповіт. Однак, у вересні 2017 року ОСОБА_2 підтвердив позивачу, що дійсно ОСОБА_4 складала на позивача заповіт і оскільки останній не прийняв спадщину у визначений законом строк, то він прийняв спадщину за законом. Також, ОСОБА_2 надав позивачу для огляду свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27.07.2015 державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та свою заяву від 27.07.2015 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори про те, що встановити місцезнаходження позивача неможливо. Однак ОСОБА_2 були відомі як місце проживання позивача, так і його засоби зв'язку, оскільки він неодноразово спілкувався з позивачем по телефону, в т.ч. і у проміжок часу, коли була відкрита спадщина. З наданого позивачу для огляду свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.07.2015 державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, нотаріусом було заведено спадкову справу № 124/2015. Позивач не є родичем ОСОБА_4, а тому він не підтримував з нею тісні родинні стосунки, які б об'єктивно дали б йому змогу дізнатися про її смерть та/або існування заповіту. Позивач не знав і не міг знати про існування складеного ОСОБА_4 заповіту на його ім'я, вона йому про заповіт ніколи не повідомляла, а оскільки він не був її членом родини, то позивач не мав підстав вважати, що остання призначила його своїм спадкоємцем або претендувати на спадкування за законом.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 позов підтримав, просив його задовольнити, представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_8 проти задоволення позову заперечував, просив відмовити, у звязку з відсутністю підстав для задоволення позову про визнання додаткового строку для прийняття спадщини у три місяці.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, належала на праві власності квартира АДРЕСА_2.
06.11.2006 р. ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_3 вона заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
18 березня 2014 року ОСОБА_4 померла.
11.02.2015 р. Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2 - чоловіка ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа №124/2015.
27.07.2015 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_4.
14 лютого 2018 року ОСОБА_2 помер.
Спадкоємцем ОСОБА_2, померлого 14.02.2018 р,. є його онук ОСОБА_7, який згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримав спадщину - квартиру АДРЕСА_5.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилається на те, що він не знав вчасно про смерть спадкодавця ОСОБА_4, що її чоловік ОСОБА_2 не повідомив про смерть спадкодавця, про те, що ОСОБА_4 склала заповіт йому також не було відомо.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.
Позивачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача були обєктивні, непереборні та істотні труднощі для вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у звязку із чим позивач не виконав свій процесуальний обовязок.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладається на сторін.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що предявлені позивачем вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягають, в звязку з недоведеність позивачем своїх позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.04.2019 р.

СУДДЯ