ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3285/19 Справа № 181/703/15 Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко О.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 31 березня 2011 року між публічним акціонерним товариством "Астра Банк" (далі - ПАТ "Астра Банк") та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №96022, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановив ліміт у розмірі 220.000 грн. на строк з 31 березня 2011 року по 31 березня 2016 року.

Зазначали, що з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, 22 березня 2011 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №96022/П2, за умовами якого останній поручився за належне виконання усіх зобов'язань, що виникають з умов кредитного договору.

02 грудня 2013 року між ПАТ "Астра Банк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, внаслідок чого до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги до боржників.

Вказували, що банк умови договору виконав, надавши обумовлені ним кредитні кошти, позичальник допустився грубих порушень взятих на себе зобов'язань, про усунення яких повідомлявся неодноразово у письмовому вигляді.

Посилаючись на те, що вимоги про усунення порушень позичальник залишив без реагування та належного виконання, за кредитним договором станом на 28 липня 2015 року рахується заборгованість у загальному розмірі 209.606 грн.01 коп., а ОСОБА_3 є солідарним боржником у зобов'язанні, а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 209.606 грн. 01 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 151.196 грн.99 коп.; заборгованості по відсоткам - 58.404 грн.77 коп. та пені у розмірі 04 грн.25 коп.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" залишені без задоволення.

В апеляційні скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмов у задоволенні позову, наполягали на тому, що за кредитним договором рахується заборгованість, а тому вони мають права вимагати її погашення від поручителя як у солідарного боржника.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" відхилено, рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору №96022, укладеного 31 березня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_4, остання отримала кредитний ліміт в розмірі 220.000 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань перед кредитором по поверненню кредиту, був укладений договір поруки №96022/П2 від 31 березня 2011 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_3 приймає на себе зобов'язання перед кредитором відповідати у повному обсязі по зобов'язанням ОСОБА_4, визначених кредитним договором №96022 від 31 березня 2011 року.

Згідно пункту 2.1 договору поруки №96022/П2 від 31 березня 2011 року, укладеного між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3, сторони цього договору визначають, що у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором. Банк має право вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором як від позичальника, так і від поручителя, так і від них обох одночасно. Банк, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від іншого солідарного боржника. Відповідно до пункту 4.1 цього ж договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та позивачем укладено договір купівлі-продажу, згідно якого право вимоги до боржників перейшло до ПАТ «Дельта Банк».

Відповідальність поручителя ОСОБА_3 перед позивачем є солідарною разом з ОСОБА_4 як боржником за основним зобов'язанням.

Відтак, з огляду на солідарний обов'язок перед кредитором позичальника-боржника за основним зобов'язанням і поручителя ОСОБА_3, кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

Колегія суддів наголошує на тому, що між сторонами склались правовідносини, що виникли в результаті укладення між ними кредитного договору та договору поруки.

Втім під час апеляційного розгляду даної справи позичальник ОСОБА_4 повідомила суд про повне погашення станом на 20 жовтня 2016 року заборгованості за кредитним договором №96022.

Данні обставини підтверджуються повідомленням банку за вих.№05-3326565 від 20 жовтня 2016 року та повідомленням банку за вих.№05-3405453 від 19 грудня 2018 року (а.с.167,168-169).

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про закриття провадження у даній справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Так на час апеляційного розгляду справи фактично відсутній предмет спору, а саме стягнення заборгованості з відповідача як поручителя в судовому порядку, оскільки вона була погашена самим позичальником добровільно.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (ч.1 ст.377 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача.

Предметом позову у справі є стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 209.606 грн.01 коп.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, a не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До цього зводяться висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №404/251/17.

Враховуючи фактичне погашення заборгованості за кредитним договором шляхом зверненням стягнення на нерухоме майно, колегія суддів вважає, що на час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відсутній предмет спору та тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Апеляційний суд дійшов висновку, що на теперішній час відсутній предмет спору між позивачем та відповідачем, тому рішення суду належить скасувати, провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст.367,374,377,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Деркач Н.М.

Куценко Т.Р.