Провадження № 2/337/710/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №101 будинку №22/5 по вул. Калнишевського/Дорошенка в м. Запоріжжя. В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є власником вказаної квартири з 12.10.2016 року. В квартирі зареєстрований він та його колишня дружина ОСОБА_2 Шлюб між ними було розірвано заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року. Починаючи з 2011 року ОСОБА_2 в квартирі не проживає, оскільки виїхала з квартири, її речей в квартирі немає, за комунальні послуги вона не сплачує.

Ухвалою судді від 13.02.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити. Пояснив, що в 2011 року ОСОБА_2 виїхала з квартири, в якій вони разом проживали, забрала свої речі, він більше її не бачив. В 2016 році шлюб між ними було розірвано заочним рішенням суду. Місцезнаходження колишньої дружини йому не відомо, оскільки вони не спілкуються.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, повідомлялась про час та місце судового засідання за місцем реєстрації та через оголошення на веб-сайті суду, проте до суду не зявилась, причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не надала, у звязку з чим суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи позивача, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1/Дорошенка в м. Запоріжжя належить на праві власності ОСОБА_1 з 12.10.2016 року.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. В рішенні вказано, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2010 року.

ОСОБА_1 надав суду квитанцій про сплату платежів за комунальні послуги в підтвердження факту утримання ним квартири.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, ОСОБА_2 не проживає в квартирі з 2010 року, її місцезнаходження їй не відоме.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що знайомий тривалий час з ОСОБА_1, його колишня дружина не проживає в квартирі з позивачем більше року. Він був в квартирі, речей ОСОБА_2 не бачив. За комунальні послуги сплачує ОСОБА_1

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сімї позивача, оскільки шлюб між ними було розірвано, в квартирі АДРЕСА_1/Дорошенка в м. Запоріжжя не проживає більше року, а тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування квартирою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №101 будинку №22/5 по вул. Калнишевського/Дорошенка в м. Запоріжжя.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: А.М. Котляр