Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 367/3475/15-ц

провадження № 61-6784св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України,

відповідачі: Гостомельська селищна рада Київської області, ОСОБА_1 ,

треті особи: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство», ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 червня 2016 року у складі судді Карабаза Н. Ф. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Голуб С. А., Лівінського С. В.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог:

У травні 2015 року перший заступник прокурора Київської області, який діє в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, звернувся до Гостомельської селищної ради Київської області, ОСОБА_1 , треті особи: комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство» (далі - КП «Святошинське лісопаркове господарство»), ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними рішення ради, державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з рішенням Гостомельської селищної ради від 11 березня 2010 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення на ім`я ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2010 року ОСОБА_4 відчужила зазначену земельну ділянку на користь ОСОБА_3 , а остання в свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 03 вересня 2010 року на користь ОСОБА_1 Вартість спірної земельної ділянки становить 36 671,20 грн.

Позивач вважає, що рішення Гостомельської селищної ради та державний акт на право власності на земельну ділянку видані з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки селищна рада розпорядилась земельною ділянкою, яка знаходиться за межами населеного пункту селища Гостомель, право розпорядження якою віднесено до відповідного органу виконавчої влади згідно з пунктом 12 Перехідних положень ЗК України. Крім того, у порушення статей 38, 116, 118, 149, 151 ЗК України спірну земельну ділянку надано у власність ОСОБА_4 без припинення права постійного користування нею КП «Святошинське лісопаркове господарство», а також селищною радою не дотримано статей 20, 21 ЗК України і статті 57 Лісового кодексу України щодо порядку зміни цільового призначення землі.

Прокурор просив визнати недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1000 га; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії

ЯЛ № 217583, виданий ОСОБА_4 з кадастровим номером :01:101:0042 площею 0,1000 га, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_1 ; витребувати з володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0042 площею 0,1000 га вартістю 36 671,20 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 червня

2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на момент прийняття оспорюваного рішення Гостомельської селищної ради та передачі у приватну власність відповідачу спірної земельної ділянки, вона перебувала у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство» та відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування знаходилась у кварталі № 18 Київського лісництва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14 167 га, вказані землі передано без вилучення із Держлісфонду України, а відтак надання спірної земельної ділянки у власність відповідачу є незаконним. Проте позивач пропустив строк позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявлено, доказів поважності причин його пропуску не надано, а відтак порушене право держави в особі Кабінету Міністрів України на користування земельною ділянкою не підлягає захисту у зв`язку зі спливом позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 червня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:

08 листопада 2016 року перший заступник прокурора Київської області через засоби поштового зв`язку подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

24 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що текст оскаржуваного рішення не дає можливості ідентифікувати земельну ділянку відповідача із землями лісогосподарського призначення, що перебували у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство» через відсутність необхідної інформації у ньому. Гостомельською селищною радою Київської області на виконання вимоги прокуратури міста Ірпеня від 06 жовтня 2010 року направлено 50 рішень про надання безкоштовно у приватну власність земельних ділянок, розташованих в селищі міського типу Гостомель по вулицях Київській і Щорса, у той час, коли радою упродовж 2010 року прийнято 81 таке рішення, без зазначення даних щодо номерів цих рішень, дати їх прийняття та осіб, яких вони стосуються.

Суди не врахували, що перший заступник прокурора Київської області звернувся з вказаним позовом з підстав перевищення органом місцевого самоврядування наданих статтями 122, 149 ЗК України повноважень щодо розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення, які належать виключно Кабінету Міністрів України, оскільки вона розташована на території земель лісогосподарського призначення та одночасно на території об`єкта природно-заповідного фонду України, що включений до Національного природного парку «Голосіївський», про що прокурору стало відомо лише під час проведення перевірки на підставі постанови про проведення перевірки від 16 травня 2014 року.

Доводи інших учасників справи:

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційних скарг:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Ірпінського міського суду Київської області.

У грудні 2016 року матеріали цивільної справи надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року касаційну скаргу разом з матеріалами цивільної справи передано до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ:

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Короткий зміст встановлених фактичних обставин справи:

У справі, яка переглядається, судами встановлено, що рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року

№ 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення на ім`я ОСОБА_4 видано державний акт серії ЯЛ № 217583 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:101:0042 площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрований відділом Держкомзему у місті Ірпінь за № 78.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2010 року, ОСОБА_4 відчужила зазначену земельну ділянку на користь

ОСОБА_3 , а остання в свою чергу на підставі договору купівлі-продажу від 03 вересня 2010 року на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 01 травня 2014 року «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» змінено межі національного природного парку «Голосіївський» шляхом розширення його території на 6 462,62 гектара за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд», що включаються до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.

Відповідно до цього Указу Кабінет Міністрів України зобов`язано забезпечити розроблення протягом 2015-2016 років проекту землеустрою з організації та встановлення меж території, що включається до складу національного природного парку «Голосіївський» без вилучення у землекористувача.

Згідно відповіді на запит прокуратури Київської області Управління Держземагенства у місті Ірпені Київської області повідомило, що в зв`язку з відсутністю землевпорядної документації із зазначенням меж парку «Голосіївський», Управління немає можливості надати інформацію про входження земельних ділянок з вказаними у листі кадастровими номерами до меж парку «Голосіївський».

Згідно відповіді КП «Святошинське лісопаркове господарство»

від 21 листопада 2014 року № 873, згідно статуту підприємства, зареєстрованого Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією 11 березня 2002 року підприємство є правонаступником державного лісопаркового господарства, заснованого на комунальній власності та здійснює лісогосподарську діяльність на закріпленій території. Також в цьому листі зазначено, що з листа прокуратури міста Києва їм стало відомо, що протягом 2011-2012 років було пред`явлено 18 позовів на площу 2,7 га про скасування рішень Гостомельської селищної ради, державних актів та повернення земельних ділянок.

Відповідно до постанови про проведення перевірки у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів від 16 травня 2014 року № 51 постановлено провести перевірку в порядку нагляду за додержанням та застосуванням законів в Гостомельській селищній раді Київської області з питань додержання вимог земельного законодавства під час відведення земельних ділянок у власність громадян для будівництва житлових будинків, загальною площею 12,75 га.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд:

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За частиною другою статті 3 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Одним з таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України у редакції на час пред`явлення позову покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

У разі, якщо позивач заявив декілька позовних вимог, то питання застосування позовної давності, початку її перебігу та спливу має вирішуватися щодо кожної позовної вимоги окремо.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 372/1988/15-ц (провадження № 14-172цс18).

Гостомельська селищна рада Київської області заявила клопотання про застосування строків позовної давності.

Із заявлених позовних вимог вбачається, що вимоги про визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від

11 березня 2010 року № 1298-50-V та визнання недійсним державного акта заявлені до Гостомельської селищної ради Київської області, а вимоги про витребування земельної ділянки заявлено до ОСОБА_1 . Проте, заяви про застосування строків позовної давності щодо вимог які стосуються ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Таким чином передчасним є висновок судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з підстав пропуску позовної давності.

Крім того, зі змісту заявлених вимог вбачається, що прокуратурою завлено позовні вимоги, зокрема про визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею

0,1000 га та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 217583, виданий ОСОБА_4 з кадастровим номером :01:101:0042 площею 0,1000 га, з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_1 Тобто, цими заявленими вимогами зачіпається права та інтереси безпосередньо ОСОБА_4 , яка була першим власним спірної земельної ділянки та, відповідно, отримувала державний акт на неї.

Таким чином, оскільки наслідком вирішення спору є визнання недійсним рішення Гостомельської селищної ради Київської області від 11 березня 2010 року № 1298-50-V «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 217583, які безпосередньо стосуються ОСОБА_4 , то вирішення цього позову не можливо без залучення її до участі у справі, як співвідповідача.

За таких обставин, слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції не визначився із суб?єктним складом сторін по справі.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вищевказаних положень закону та обставин справи не врахували, доводів прокурора не перевірили, не визначилися із суб?єктним складом сторін у справі, що відповідно до правил частини четвертої статті 411 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1 та 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Згідно з частиною четвертою статі 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року скасувати, справу № 367/3475/15-ц передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. І. Крат
В. П. Курило