Провадження №2/428/1086/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Сєвєродонецький міський суд

Луганської області у складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 «Сєвєродонецьке обєднання Азот» м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення моральної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_2 «СО Азот», однак відповідач ОСОБА_2 «СО Азот» не виконує свої зобовязання згідно чинного законодавства і не виплачує заробітну плату протягом квітня 2017р. березня 2018р. За зверненням позивача Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було видано судовий наказ про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, який позивачем було предявлено до виконання, однак до моменту звернення з позовом до суду заборгованість не виплачена. Неправомірними діями відповідача позивачу ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000грн., і яка полягає у зміні життєвого укладу, а саме: позивач був змушений звертатися за грошовою допомогою до родичів, через невиплату заробітної плати позивач не міг забезпечувати собі медичний догляд, сплачувати комунальні послуги, вести нормальне повноцінне життя. Тому, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 «СО Азот» на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000грн. та покласти на відповідача ОСОБА_2 «СО Азот» судові витрати.

06.02.2019р. до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 «СО «Азот» на позовну заяву, який мотивований тим, що позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди та не надав відповідних доказів, тому просив відмовити у задоволення позову.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що вважає дії відповідача порушенням чинного законодавства, які спричинили йому моральну шкоду. Розрахунок моральної шкоди він проводив виходячи з того, що за кожен місяць затримки виплати нарахованої заробітної плати, яка не виплачена, підлягає до стягненню компенсація у розмірі 1000грн., тому загальний розмір моральної шкоди становить 10000грн.. При цьому, моральна шкода полягає у зміні життєвого укладу, він звертався за матеріальної допомогою до родичів з метою забезпечення медичного догляду, сплати комунальних послуг, утримання родини. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 «СО «Азот» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у відзиві зазначив прохання розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії довідки ОСОБА_2 «СО «Азот» №2072 від 13.11.2018р., ОСОБА_1 дійсно працює на ОСОБА_2 «СО «Азот» у відділі загально-правової роботи на посаді начальника відділу з 01.01.2005р. по теперішній час. Відповідно до копії судового наказу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.08.2018р. по цивільній справі №428/10187/18, наказано стягнути з ОСОБА_2 «СО «Азот» на користь ОСОБА_1 заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 20943,66грн., судовий наказ набрав чинності 17.09.2018р.. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2018р., Сєвєродонецьким міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Луганській області відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №428/10187/18 від 21.08.2018р.. Відповідно до довідки ОСОБА_2 «СО «Азот» №186 від 06.02.2019р., сума заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 станом на 06.02.2019р. складає 6981,22грн. Заборгованість у розмірі 6981,22грн. виплачена 23.11.2018р., заборгованість у розмірі 6981,22грн. виплачена 04.01.2019р..

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує наступні норми Закону.

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП та ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно до ч.1 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Отже, у спірних правовідносинах з вини відповідача не було своєчасно виплачено заробітну плату позивачу ОСОБА_1.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує те, що позивач ОСОБА_1 продовжує перебувати у трудових відносинах з відповідачем; ступень вини відповідача ОСОБА_2 «СО «Азот», який не здійснив у повному обсязі виплату заробітної плати позивачу ОСОБА_1 у встановлений законодавством строк, а здійснив її з затримкою, та ту обставину, що позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування моральних страждань зазначено наявність скрутного фінансового стану та неможливість забезпечення своїх звичайних потреб, при цьому, позивачем ОСОБА_1 не обґрунтовано заявлений розмір спричиненої моральної шкоди у розмірі 10000грн.. При цьому, суд критично відноситься до розрахунку позивача ОСОБА_1 щодо належності компенсації заробітної плати (моральної шкоди) у розмірі 1000грн. за кожний місяць затримки виплати, тому, суд вважає, що 2000грн. є достатнім розміром для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди внаслідок порушення відповідачем строків виплати належної заробітної плати позивачу ОСОБА_1, а тому позовна вимога позивача ОСОБА_1 щодо відшкодування 10000грн. підлягає частковому задоволенню. При цьому, суд також бере до уваги, що відповідачем протягом тривалого часу не було вчинено жодних дій для погашення суми заборгованості з виплати заробітної плати перед позивачем, тобто характер порушення трудових прав позивача з боку відповідача в даному випадку є свідомим, тривалим та не містить ознак наявності у роботодавця волі щодо відновлення порушених трудових прав працівника.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що обставини викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, а отже позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «СО «Азот» м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000грн., підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст.141 ЦПК України, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 «СО «Азот» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 140,96грн..

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 278-279, 294, 319, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000грн., задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке обєднання Азот» (код 33270581, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Пивоварова, 5) на користь ОСОБА_1 (15.10.1956р.н., і.н. НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм №000223983) відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 140,96грн..

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович