Справа № 308/3718/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, подання старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Дерев`янко О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон в порядку ст. 377-1ЦПК України , -

ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з поданням звернувся старший державний виконавець Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Дерев`янко О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон в порядку ст. 377-1ЦПК України .

В обґрунтування подання вказує на те, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1-1/10 від 24.09.2010 року, виданого Військовим місцевим судом Ужгородського гарнізону про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 заборгованість в розмірі 198463,15 грн.

В клопотанні вказано, що 24.09.2018 року державним виконавцем керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено рекомендованим листом з повідомленням сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

Окрім того в клопотанні вказано, що постанова про арешт майна боржника №50230015 по примусовому виконанні в/л № 1- 1/10 від 24.09.2010 року, виданого Військовим місцевим судом Ужгородського гарнізону, винесено 07.04.2016 року при попередньому пред`явленні виконавчого документа.

Старший державний виконавець в поданні вказує, що боржник ухиляється від виконання виконавчого листа № 1-1/10 від 24.09.2010 року, виданого Військовим місцевим судом Ужгородського гарнізону про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 заборгованість в розмірі 198463,15 грн.,чим порушує права сторони виконавчого провадження (стягувача).

Враховуючи вищенаведені обставини, керуючись от. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.8 ч.1 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України № 25-32/463 та № 25-5347 від 27.05.2008 року, ст.ст. 3,128,208,209, 303,308,387 Цивільного процесуального кодексу України, державний виконавець просить: винести ухвалу якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон - ОСОБА_3 , ідент. код НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 . Виконання ухвали суду доручити Державній прикордонній службі України. Розгляд клопотання проводити без участі представника Ужгородського МВ ДВС. Копію ухвали надіслати до Ужгородського МВ ДВС.

У судове засідання державний виконавець не з`явився, згідно п. 3 прохальної частини подання просив суд розгляд проводити без участі представника Ужгородського МВ ДВС.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов до наступного висновку.

З матеріалів подання, встановлено, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 1-1/10 від 24.09.2010 року, виданого Військовим місцевим судом Ужгородського гарнізону про: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь військової частини НОМЕР_1 заборгованість в розмірі 198463,15 грн.

24.09.2018 року державним виконавцем керуючись ст.ст. ст.ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкритгя виконавчого провадження та направлено рекомендованим листом з повідомленням сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Так, до матеріалів справи не додано підтвердження того, що боржником такий отримано. Разом із тим до матеріалів подання додано лише супровідний лист про направлення копії вказаної постанови боржнику, військовій частині НОМЕР_3 та Військовій прокуратурі Ужгородського гарнізону.

Окрім того з матеріалів клопотання встановлено, що постанова про арешт майна боржника №50230015 по примусовому виконанні в/л № 1- 1/10 від 24.09.2010 року, виданого Військовим місцевим судом Ужгородського гарнізону, винесено 07.04.2016 року при попередньому пред`явленні виконавчого документа.

Державний виконавець вживав передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема відповідно до відповідей на здійснені запити державного виконавця, Державної податкової служби України № від 28.09.2018 про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями встановлено, іцо фізична особа платник податків відсутні відкриті розрахункові рахунки у банківських установах. Згідно відповіді Державної податкової служби України № від 28.09.2018 року встановлено що у боржника наявні джерела отримання доходів. Згідно відповіді № від 24.09.2018 року з Пенсійного фонду України, встановлено що боржник не перебуває на пенсійному обліку. Згідно відповіді № від 24.09.2018 року з Пенсійного фонду України, встановлено що боржник працює за трудовим договором, а саме в ТзОВ «Капітал- Сервіс ММХ».

Так, 24.09.2018 року державним виконавцем керуючись ст.ст. 68,69,70 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та направлено на виконання до ТзОВ «Капітал-Сервіс ММХ».

Окрім того, згідно відповіді №182575 від 22.11.2018 року, за запитом про реєстрацію за боржником транспортні засоби, відомості про такі відсутні.

Згідно відповіді №11-7-0.28-2045/102-18 від 14.12.2018 року яка надійшла з Головного управління Держземагенства у Закарпатській області, встановлено що за боржником ОСОБА_3 земельні ділянки на території м. Ужгорода та Ужгородського району не зареєстровані.

12.12.2018 року державним виконавцем в порядку ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», та статтями 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, яку надіслано на виконання до банківських установ.

Згідно інформаційної довідки № 14561 1108 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, відсутні відомості щодо зареєстрованого за боржником ОСОБА_3 , нерухомості.

21.02.2019 року державним виконавцем, відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано виклик боржнику на 10.00 год. 28.02.2019 року , разом із тим його повідомлено ( попереджено) про те, що державний виконавець згідно п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» має право у разі ухилення від виконання зобов`язання, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань та про те, що сторони виконавчого провадження у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником тощо. Також роз`яснено, що боржник згідно п.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця, письмово повідомляти державному виконавцю про майно, належні боржникові від інших осіб.

В поданні вказано, що боржник за викликом до державного виконавця на 28.02.2019 року не з`явився про що складено відповідний акт, разом із тим до матеріалів справи такий не додано.

Окрім того, нема підтвердження того що лист із викликом було отримано боржником, до матеріалів справи надано лише підтвердження того що лист йому надсилався.

У зв`язку із чим, суд вважає, хибним твердження державного виконавця про те, що неявка за вказаним викликом є ухиленням боржника від виконання виконавчого документа.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Порядок вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, передбачено ст. 441 ЦПК України, у відповідності з якою тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Згідно до положень п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі

сплати аліментів.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов`язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Зі змісту наведених вище норм закону вбачається, що можливість тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України пов`язана з ухиленням останнього від виконання зобов`язань,покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі

сплати аліментів.

Відповідно до положення ч.2-3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України саме на державного виконавця покладається тягар доказування.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Таким чином, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалів виконавчого провадження.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник, саме ухилявся від виконання зобов`язань за виконавчим провадженням.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

При цьому, в поданні державний виконавець посилається на норми ст. 377-1 ЦПК України в редакції, яка втратила чинність.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні даного подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області Дерев`янко О.В. про тимчасове обстеження у праві виїзду громадянина України за кордон в порядку ст. 377-1ЦПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 15 ти денний строк з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош