Справа № 510/60/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.19 р. м. Рені

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Бошков І.Д. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В ході розгляду матеріалів позовної заяви судом було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175 і 177 ЦПК України.

Так, відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витруювання - вартістю майна.

В позовній заяві позивач вказує, що загальна вартість спірного житлового будинку та земельної ділянки, на її думку складає 550 000 грн. У разі незгоди відповідача ОСОБА_2 із наведеною нею оцінкою, позивач буде звертатися до суду із клопотанням про призначення експертизи для визначення вартості майна.

Однак, відповідно до п. 22 Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду.

Так, позивач у позові вказала ціна позову: 275 000 грн. та відповідно сплатила 2 750 грн. судового збору. Але, суду є незрозумілим, з якої вартості майна виходила позивач, сплачуючи судовий збір, оскільки у матеріалах справи не міститься достатніх доказів на підтвердження вартості щодо кожної вимоги майнового характеру, та позивачем не поставлено питання про оцінку вказаних в позові майнових вимог, що унеможливлює визначення дійсної вартості усього майна, та відповідно ціни позову щодо вказаних майнових вимог. Так, всупереч вимог ЦПК України, до матеріалів позову не додані докази, а саме: довідки про ринкову вартість спірного рухомого майна, експертиза товарознавча, тощо. Тільки за наявності зазначених доказів можливо визначити ціну позову та відповідно й розмір судового збору, який повинен бути сплачений у дохід держави.

Крім того, суд зазначає, що позивач не скористалась вимогою ч.2 ст. 176 ЦПК України, яка говорить про те, що «якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи».

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуюче вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заяву слід залишити без руху, надавши заявнику термін для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу п`ять днів з дня отримання нею ухвали для усунення недоліків позовної заяви і оформлення її відповідно до вимог чинного законодавства.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д. Бошков