Номер провадження: 22-ц/813/1631/19
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2018 у складі судді Поліщук І.О.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання демонтажу самовільно встановленого металевого гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідач самовільно без відповідних дозвільних документів, встановив металевий гараж, хоча громадянину ОСОБА_1 розпорядженням Малиновської районної адміністрації дозвіл на вчинення дій по зведенню гаража для зберігання транспорту не надавався, а земельна ділянка, на якій ОСОБА_1 встановлено гараж на території, належить територіальній громаді м. Одеси.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2018 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що органами місцевої влади або місцевого самоврядування рішення про надання відповідачу у власність або користування земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , для добудови приміщення не приймалось, ділянка відповідачу не передавалась. При проведені реконструкції відповідачем не ураховувались вимоги та норми, визначені положенням про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі, затвердженим рішенням Одеської міськради від 17.04.2001 №2153-ХХІІ.

29.11.2018 та 14.02.2019 ОСОБА_1 надав суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких просив відмовити в її задоволенні, а апеляційне провадження закрити.

15.10.2019 ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просив відмовити у позові позивачу та зберегти за ним сарай.

У судовому засіданні 15.10.2019 ОСОБА_1 просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, Вовкова Б.Є., дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 13 травня 1996 року Управлінням житлово - комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира, за адресою: АДРЕСА_2 .

Розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №467/01-06 від 10.10.2016 зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлений металевий гараж, за адресою: АДРЕСА_1 , у термін до 14.10.2016.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП від 05.08.2016, складеного щодо ОСОБА_1 ,о 9-00 годині було зафіксовано встановлення металевого гаражу без дозвільних документів на території загального користування, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Актом комісії у складі начальника дільниці № 4 КП ЖКС «Хмельницький» Кравчука Г.А., майстрів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 17.10.2016 ОСОБА_1 розпорядження Малиновської районної адміністрації від 10.10.2016 №467/01-06 не виконав.

Відповідно до довідки від 18 травня 2017 року, виданій ОСОБА_1 керівництвом дільниці №4 КП ЖКС «Хмельницький», він мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . За даною адресою провадиться оплата за сарай, площею 3 кв. м.

Відповідно до Витягу з протоколу загальних зборів мешканців будинку АДРЕСА_1 від 15.08.2016, мешканці квартир АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, АДРЕСА_9 , розглянувши питання на загальних зборах, не заперечували проти розширення у процесі ремонту сараю, що належить ОСОБА_1 ,мешканцю квартири АДРЕСА_2 .

Згідно з постановою Малиновської районної адміністрації від 13.09.2016 на ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 1360,00 грн, у зв`язку з порушенням 05.08.2016 правил благоустрою території м. Одеси.

Відповідно до квитанції №28 від 26.10.2016 штраф у розмірі 1360,00 грн. ОСОБА_1 сплачений.

Викладені обставини дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 здійснена реконструкція існуючого сараю, сарай перебуває на балансі КП ЖКС «Хмельницький» та відповідач сплачує орендну плату за користування ним. Спору щодо права користування ним до збільшення його площі та застосування металевих конструкцій не було, правомірність реконструкції заперечується позивачем.

Згідно з п.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі, виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Згідно з п.24 наведеної постанови, знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Вимоги позову полягають в тому, щоб зобов`язати відповідача знести гараж, однак встановлено, що він не має ознак об`єкту самочинного будівництва в тому вигляді, як визначено в позові, а тому його знесення буде порушенням прав відповідача.

З огляду на вимоги закону та роз`яснення практики з`ясуванню підлягає можливість приведення об`єкта у первинний стан, що не дотримано у цій справі, оскільки знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, та не надано доказів відмови відповідача від вчинення відповідних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про унеможливлення задоволення позову, проте з інших підстав, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржене рішення змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.05.2018 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 25.10.2019.

Головуючий:

Судді: