У Х В А Л А

5 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 758/6281/18

провадження № 61-6236ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання припиненим зобов'язання за договором та вилучення запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2018 року ОСОБА_1. звернувся у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (надалі - ПАТ «Родовід Банк») про визнання припиненим зобов'язання за кредитним договором та вилучення запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Зазначав, що встановлену рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року та постановою Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року у справі № 756/1766/16-ц виниклу перед банком на підставі кредитного договору №39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року заборгованість ОСОБА_1 було сплачено у добровільному порядку у повному обсязі, що зокрема підтверджується листом банку від 28 лютого 2018 року за № 09.2-11-6.6/1300 в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Родовід Банк» Шевченко A.M., в якому повідомлено про те, що рішення суду у справі № 756/1766/16-ц виконано повністю.

Посилаючись на те, що згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15 травня 2018 року № 55697634 обтяження (заборона відчужувати) автомобіля Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_1, підставою якого є договір застави № 39.1/АА-00076.08.3 від 31 липня 2008 року; відсутність інших окрім встановлених виконаними судовими рішеннями заявлених до позичальника банком вимог, на підставі статті 599 ЦК України, ОСОБА_1 просив:

- визнати припиненим його зобов'язання за кредитним договором № 39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року;

- зняти обтяження, накладене на транспортний засіб марки Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_2, зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 01 серпня 2008 року за №7676073 на підставі договору застави №39.1/АА-00076.08.3 від 31 липня 2008 року, здійсненого на користь обтяжувача ПАТ «Родовід Банк»;

- стягнути на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року, залишеним без змін постанову Київського апеляційного суду від 4 березня 2019 року, позов задоволено частково. Визнано зобов'язання за кредитним договором від 31 липня 2008 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1 припиненим з 6 грудня 2017 року. В задоволенні позовних вимог про зняття обтяження, накладеного на автомобіль Шкода Октавія, д.н.з. НОМЕР_2, на підставі договору застави № 39.1/АА-00076.08.3 від 31 липня 2008 року, відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалюючи рішення суди виходили з того, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року у справі № 756/1766/16-ц позов ПАТ «Родовід Банк» було задоволено частково та стягнуто солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі3 279 грн. 97 коп., прострочену заборгованість по процентам за період з 31 липня 2008 року по 5 жовтня 2015 року у сумі 226 грн 62 коп., пеню за період з 5 жовтня 2008 року по 5 жовтня 2015 року у сумі 1000 грн (зменшивши її з 10 923,43 грн виходячи з принципу розумності та справедливості), суму інфляційний витрат від суми простроченої заборгованості в сумі 892 грн 55 коп., судові витрати в сумі 1 218 грн. У частині с стягнення 3 % річних у сумі 788 грн 2 коп. відмовлено.

Установивши в судовому засіданні, що позивач 6 грудня 2017 року сплатив Банку заборгованості за кредитним договором у сумі 3 279,97 грн, прострочену заборгованість по процентам за період з 31.07.2008 по 05.10.2015 у сумі 226,62 грн, пеню за період з 05.10.2008 по 05.10.2015 у сумі 1000 грн, інфляційні витрати від суми простроченої заборгованості в сумі 892,55 грн, що підтверджується відповідними квитанціями та судові витрати у сумі 1 218,00 грн, суд дійшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим необхідно визнати зобов'язання за кредитним договором №39.1/АА-00076.08.2 від 31 липня 2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_1, припиненим з 6 грудня 2017 року.

27 березня 2019 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 березня 2019 року, у якій просило скасувати ці судові рішення в частині визнання зобов'язання за кредитним договором припиненим та в частині стягнення з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 та 704,80 грн судового збору.

Касаційна скарга мотивована тим, що виконання боржником ОСОБА_1 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року не є підставою для припинення дії кредитного договору, оскільки взяті на себе зобов'язання за кредитним договором станом на час розгляду справи позивачем не виконано.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, які випливають з договору споживчого кредиту, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, зокрема, постанови Великої палати Верховного Суду у справі № 310/115534/13-ц, провадження № 14-154цс18 від 4 липня 2018 року, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 березня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання припиненим зобов'язання за договором та вилучення запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко