ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4527/19 Справа № 210/6808/18 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року, яке постановлено суддею Літвіненко Н.А. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року ОСОБА_1звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»про стягнення моральної шкоди і просила стягнути у відшкодування моральної шкоди 36 820 грн. у зв'язку з ушкодженням здоров'я, посилаючись на те, що з нею стався нещасний випадок на виробництві відповідача.

Висновком МСЕК від 23 вересня 2014 року позивачу було первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності.

При наступному переогляді висновком МСЕК від 16 жовтня 2018 року позивачу встановлено 15 % втрати професійної працездатності, безстроково.

Позивач вважає, що в результаті нещасного випадку їй спричинена моральна шкода, вона змушена постійно проходити численні курси лікування, медичні огляди та обстеження, порушено нормальні життєві зв'язки, постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною втомою, слабкістю, розмір моральної шкоди позивач оцінює в 36 820 грн., які просила стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 36 820 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 7047,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз'яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, яка порушила вимоги п.п. 1.13.3.1, 14.4, 14.5 Інструкції з охорони праці та ст. 14 Закону України «Про охорону праці».

На думку апелянта, позивачем не наведено конкретних та достатніх аргументів щодо обґрунтування зазначеної у позові суми відшкодування моральної шкоди.

Крім того, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи, в порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 перебуваючи в трудових відносинах з ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримала тілесні ушкодження внаслідок нещасного випадку.

Відповідно до Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, фрма Н-1 від 23.05.2015 р., з ОСОБА_1, 03.05.2014 р. о 05 год. 40 хв. стався нещасний випадок в конверторному цеху, внаслідок короткочасного, на проти ході, зіткнення зовнішнього краю лівого верхнього блоку стріли екскаватора, яким керував ОСОБА_2, та нижньої частини кабіни крана №27, яким керувала ОСОБА_1, що призвело до обриву кріплення кабіни до мосту крана з наступним її падінням вниз на купу шлаку з висоті приблизно 4м.(а.с. 12-16).

Відповідно до Акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що сталася 03.05.2014 р. о 05 год. 40 хв., форми Н-5 від 23.05.2014 р., керівником та організатором робіт з ведення технологічних процесів у шлаковому відділенні являється старший майстер основної виробничої дільниці (шлакове відділення) конвертерного цеху. В зміні керівником та організатором робіт з ведення технологічних процесів, в тому числі з безпечного виконання робіт вантажопідіймальними кранами, на всіх дільницях конвертерного цеху являється старший змінний майстер основної виробничої дільниці конвертерного цеху. Безпосередньо в шлаковому відділенні в зміні оперативний контроль за виконанням технологічних операцій здійснює шлаковщик (бригадир) (а.с. 17-24).

Відповідно до Акту форми Н-5 від 23.05.2014 р., нещасний випадок з машиністом крана металургійного виробництва 4 розряду конвертерного цеху сталеплавильного департаменту ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", ОСОБА_1 визнано таким, що пов'язаний з виробництвом.

Висновком МСЕК від 23 вересня 2014 року позивачу первинно встановлено втрата професійної працездатності в розмірі 20% внаслідок трудового каліцтва (а.с. 8).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 16.10.2018 року ОСОБА_1 повторно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 15% (а.с. 13-14).

Суд, задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання нею трудових обов'язків, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманою на виробництві травмою, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнала порушення свого звичайного способу життя і вимушена витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що нещасний випадок стався з вини позивача, яка порушила вимоги п.п. 1.13.3.1, 14.4, 14.5 Інструкції з охорони праці та ст. 14 Закону України «Про охорону праці»., колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»», та згідно акту також встановлена вина працівників підприємства відповідача.

Посилання відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою роз'яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» не враховано практику розгляду аналогічних справколегія суддів не бере до уваги, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини зокрема, і Постанові Пленуму Верховного Суду України у від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Колегія суддів погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманої травми, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, стан здоров'я потерпілої, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та є значно завищеним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: