ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3633/19 Справа № 210/67/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р. Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/67/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області,

відповідачі - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, Державна установа «Український науково-дослідний інститут промислової медицини»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2018 року, яке ухвалено суддею Скотарем Р.Є. о 13 годині 15 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, правонаступником якого є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, звернулося до суду з позовом до Криворізького міськрайонного управління Головного управління Держсанепідемстанції у Дніпропетровській області, Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», третя особа ОСОБА_4, про скасування санітарно-гігієнічної характеристики про умови праці, висновку ЛЕК Українського НДІ промислової медицини про встановлення професійного захворювання.

Позов обґрунтовано тим, що висновком ЛЕК Українського НДІ промислової медицини 16.06.2015 року ОСОБА_4 встановлене професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4,L5,S1 , та шийна С5-С8, білатеральна, переважно справа, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами, периферійним нейросудинним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу ( ПФС першого-другого ст.) та остеоартрозу ліктьових ( ПФ першого- другого ст.) та колінних ( ПФ першого-другого ст.) суглобів М 54.1 та хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії,емфізема легень першої стадії) група А. ЛН першого - другого ступеня, слюсаря-ремонтника УРТО ВАТ «ПівдГЗК» на підставі санітарно-гігієнічної характеристики №2-2-11-3-6699 від 13.11.2013 року умов праці, складеної Криворізьким міжміським управлінням Головного управління Держсанепідмслужби у Дніпропетровській області. Відповідно до Висновку ЛЕК було складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання від 11.03.2015 року, який представником позивача, як членом комісії, підписано з окремою думкою, оскільки випадок не страховий, а доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики були складені з порушенням чинного законодавства.

Посилаючись на викладене, просив суд скасувати санітарно-гігієнічну характеристику №2-2-11-3-6699 від 13.11.2013 року про умови праці ОСОБА_4, складену Криворізьким міжміським управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області та скасувати висновок ЛЕК Українського НДІ промислової медицини від 08.11.2016 про встановлення професійного захворювання ОСОБА_4

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2017 року замінено відповідача Криворізьке міськрайонне управління Головного управління Держсанепідемстанції у Дніпропетровській області на належного відповідача Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 березня 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи територіальний орган Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,

Позивач вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не надано належної оцінки тому, що представник Фонду не був присутній при обстеженні підприємства, яке необхідно для складання санітарно-гігієнічної характеристики про умови праці.

Судом не враховано, що індивідуальна санітарно-гігієнічна характеристика про умови праці ОСОБА_4 була складена з порушенням нормативних вимог Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затверджених Наказом МОЗ України №614 від 12.12.2004 року, а саме: її складання здійснено без комісійного обстеження підприємства та за відсутності акту санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта за формою 315/о, а параметри шкідливих виробничих факторів на робочому місці ОСОБА_4, які зазначені в санітарно-гігієнічній характеристиці, не мають свого підтвердження офіційними документами (протоколи лабораторних досліджень, хронометраж спостереження), а тому віднесення цього захворювання до страхового випадку безпідставне.

Позивач зауважує, що зазначені порушення привели до необ'єктивності в оцінці умов праці та подальшій помилці при встановленні професійного характеру захворювання, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових інтересів, задля отримання підстави для проведення повторного розслідування страхового випадку. При цьому позивач вважає, що, оскільки підставою для складання Акту за формою П-4 є висновок ЛЕК про встановлення професійного захворювання та санітарно-гігієнічна характеристика, він має право й на оскарження цих документів.

У відзиві на апеляційну скаргу, який подано до суду з порушеннями вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України, відповідач Головне управління Держпраці у Дніпропетровській областізазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Відділення Фонду - ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, представника відповідача Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» - ОСОБА_7 та третю особу ОСОБА_4, які, кожен окремо, заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.11.2012 року ТОВ «МЕДИКОМ» звернувся до Головного державного санітарного лікаря Інгулецького району м. Кривого Рогу з запитом на складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці при підозрі у ОСОБА_4 професійного захворювання з зазначенням параметрів показників важкості за період роботи слюсарем (а.с.7), у зв'язку з чим було вчинено припис №2/2-11-3-1425 від 12.04.2013 року про надання роботодавцем документів, що необхідні для складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці (Інформаційної довідки) на працівника при підозрі в нього професійного захворювання (отруєння), а саме інформації (документів) про умови праці ОСОБА_4

10.05.2013 року ВАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на адресу Головного державного санітарного лікаря м.Кривого Рогу на виконання припису №2/2-11-3-1425 від 12.04.2013 року направлено довідку про умови праці (а.с.13-17).

13.11.2013 року Криворізьким міським управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області складено «Санітарно-гігієнічну характеристику умов праці» ОСОБА_4 вих. №2-2-11-3-6699 від 13.11.2013 року (а.с.18-24).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу ДУ «Український Науково-дослідний інститут промислової медицини» від 16.06.2015 року ОСОБА_4 встановлене професійне захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4,L5,S1, та шийна С5-С8, білатеральна, переважно справа, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м'язово-тонічним синдромами, периферійним нейросудинним синдромом, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФС першого-другого ст.) та остеоартрозу ліктьових ( ПФ першого- другого ст.) та колінних ( ПФ першого-другого ст.) суглобів М 54.1 та хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії ( пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група А, ЛН першого - другого ступеня, слюсаря-ремонтника УРТО ВАТ «ПівдГЗК», на підставі санітарно-гігієнічної характеристики №2-2-11-3-6699 від 13.11.2013 року умов праці, складеної Криворізьким міжміським управлінням Головного Управління Держсанепідмслужби у Дніпропетровській області (а.с.20,26).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, від 11 березня 2015 року, складеного на підприємстві ПАТ «ПівдГЗК», проведено розслідування причин виникнення хронічних професійних захворювань ОСОБА_4, встановлених ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини».

Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.03.2015 року підписаний членом комісії - страховим експертом з охорони праці відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі ОСОБА_8 з окремою думкою, в якій зазначено, що обстеження робочого місця працівника для уточнення умов праці на підприємстві не проводилося, тому санітарно-гігієнічна характеристика умов праці не є дійсною і не може бути підставою для зв'язку захворювання з умовами праці, тому даний випадок, на його думку, не є страховим (а.с.25-28).

Спір виник з приводу невідповідності Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_4 №2-2-11-3-6699 від 13.11.2013 року приписам Порядку складання та вимоги до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004року №614, що також тягне за собою скасування Висновку ЛЕК від 16.06.2015 року, як такого, що складений на підставі незаконної Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_4 від 13.11.2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрутованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Підстави, процедура складання та вимоги щодо форми інформаційної довідки про умови праці (санітарно-гігієнічна характеристика умов праці), регламентовані Порядком складання та вимогами до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.12.2004 року № 614 (далі - Порядок № 614).

Відповідно до п. 1.3 Порядку № 614 санітарно-гігієнічна характеристика умов праці складається в разі підозри у працівника професійного захворювання (отруєння) (далі -санітарно-гігієнічна характеристика) та є лише одним з документів, з урахуванням якого в кожному конкретному випадку вирішується питання про зв'язок хронічного захворювання (отруєння) з впливом виробничих факторів і трудового процесу (далі - виробничі фактори) з метою встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння).

Згідно п.1.4 Порядку № 614 санітарно-гігієнічна характеристика складається лікарем з гігієни праці закладу державної санітарно-епідеміологічної служби за місцезнаходженням підприємства, де працює хворий, на запит керівника ЛПЗ.

Відповідно до п. 1.5. Порядку № 614 підставою для складання санітарно-гігієнічної характеристики є акт санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта за формою 315/о, затвердженою наказом МОЗ України від 11.07.2000 №160 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в санітарно-епідеміологічних закладах». Обстеження проводиться за участю представників підприємства, первинної профспілкової організації, членом якої є хворий, або уповноваженої найманими працівниками особи з питань охорони праці, якщо хворий не є членом профспілки, та робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства.

Згідно до п.1.14 Порядку № 614 для складання санітарно-гігієнічної характеристики головний державний санітарний лікар надсилає припис роботодавцю (особі) для надання необхідних документів за встановленою формою (Додаток 3). Термін надання документів не повинен перевищувати 15 робочих днів з часу отримання офіційного запиту від головного державного санітарного лікаря. Матеріали подаються до закладу державної санітарно-епідеміологічної служби із супровідним листом.

Пунктом 1.17 Порядку №614 визначено, що документи згідно з додатком 3 роботодавець (уповноважений ним орган) (особа), а в разі ліквідації підприємства його правонаступник (особа) узгоджує з робочим органом виконавчої дирекції Фонду, а також з профспілковою організацією підприємства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1112 "Деякі питання розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві".

Після отримання вказаних документів заклад державної санітарно-епідеміологічної служби проводить обстеження підприємства для уточнення умов праці працівника в його присутності, представників роботодавця, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, профспілкової організації з проведенням, у разі необхідності, вимірювань (досліджень) виробничих факторів і трудового процесу за кошти роботодавця (п.1.18) та в подальшому комісія складає акт санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта за формою 315/о. З актом ознайомлюють працівника, робоче місце якого обстежувалось, що засвідчується його підписом (п.1.19 Порядку №614).

Відповідно до п. 1.20 Порядку № 614 заклад державної санітарно-епідеміологічної служби протягом 5 робочих днів після складання та підписання акта всіма членами комісії готує санітарно-гігієнічну характеристику згідно з додатком 4.

Пунктом 1.23 Порядку № 614 визначено, що санітарно-гігієнічна характеристика може бути використана протягом 5 років, якщо умови праці працівника за цей час не змінились, що підтверджується довідкою роботодавця (особи) відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до п. 1.26 Порядку №614 у разі незгоди з санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «ПівдГЗК» на адресу Головного державного санітарного лікаря міста Кривого Рогу було направлено інформаційну довідку про умови праці ОСОБА_4, картки умов праці слюсаря-ремонтника. Вказана інформаційна довідка про умови праці ОСОБА_4 погоджена із страховим експертом з охорони праці відділу профілактики виробничого травматизму відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розу - ОСОБА_8, який її підписав без жодних застережень чи зауважень (а.с. 8-17).

25 вересня 2013 року складено акт санітарно-епідеміологічного обстеження управління з ремонту технологічного обладнання ВАТ «ПівдГЗК» за формою №315/о, про що внесено відповідні дані до Санітарно-гігєнічної характеристики умов праці та що свідчить про виконання відповідачем вимог п.1.14 Порядку № 614.

Доводи позивача про те, що санітарно-епідеміологічне обстеження не проводилось та відповідний акт не складався, колегією суддів відхиляються, як недоведені та необгрунтовані.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Оскільки, позивач Відділення Фонду не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що акт санітарно-епідеміологічного обстеження за формою №315/о не складався та не ставив перед судом питання щодо витребування відповідних відомостей у відповідальних осіб, фактично самоусунувшись від доведення суду обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що лиле неучасть страхового експерта з охороним праці у обстеженні підприємства не може спростовувати визначені комісією результати цього обстеження та не свідчить про непроведення такого обюстеження.

Отже, при складанні санітарно-гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_4 від 13.11.2013 року використовували дані тільки з офіційних документів за підписом відповідальних осіб, що відповідає вимогам п.1.14 Порядку № 614, тому відсутні підстави для її скасування, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Окрім цього, у п. 1.6. Порядку № 614 визначено, що особи, які склали санітарно-гігієнічну характеристику, несуть відповідальність за достовірність інформації щодо умов праці та трудового процесу, викладеної у санітарно-гігієнічній характеристиці, згідно з чинним законодавством. Так, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що особи, які склали санітарно-гігієнічну характеристику умов праці ОСОБА_4, внесли до неї недостовірну інформацію щодо умов праці та трудового процесу останнього.

Не надано позивачем суду й даних про те, що надана ПАТ «ПівдГЗК» інформація щодо умов праці ОСОБА_4 не відповідає дійсності або про те, що Санітарно - гігієнічна характеристика умов праці ОСОБА_4 від 13.11.2013 року складена на підставі інформації, яка призвела до необґрунтованого прийняття рішення про зв'язок захворювання ОСОБА_4 з його умовами праці у ПАТ «ПівдГЗК».

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що санітарно-гігієнічна характеристика про умови праці ОСОБА_4 була складена з порушенням нормативних вимог Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затверджених Наказом МОЗ України №614 від 12.12.2004 року, а саме про те, що її складання здійснено без комісійного обстеження підприємства та за відсутності акту санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта за формою 315/о, оскільки при складанні санітарно-гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_4 від 13.11.2013 року використовували дані тільки з офіційних документів за підписом відповідальних осіб, що відповідає вимогам п.1.14 Порядку № 614, тому відсутні підстави для її скасування, в той час як будь-яких належних та допустимих доказів на спростування зазначених в санітарно-гігієнічній характеристиці показників позивач не надав.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що параметри шкідливих виробничих факторів на робочому місці ОСОБА_4, які зазначені в санітарно-гігієнічній характеристиці, не мають свого підтвердження офіційними документами, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивачем по справі не доведено вказаних обставин, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що представник Фонду не був присутній при обстеженні підприємства, яке необхідно для складання санітарно-гігієнічної характеристики про умови праці, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, лише неучасть страхового експерта з охорони праці у обстеженні підприємства не може спростовувати визначені комісією результати цього обстеження.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що зазначені позивачем порушення привели до необ'єктивності в оцінці умов праці та подальшій помилці при встановленні професійного характеру захворювання, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових інтересів, задля отримання підстави для проведення повторного розслідування страхового випадку, оскільки матеріали цивільної справи не містять доказів невідповідності санітарно-гігієнічної характеристики умов праці ОСОБА_4 від 13.11.2013 року Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, затверджених Наказом МОЗ України №614 від 12.12.2004 року.

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі №6-1767 цс 16 викладено правовий висновок про те, що статтею 55 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 1105-ХІV передбачено право виконавчих органів Фонду звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань, але факт нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який пов'язаний з виробництвом, не може бути оскаржений Фондом (його регіональними відділеннями), у зв'язку з чим суд першої інстанції вірно звернув увагу позивача на відсутність у нього права на оскарження в судовому порядку Висновку ЛЕК від 16.06.2015 року щодо встановлення ОСОБА_4 професійного захворювання та визначення відповідного діагнозу.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області в особі Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: