Справа №: 486/1109/19 Провадження № 2-з/486/10/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі головуючого Савіна О.І., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2019 року на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 256 109.10 грн..

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на грошові кошти відповідача в сумі 256 109.10 грн., які можуть знаходитись на рахунках відповідача. В обґрунтування заяви зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

Пунктом 3 ч.1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається: після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно реєстру передачі справ від 01.11.2019 року, заява про забезпечення позову передана в провадження судді Савіна О.І. 01 листопада 2019 року.

Частинами 1 та 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2) ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

Частиною 1 ст. 157 ЦПК України визначено, що ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом, а статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вимоги до виконавчого документу, а саме, відповідно до п.4) ч.1 ст. 4 зазначеного Закону, у виконавчому документі зазначаються: реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Однак в матеріалах заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, що унеможливлює приведення ухвалюваного судом рішення, до вимог встановлених ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», як до виконавчого документу.

Крім того, до заяви про забезпечення позову позивачем не додано документу на підтвердження сплати судового збору.

Так, згідно ч.5 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У відповідності до п.4) ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення доказів або позову, ставка судового збору становить 0.2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що станом на 01.01.2019 року складає 384.20 грн..

Окрім того, суд звертає увагу на те, що заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, однак не зазначила назви установ банків, де перебувають банківські вклали та рахунки відповідача. Доказів того, що у відповідача наявні рахунки чи вклади, позивачем також не надано.

Одночасно з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_1 звернулась з заявою про витребування доказів, таких як виписки за валютними рахунками в ПАТ КБ «ПриватБанк», яка, на разі розглядається судом. Однак нормами ст. 153 ЦПК України передбачено, що розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється не пізніше двох днів з дня її надходження, а обов`язок надавати відповідні докази обґрунтованості заявлених вимог покладається на заявника, а не на суд.

З огляду на таке, на момент вирішення питання про забезпечення позову, заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам закону про форму і зміст заяви про забезпечення позову та про сплату судового збору.

Згідно ч.9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, зазначена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно отриманих коштів, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського міського судуО. І. Савін