Справа № 308/3652/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали скарги в порядку ст. 447 ЦПК України, поданої адвокатом ОСОБА_1 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліо», приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_2, стягувач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОСОБА_3 АВАЛЬ", субєкт оціночної діяльності: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗОДЧИЙ І К", в особі оцінювача ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_1 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліо», звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_2, стягував АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОСОБА_3 АВАЛЬ", субєкт оціночної діяльності: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗОДЧИЙ І К", в особі оцінювача ОСОБА_4.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку:

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, перелічені п. 4 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З 15.12.2017 року внесено зміни до Цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до вимог п.9 Розділу XIII Перехідні положення справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Частина 1 ст. 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до частин 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Тобто, представник, через якого має право здійснювати свою участь сторона - є самостійним учасником процесу, який по суті наділений такими ж повноваженнями, як і особа, яку він представляє, саме тому довіритель у спеціально виданій йому довіреності визначає для представника обсяг повноважень, які останній має право здійснювати для представництва у будь-якому органі від імені довірителя. До того ж довіритель має право обмежити чи розширити коло повноважень представника та надати йому право на вчинення окремих процесуальних дій, які належать до спеціальних прав сторони.

Тобто єдиною підставою для підтвердження у представника обсягу повноважень, наданих йому довірителем є належним чином оформлена від імені довірителя довіреність із спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 810/739/15.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 31.05.2018 у справі № 813/4070/17.

З цього питання, також неодноразово висловлювалася ОСОБА_5 Верховного Суду, яка зазначала, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 у справі № 914/2772/16; від 21.03.2018 у справі № 914/2771/16).

Зі змісту даної скарги, вбачається, що її підписано адвокатом ОСОБА_1 представником ТОВ «Кліо», від імені товариства та на підтвердження повноважень якого, до матеріалів позовної заяви додано ордер, виданого на підставі: договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 1-2ДВСК від 14 січня 2019 року на представництво в Ужгородському місьскрайонному суді Закарпатської області, Закарпатському апеляційному суді, та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/490.

Разом з тим, договір про надання правової допомоги № 1-2ДВСК від 14 січня 2019 року до матеріалів справи не додано.

В матеріалах скарги відсутній будь-який документ, який би підтверджував рішення позивача, реалізувати своє право на звернення до суду саме через даного представника та від імені довірителя із спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя.

З огляду на зазначене, слід вважати, що скарга підписана представником позивача - адвокатом за відсутності підтвердження повноважень такої особи на її підписання.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутній належним чином засвідчений відповідний документ, який би підтверджував рішення скаржника, реалізувати своє право на звернення до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області через вказаного представника, в тому числі враховуючи те, що сама скарга підписана особою, яка не мала права його підписувати, або ненадала документи на підтвердження права самому її підписувати від імені скаржника, суд дійшов висновку, що оскільки скаргу, підписано особою, яка не має належних повноважень на її підписання, до матеріалів скарги таких не надано, суддя дійшов висновку, що така відповідно п.1 ч.4 ст. 185 ЦПК України підлягає поверненню позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Також, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись п. 1 ч.4 ст. 185, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу, в порядку ст. 447 ЦПК України, поданої адвокатом ОСОБА_1 від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Кліо», приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області ОСОБА_2, стягував АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОСОБА_3 АВАЛЬ", субєкт оціночної діяльності: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗОДЧИЙ І К", в особі оцінювача ОСОБА_4 - повернути скаржнику.

Апеляційна скарга на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її отримання безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6