КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Колесник О.М.
Номер провадження № 22-ц/824/2809/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року у справі за заявою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року за нововиявленими обставинами

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ПальораГанна Юріївна, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про припинення права власності на 1/2 частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції із вказаним позовом, який мотивовано тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було розірвано, а квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя. За цим рішенням в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за нею та відповідачем ОСОБА_5 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 за кожним. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2014 року рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

З метою оформлення права власності на 1/2 частину квартири ОСОБА_4 звернулася до відповідних державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності, та дізналася, що відповідач ОСОБА_5 відчужив квартиру № АДРЕСА_1 ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 28 серпня 2013 року. Зазначає, що нотаріально посвідченої згоди на відчуження квартири, яка на момент продажу була спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позивач не надавала. Вважає, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 28 серпня 2013 року укладений з порушенням вимог чинного законодавства, тому просила визнати цей договір недійсним. Також просила суд застосувати наслідки недійсності правочину та зобов'язати кожну із сторін за договором повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із заявленим позовом, звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про припинення права власності ОСОБА_5 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину цієї квартири. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтував тим, що на час ухвалення рішення Апеляційним судом м. Києва 29 травня 2014 року, яким рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року в частині визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, спірна квартира вже була відчужена відповідачем ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2013 року ОСОБА_2 Таким чином, право власності ОСОБА_5 на 1/2 частину спірної квартири припинилося шляхом укладання договору купівлі-продажу, і відповідно, право власності на цю частину квартири виникло у ОСОБА_2 Вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції порушують його права, як власника, і підлягають захисту в судовому порядку. Зазначив також, що відповідач ОСОБА_5 мав право розпорядитися належною йому на праві власності Ѕ частиною квартири АДРЕСА_1, а вимоги ОСОБА_4 про визнання договору недійсним не підлягають задоволенню, оскільки з цих вимог не випливає, що продаж квартири зачіпає права та інтереси позивача за первісним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1315. В решті позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про припинення права власності та визнання права власності на 1/2 частину квартири - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року апеляційну скаргу представника відповідача у справі ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року залишено без змін.

У грудні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав заяву про перегляд рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Дану заяву було мотивовано тим, що відповідно до матеріалів справи №753/14912/14-ц, провадження №2/753/5997/14 представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 стало відомо про те, що ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 18 серпня 2014 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, приватний нотаріус КМНО Пальора Г.Ю., Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна. Заявник зазначав, що дана обставина є суттєвою і позивач не мала права звертатись повторно до суду із тим самим позовом, між тими ж сторонами на той самий предмет спору і з тих самих підстав. Враховуючи зазначене, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просив рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року скасувати у зв'язку із нововиявленими обставинами та закрити провадження у вказаній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивував тим, що оскільки Дарницьким районним судом міста Києва 18 серпня 2014 року було постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, то дана обставина відповідно до ч.7 ст. 122 ЦПК України перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом, між тими ж сторонами на той самий предмет спору і з тих самих підстав. Апелянт вважає, що зазначена обставина при ухваленні рішення судом першої інстанції не встановлювалась та до уваги не бралась.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою заяву представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити, скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, а провадження у справі закрити.

При апеляційному перегляді ухвали представник відповідача у справі ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. При цьому зазначив, що виключення позивачкою однієї із вимог з позову поданого 26 серпня 2014 року не може свідчити про те, що новий позов не є ідентичним попередньому, а тому наполягав на обґрунтованості поданої ОСОБА_2 заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та необхідності закриття провадження у вказаній справі.

Представник позивачки у справі ОСОБА_4 - ОСОБА_7 заперечувала щодо доводів викладених в апеляційній скарзі та просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що позивачка на вимогу суду першої інстанції викладені в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року та розділили вимоги, що підлягають розгляду за правилами визначеними ЦПК України та КАС України і подала 26 серпня 2014 року інший позов, а не ідентичний тому, у відкритті провадження за яким було відмовлено. Крім того вважає, що вказані заявником обставини не являються нововиявленими щодо мотивів прийняття судом першої інстанції рішення 28 січня 2015 року та не можу бути підставою для його перегляду, а тим більше скасуванню та закриттю провадження у вказаній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача та позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, предметом позову, поданого ОСОБА_4 12 серпня 2014 року до Дарницького районного суду м. Києва було визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 28 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1315; застосування наслідків недійсності правочину та зобов'язання кожну із сторін за вказаним договором повернути другій стороні все, що вона отримала на виконання цього правочину; та скасування реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 трикімнатної квартири АДРЕСА_1.

У зв'язку з об'єднанням в одній позовній заяві вимог, що підлягають розгляду за різними видами судочинства Дарницьким районним судом м. Києва 18 серпня 2014 року було винесено ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі №753/14912/14-ц .

26 серпня 2014 року ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва було подано новий позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 28 серпня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстрований у реєстрі за № 1315; застосування наслідків недійсності правочину та зобов'язання кожну із сторін за вказаним договором повернути другій стороні все, що вона отримала на виконання цього правочину.

Спір за поданим ОСОБА_4 26 серпня 2104 року позовом вирішений Дарницьким районним судом 28 січня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2015 року апеляційну скаргу представника відповідача у справі ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року залишено без змін, таким чином рішення набрало законної сили.

Вирішуючи подану ОСОБА_2 заяву про перегляд рішення Дарницького районного суду від 28 січня 2015 року за нововиявленими обставинами суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що викладена заявником обставина не спростовує висновків викладених в зазначеному вище рішенні суду та не впливає на юридичну оцінку обставин встановлених судом при ухваленні вказаного рішення .

Колегія суддів погоджується із зазначеним вище висновком суду першої інстанції оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права та постановлений з дотриманням норм процесуального законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за нововиявленими або виключними обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПКУкраїни, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" (далі - Постанова пленуму) нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України 2004 року, чинної на момент подання заяви про перегляд ухвали у зв'язку з нововиявленими обставинами).

Доводи апелянта про існування двох у справі між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих же підстав колегія суддів визнає безпідставними.

Так із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 18 серпня 2014 року у справі №753/14912/14-ц було відмовлено у відкриті провадження з підстав поєднання позивачкою в одному позові вимог, які на думку суду першої інстанції повинні бути розглянуті за різними видами судочинства, в той час як рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 були вирішені по суті заявлених позовних вимог з перевіркою обставин викладених позовних вимог та заперечення відповідача у справі.

Доводи апелянта про те, що відмова у відкриття провадження за позовом ОСОБА_4 відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року є нововиявленою обставиною щодо обставин викладених в рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року колегією суддів не приймається оскільки не спростовує обставин, які покладені в основу рішення суду про перегляд якого заявлено заявником та наявність їх не призвело б до ухвалення іншого рішення по суті позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновку суду першої інстанції щодо необґрунтованості доводів викладених заявником в заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3, поданої в інтересах відповідача ОСОБА_2 .

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 429 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Мотивований текст постанови виготовлено 04 квітня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв