Справа №265/1241/18
Провадження №2/265/75/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О., за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за аліментами,

представник позивачки адвокат ОСОБА_4 діюча на підставі Довіреності Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26.09.2017

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за аліментами в розмірі 104959,20 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є донькою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 26 червня 2006 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходів починаючи з 06 червня 2000 року до досягнення дитиною повноліття.

Матірю позивачки був направлений виконавчий лист згідно вищевказаного рішення суду до Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, де перебувало виконавче провадження № 9238441 з примусового виконання. В подальшому, як було зясовано, виконавчий лист був втрачений, тому згодом на виконання був наданий дублікат виконавчого листа. В звязку із ситуацією, яка склалась в країні, вона разом з сімєю вимушена була переїхати з м. Донецьк в інший регіон. При переїзді були частково втрачені документи щодо сум отриманих аліментів. 11.12.2016 вона досягла повноліття, нарахування та стягнення аліментів на неї було припинено. Щоб дізнатися про розмір сплачених аліментів мати позивачки направила звернення до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виплати аліментів на свою дитину ОСОБА_1 Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.12.2017 аліменти на утримання ОСОБА_1 стали утримуватися з серпня 2009 року розмірі 25 відсотків від пенсійних виплат відповідача. Таким чином, внаслідок невиконання відповідачем рішення суду в повному обсязі за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів починаючи з 06 червня 2000 року по серпень 2009 року. Виходячи з розрахунку, який зроблений орієнтовно, розмір заборгованості аліментів становить 103125 гривень. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів за період з 06 червня 2000 року по серпень 2009 року в сумі 103 125 гривень. В подальшому, протягом розгляду справи, позивачка уточнила суму заборгованості за аліментами та просила суд стягнути з відповідача заборгованість за аліментами в розмірі 104959,20 гривень.

Позивачка ОСОБА_1 не приймала участь у судовому засіданні, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала зміст позовної заяви про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, та надала пояснення аналогічні змісту заяви. Також в судовому засіданні пояснила, що позивачці, з 2009 року до досягнення нею 18 років, сплачувались аліменти з пенсії відповідача, але заборгованість виникла з 2000 року по 2009 рік у розмірі 104949, 20 гривень. Просила суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав, та суду пояснив, що в 1999 році він став пенсіонером. Аліменти сплачував з пенсії. Після досягнення донькою 18 років з нього було припинено стягнення аліментів. При цьому, коли виникла заборгованість, то з нього спочатку стягували 50 % заборгованості, а після її погашення 25%. Тому вважає що заборгованості по аліментам у нього не має. В задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що в 2006 році вона поштою направила виконавчий лист до Лівобережного ВДВС, але отримувати аліменти на утримання доньки почала тільки з 2009 року. За цей період вона тільки 4 рази отримала аліменти. Дії державного виконавця вона не оскаржувала. Просила позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, про відмову у задоволені позову за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася 11.12.1998 року, її батьками є батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_3 ( а.с. 16).

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 26 червня 2006 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 (після внесення змін Борисівни), ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (прибутку), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 червня 2000 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно виконавчого листа № 2-1469, виданого Куйбишевським районним судом м. Донецька 12 липня 2006 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_7 (після внесення змін Борисівни), ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (прибутку), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 червня 2000 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувач ОСОБА_3 неодноразово зверталася до Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області із заявами щодо виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку.

Лівобережний ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області повідомляв ОСОБА_3 на її неодноразові звернення про вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення про стягнення аліментів, а саме 26.11.2007 (а.с. 65), 09.09.2008 (а.с.95) та їй розяснено право захистити її законні права, якщо вона вважає їх порушеними, шляхом звернення до суду.

У відповіді від 13.10.2015 № 3303/33-04, яка була надана на заяву ОСОБА_3, зазначено, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало ВП № 9238441 по примусовому виконанню дубліката виконавчого листа № 2- 1469, виданого 26.06.2006 року Куйбишевським районним судом м. Донецька, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини. 18.09.2009 державним виконавцем згідно Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, у звязку з тим, що на виконанні у відділі перебував оригінал виконавчого листа № 2-1469, відповідно до якого проводились утримання аліментів з пенсії боржника, тому дублікат вказаного виконавчого листа повернуто до суду, який видав рішення( а.с. 90).

Згідно до відповідей Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 30.08.2018 та 27.12.2018 державним виконавцем 18.09.2009 року відповідно Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Надати довідку про заборгованість зі сплати аліментів з 2000 року по 2009 рік чи будь-яку додаткову інформацію немає можливості, так як згідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих до архіву становить три роки.

Надати довідку зі сплати аліментів починаючи з 2009 року також не можливо, так як згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області утримання з пенсії ОСОБА_2 проводилось з 01.08.2009 по 11.12.2016, утримання припинено у звязку із повноліттям дитини ОСОБА_1.

Будь-яких інших даних про перебування виконавчого листа № 2-1469 у відділі ДВС згідно АСВП та документації відділу на теперішній час немає. Згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий лист № 2-1469, виданий 26.06.2006 Куйбишевським районним судом м. Донецька, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини повторно і станом на 27.12.2018 до відділу ДВС не надходив та наданий час на виконанні не перебуває.

Аналогічні відомості викладені в листах Лівобережного ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 07.09.2018 та листах Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України від 13.03.2017, 29.09.2017, 29.03.2018, 23.06.2018, 30.08.2018, 01.10.2018, 27.12.2018 (а.с. 26, 46, 147, 176, 188, 219).

В листі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 16.12.2016 за № ФЕ082982/3, який надано на звернення стягувача ОСОБА_3, зазначено, що згідно електронній бази даних утримання з пенсії пенсіонера проводилися з 01.08.2009. Постанова про стягнення аліментів надходила до головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у м. Донецьк, який відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.05.2015 № 428-р віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, у звязку з чим не можливо звірити відповідність даних постанови з електронною базою даних. Для вирішення питання щодо виплати аліментів за період з 2000 по 2006 роки, необхідно звернутися до органу державної виконавчої служби для перерахунку сум аліментів. Аналогічні відомості викладені в листах Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.12.2017 та надано відомості про відрахування аліментів з пенсійної виплати.

Згідно із відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02 липня 2018 року за № 8783/07-1, від 01 жовтня 2018 року за № 13098/07/1 ОСОБА_6 перебуває на обліку в головному управлінні як отримувач пенсії за вислугу років, згідно Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» 01.01.2007 Міністерством внутрішніх справ України передано функції з призначення та виплати пенсії органам Пенсійного фонду України. Згідно електронної пенсійної справи утримання з пенсії ОСОБА_5 проводились на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_1, починаючи з 01.08.2009 у розмірі 25 % від пенсії відповідно до рішення суду про стягнення аліментів від 26.06.2006 №2-1469, яке направлене Куйбишевським районним судом м. Донецька. Відрахування аліментів припинено з 12.12.2016 після досягнення донькою повноліття. Надати інформацію, щодо отримання пенсії ОСОБА_2 починаючи з 01.06. 2000 по 01.07 2007, головне управління не має можливості. Сума пенсії за період з 01.01.2007 по 31.08.2009 складає три тисячі сто двадцять п'ять гривень 01 копійок.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконував рішення суду по сплаті аліментів, а тому просить стягнути з нього суму заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 104959,20 гривень, про що надала розрахунок заборгованості за аліментами, яку визначила особисто( а.с.164-173).

При цьому в судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_3, яка була стягувачем у виконавчому провадженні, суду пояснили, що рішення, дії державного виконавця, пов'язані із виконанням рішення про стягнення аліментів, повязані із обчисленням розміру заборгованості із сплати аліментів та складенням відповідного розрахунку, в рамках даної справи не оскаржувалися.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам не відповідають обставинам справи та положенням закону.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.

Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості (не спір про стягнення заборгованості) із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК).

Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувались у зв'язку з розшуком платника аліментів, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття ( ч.2, 4 ст.194 СК України).

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом (ч.4 ст. 195 СК України).

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду сімейне законодавство (ч.3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).

У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини відбувалося за рішенням суду.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються за рішенням суду, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

З урахуванням вищенаведених норм права, та з урахуванням того, що відповідач сплачував аліменти за виконавчим листом, а не за його заявою, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за аліментами у розмірі 104959,20 гривень не мають правового підґрунтя, внаслідок чого суд відмовляє у задоволені її позовних вимог.

Крім того суд вважає, що позивачка не є стороною виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1469, виданого Куйбишевським районним судом м. Донецька 12 липня 2006 року за яким з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_7 (після внесення змін Борисівни), ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (прибутку), але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 червня 2000 року і до досягнення дитиною повноліття, а сторонами за даним виконавчим провадженням є стягувач ОСОБА_3, боржник ОСОБА_6 і державний виконавець, між якими може виникнути спір щодо розміру заборгованості за аліментами, та у яких виникає право звернення до суду за захистом порушених прав в установленому законом порядку у разі виникнення спору, а тому її право за даним виконавчим провадженням не було порушено, що є також підставою для відмови у задоволені її позову.

Керуючись ст.ст. 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за аліментами за період з 6 червня 2000 року по серпень 2009 року в розмірі 104959,20 гривень, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, 14000, м. Чернігів.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_4, діюча на підставі Довіреності Чернігівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26. 09. 2017 року, адреса, вулиця Шевченко будинок 50-а, 14000, м. Чернігів.

Відповідач ОСОБА_6, ІПН НОМЕР_2, вулиця Пашковського 64 а, квартира 153 Б, м. Маріуполь.

Третя особа ОСОБА_3, адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, 14000, м. Чернігів.

Повне рішення складено 5 квітня 2019 року .

Суддя Костромітіна О.О.