Ухвала

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 338/822/15-ц

провадження № 61-18914ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області

від 20 вересня 2016 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Порогівська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні дорогою, демонтування самовільно споруджених воріт, зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні дорогою,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Порогівська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області, про усунення перешкод у користуванні дорогою, демонтування самовільно споруджених воріт, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні дорогою.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області

від 30 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди

у користуванні дорогою до належної ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу встановлених воріт. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 08 червня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відхилено. Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області

від 30 липня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області

від 20 вересня 2016 року залишено без змін.

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області

від 30 липня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду

з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 389 ЦПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси

та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не брав участі у справі і не використав своє право на апеляційне оскарження рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року, він не наділений правом на касаційне оскарження цього рішення до його перегляду в апеляційному порядку за його апеляційною скаргою, як це передбачено частиною четвертою статті 389 ЦПК України, а тому у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Чинним ЦПК України не передбачено право касаційного оскарження

до Верховного Суду судових рішень, ухвалених Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як судом касаційної інстанції.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини першої, частиною четвертою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 30 липня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області

від 20 вересня 2016 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Порогівська сільська рада Богородчанського району Івано-Франківської області, про усунення перешкод в користуванні дорогою, демонтування самовільно споруджених воріт, зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні дорогою - відмовити.

Копію ухвали разом із доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников