Справа № 703/4060/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кирилюк Н.А.

з секретарем Кочетковою І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/4060/18

за участю

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

про встановлення фактів та визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Ташлицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ташлик Смілянського району померла її баба ОСОБА_3, яка мала право на земельну частку (пай) розміром 2,88 в КСП «Зоря» с. Ташлик Смілянського району.

Спадщину після нього прийняла мати позивача ОСОБА_4 шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла.

Позивач стверджує, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після матері, спадщину прийняла шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначила, що її мати не встигла переоформити на себе спадкове майно після ОСОБА_3, так як померла.

Крім того, вказала, що за життя ОСОБА_3 помилково носила прізвище «ОСОБА_3», що відобразилось в подальшому у свідоцтві про смерть та сертифікаті на право на земельну частку (пай). В подальшому Смілянським районним відділом ДРАЦС було повторно видано свідоцтво про смерть, у якому вказано правильно прізвище померлої як «ОСОБА_3». В той же час, після внесення відповідних виправлень до свідоцтва про смерть, стало не співпадати прізвище померлої у сертифікаті.

Оскільки на сьогоднішній день чинним законодавством не регулюється порядок виправлення помилок у сертифікаті, просила встановити факт належності ОСОБА_3 сертифікату, виданого на прізвище «ОСОБА_3».

Позивач також просила встановити факт, що ОСОБА_4 є рідною дочкою ОСОБА_3 Зазначила, що у свідоцтві про реєстрацію шлюбу по-батькові ОСОБА_4 помилково записано як «ОСОБА_4» замість «ОСОБА_4».

Під час розгляду справи суд залучив до участі в справі як співвідповідача ОСОБА_6, яка є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_3

В судовому засідання представник позивача підтримав позов повністю та просив його задоволити з наведених у ньому підстав.

Представник сільської ради в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. В направленій на адресу суду заяві сільський голова позов визнав і просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради.

Відповідач ОСОБА_6 також на розгляд справи не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У відповідності із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 мала дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом досліджено свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3, у відповідності з яким 26 лютого 1963 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_9, шлюб було зареєстровано в республіці Казахстан.

Як встановлено з висновку Смілянського РВ ДРАЦС від 28 вересня 2018 року по-батькові нареченої зазначено «ОСОБА_4», що є відмінним від зазначення по-батькові у актовому записі про народження «ОСОБА_4». Зазначено, що під час державної реєстрації шлюбу була допущена помилка, однак внести зміни до цього запису неможливо у зв'язку з відсутністю актового запису про шлюб, оскільки його було вчинено у іншій країні.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що вони знали ОСОБА_3 і ОСОБА_4 як матір і дочку.

Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, суд вважає доведеним факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

25 серпня 1998 року видано сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, у відповідності з яким ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря» розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Судом встановлено, що до внесення змін у свідоцтво про смерть ОСОБА_3, аналогічні свідоцтва були видані із зазначенням ПІБ померлої як «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, та «ОСОБА_3».

Таким чином, суд вважає, що виданий сертифікат на ім'я ОСОБА_3 дійсно належить ОСОБА_3

Судом досліджено спадкову справу після ОСОБА_3 та встановлено, що із заявою про прийняття спадщини після неї звернулась ОСОБА_6 Крім того, у відповідності з довідкою виконкому Ташлицької сільської ради від 28 вересня 2017 року на день відкриття спадщини після ОСОБА_3 з нею проживала і була зареєстровано дочка ОСОБА_4, яка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном.

У відповідності із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Ташлик Смілянського району Черкаської області. Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 померла доводилась позивачу матір'ю.

Спадщину після ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_1 шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса від 29 листопада 2018 року.

Враховуючи, що і ОСОБА_3 і ОСОБА_4 помер відповідно в 1996 і 1997 роках, застосуванню до цих правовідносин підлягають норми Цивільного кодексу в редакції 1963 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Враховуючи, що ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 за життя не розпорядились належним їм майном шляхом складання заповіту, спадкуванню здійснюється за законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Таким чином, ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги після ОСОБА_3, а ОСОБА_1 - після ОСОБА_4.

Статтею 549 ЦК України визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, згідно з ч. 1 цієї статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_4 прийняла спадщину після ОСОБА_3 шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном. В той же час, ОСОБА_1 прийняла спадщину після ОСОБА_4 шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори.

В той же час суд зазначає, що згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, законодавець розмежовує поняття права на земельну частку (пай) і право власності на земельну ділянку. До виділення земельної ділянки в натурі особи набувають лише право на неї і розмір такої ділянки встановлюється в умовних кадастрових гектарах. Після встановлення її меж особа набуває право власності на земельну ділянку.

Оскільки на день своєї смерті ОСОБА_4 не набула права власності на конкретно визначену земельну ділянку, спадкуванню підлягає право на земельну частку (пай).

На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що на даний час у позивача відсутні передбачені чинним законодавством правовстановлюючі документи на спадкове майно, вона позбавлена можливості оформити право власності на це майно у визначений законом спосіб.

За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після є визнання права на спадкове майно у судовому порядку.

При цьому, суд враховує, що відповідачі визнали позов в повному обсязі

Вимог про стягнення з відповідачів судового збору позивач не заявила, а тому їх слід віднести на її рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Встановити факт належності ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 від 25.08.1998 року, виготовленого на ім'я ОСОБА_3.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області, на території колишнього КСП "Зоря" згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 від 25.08.1998 року, виготовленого на ім'я ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 8 квітня 2019 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк