Дата документу 04.04.2019 Справа № 331/38/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/38/19 Головуючий у 1 інстанції Антоненко М.В.
Провадження № 22-ц/807/1552/19 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсною третейської угоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсною третейської угоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року передано вищевказану цивільну справу за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

На зазначену ухвалу ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, справу направити для продовження розгляду до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13 лютого 2019 року, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем порушено вимоги територіальної юрисдикції (підсудності), оскільки відповідно до Статуту ПАТ «Укрсоцбанк» місцезнаходженням юридичної особи ПАТ «Укрсоцбанк» є м. Київ, вул.. Ковпака, 29.

З таким висновком суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсною третейської угоди.

В позовній заяві просила суд визнати недійсною і скасувати третейську угоду (застереження), викладене в пункті 5.2 договору поруки № 334/08/8-11, укладеного 15.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Договір, з приводу якого виник спір, укладався в приміщенні Новоолександрівського відділення Запорізької обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк», що була розташована в м. Мелітополі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Територіальне відокремлене безбалансове відділення банку - це підрозділ, який здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнтів та вкладні операції.

Відділення банків виконують функції та операції, передбачені положенням про відділення та на підставі дозволу, наданого компетентним органом банку на право проведення відділенням окремих операцій, у межах отриманих банком банківської ліцензії та письмового дозволу (у тому числі в межах отриманого філією, якій підпорядковується відділення, дозволу банку, погодженого Національним банком України).

Погодження відкриття відділення здійснюється за рішенням Комісії Національного банку України при територіальному управлінні за місцезнаходженням відділення.

З положення про Запорізьке відділення ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що місцезнаходження Запорізького відділення: Україна, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського (нова назва Олександрівська), 35.

Відповідно до ч. 7 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи пред'являються за місцем їх знаходження, позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Структурні підрозділи юридичної особи, оскільки вони не є юридичними особами за законодавством України (ч. 3 ст. 95 ЦК), не можуть виступати стороною у справі, тобто стороною у справі має бути відповідна юридична особа.

Щодо підсудності цих позовів, то суддя повинен зважити на положення ст.95 ЦК і насамперед визначитись із поняттями "філія" і "представництво" та їх правовим становищем.

Філією - є відокремлений підрозділ юридичної особи, який розташований за її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій (ч. 1 ст. 95 ЦК).

Представництвом - є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи (ч. 2 ст. 95 ЦК).

Оскільки філія або представництво юридичної особи діють у межах наданих їм повноважень, то пред'явлення позову може мати за їх місцезнаходженням, коли спір випливає саме з їх діяльності.

Із змісту заявлених вимог та матеріалів справи слідує, що позивач має спір з банком щодо визнання недійсною і скасування третейської угоди (застереження), викладені в пункті 5.2 договору поруки № 334/08/8-11, укладеного 15.02.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 і ОСОБА_3 У спірному договорі в реквізитах сторін зазначено кредитором Новоолександрівське відділення Запорізької обласної філії за адресою м. Мелітополь, пр.. Б. Хмельницького, 30.

В такому разі, суддя мав перевірити, при вирішенні питання про відкриття провадження підсудність справи за місцезнаходженням відділення банку Запорізької обласної філії.

Повертаючи справу за підсудність до Голосіївського районного суду м. Києва, суддя не застосував положення ч.7 ст. 28 ЦПК України, та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для передачі справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Право на апеляційне оскарження особою рішення суду зазначено у рішенні Конституційного Суду України у справі № 1-33/2007 від 11 грудня 2007 року, в якому визначено, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

У відповідності до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої Радою Європи 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень становить складову права на справедливий суд.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року про передачу справи на розгляд іншому суду скасувати і направити справу для вирішення питання про відкриття провадження згідно ч.7 ст. 28 ЦК України до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року у цій справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції - Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді: