Справа № 628/4023/18
Провадження № 2/628/264/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року Купянський міськрайонний суд Харківської області

у складі : головуючого судді Клімової С.В.,

при секретарі Бавики Л.М.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Купянську цивільну справу за позовом Кредитної спілки « Надія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2018 року позивач КС « Надія» звернувся до Купянського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.12.2013 року між позивачем КС «Надія» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір кредиту № 4885, відповідно до умов якого останній отримав кредит цільове призначення якого ( на придбання, будівництво, ремонт житла) у розмірі 16 000,00 грн. терміном на 24 місяці, з 12.12.2013 року по 12.12.2015 року під відсотки, виходячи із ставки 60% річних.

Крім того для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником прийнятих на себе зобовязань по кредитному договору, між КС «Надія» та ОСОБА_4, 12.12.2013 року був укладений договір поруки № 4885, за яким поручитель ОСОБА_4 зобовязалася відповідати перед КС « Надія» за виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань по договору кредиту за № 4885 від 12.12.2013 року в повному обсязі та у солідарному порядку у випадку невиконання або неналежного виконання ним своїх зобовязань по кредитному договору.

Позивач умови договору кредиту виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 16 000 грн..

У свою чергу відповідач ОСОБА_3 узяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконав, допустивши прострочення платежів, у результаті чого станом на 31.12.2014 року заборгованість за договором кредиту становила 29 951,11 грн..

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25.02.2015 року у цивільній справі № 628/4380/14-ц за позовом КС «Надія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КС «Надія» в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 29 951,11 грн. та судові витрати у розмірі 299,51 грн..

З дня винесення рішення по зазначені цивільній справі зобовязання по договору кредиту не виконані, у звязку з цим КС « Надія» прийняли рішення про донарахування відсотків по договору кредиту № 4885 від 12.12.2013 року за період з 01.01.2015 року по 24.12.2018 року в сумі 35 925, 67 грн..

На підставі вищевикладеного КС «Надія» просить суд стягнути з відповідачів суму донарахованих відсотків у розмірі 35 925,67 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00грн..

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 03 січня 2019 року провадження по справі було відкрито.

Ухвалою Купянського міськрайонного суду Харківської області від 27 березня 2019 року вирішено питання про проведення заочного розгляду справи.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити, пояснивши, що винесене рішення суду не є підставою для припинення договору, оскільки заборгованість на теперішній час не погашена, у звязку з чим донарахування відсотків є законним їх правом та відповідає умовам договору № 4885 від 12.12.2013 року.

Відповідачі в судове засідання не зявився. Направлені на їх адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками «за не запитом» та « за закінченням терміну зберігання».

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження.

Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місце перебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так, 12 грудня 2013 року між КС «Надія» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 4885.

Також 12 грудня 2013 року між КС «Надія» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 4885, за яким поручитель ОСОБА_4 зобовязалася відповідати перед КС « Надія» за виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань по договору кредиту за № 4885 від 12.12.2013 року в повному обсязі та у солідарному порядку у випадку невиконання або неналежного виконання ним своїх зобовязань по кредитному договору.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_3 отримав кредит на суму 16 000 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 812 від 12 грудня 2013 року.

За умовами п.2.1 зазначеного договору, кредит надається строком на двадцять чотири фактичних місяці від дати отримання позичальником кредиту.

П.3.4 договору передбачено, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом відбувається в такому порядку: в першу чергу сплаті підлягає неустойка (штраф або пеня), в другу чергу проценти за користування кредитом, а в третю чергу сума кредиту.

П.3.6 договору передбачає, що прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом згідно графіків розрахунку не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту визначеного п.2.1 цього договору, так й після закінчення цього строку протягом подальшого користування позивальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем.

Відповідно до п.5.1.7 цього договору, у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи в фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

За умовами п.7.1 даного договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України.

Пункт 10.4 кредитного договору регламентує, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мале місце під час дії договору ( відповідно до ст..631 ЦК України).

Відповідно до заочного рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого2015 року у цивільній справі № 628/4380/14-ц за позовом КС «Надія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь КС «Надія» в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 4885 від 12.12.2013 року у розмірі 29 951,11 грн., яка складається з основна сума заборгованості 15 102 грн.; відсотки за користування кредитом - 7 298,11 грн.; штраф у сумі 7 551 грн. та судові витрати у розмірі 299,51 грн..

Із розрахунку суми заборгованості за нарахованими проценами вбачається, що сума заборгованості за нарахованими процентами за період з 01.01.2015 року по 24.12.2018 року згідно договору кредиту № 4885 від 12 грудня 2013 року, становить 35 925,67 грн..

19 грудня 2018 року за вих.. № 47 позивач КС « Надія» на адресу відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направив досудову претензію по поверненню боргу з пропозицією добровільно в триденний термін з дня отримання даної претензії розрахуватися по заборгованості. ( а.с.5-26).

Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 цього Кодексу строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст..554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України ). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 529 ЦК України.

Отже, суд приходить до висновку, що позивач реалізував своє право щодо повернення суми кредиту з нарахованими відсотками за користування грошовими коштами відповідно до вимог ст.ст. 1048-1050 ЦК України, що підтверджується рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2015 року. На день розгляду справи строк дії договору за № 4885 від 12.12.2013 року закінчився, у звязку з чим суд вважає, що доводи представника позивача щодо його права на стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 28 березня 2018 року, зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позивальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання.

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідачів суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у звязку з чим заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідачів донарахованих відсотків за невиконання зобовязання по кредитному договору є необґрунтованими, тому суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачів суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне, що відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, у звязку з тим що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, отже дана вимога також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 128, 130, 141, 206, 264, 265, 280, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 11, 15 ,16, 509, 525, 526, 536, 554, 599, 610, 611, 612, 623, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Кредитної спілки « Надія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Купянський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/

Повний текст рішення складений 01.04.2019 року.

Суддя Купянського міськрайонного

суду Харківської області ОСОБА_5