Справа № 132/3968/18
УХВАЛА

іменем України

03 квітня 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вінниці заяву ОСОБА_1 про встановлення способу (порядку) виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2019 року по цивільній справі № 132/3968/18 за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Калинівський районний суд Вінницької області про зобов'язання виділити службове житло, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2019 року, ухваленому у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Калинівський районний суд Вінницької області про зобов'язання виділити службове житло вирішено:

«Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Зобов'язати Калинівську міську раду Вінницької області, виконавчий комітет Калинівської міської ради Вінницької області виділити ОСОБА_1, судді Калинівського районного суду Вінницької області, благоустроєне службове житлове приміщення за місцезнаходженням суду в місті Калинівка Вінницької області, в межах норм житлової площі, визначеної законодавством України.

Стягнути з Калинівської міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області, в рівних частках, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.»».

18.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити спосіб (порядок) виконання вищевказаного рішення суду шляхом придбання Калинівською міською радою Вінницької області, виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, на реалізацію цього судового рішення, нерухомого майна (житла), а саме: благоустроєного службового житлового приміщення за місцезнаходженням суду в м. Калинівка, Вінницької області, в межах норм житлової площі, визначеної законодавством України, за рахунок коштів місцевого бюджету, відповідно до вимог Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про публічні закупівлі», Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними.

Дана заява мотивована тим, що на підставі зазначеного судового рішення 26.02.2019 року Вінницьким районним судом Вінницької області виданий виконавчий лист № 132/3968/18, по якому постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 28.02.2019 року відкрито виконавче провадження та виконавцем встановлений боржнику граничний строк виконання цього судового рішення протягом 10 робочих днів, а саме: до 15.03.2019 року.

14.03.2019 року на 49-ій сесії Калинівської міської ради Вінницької області 7 - скликання було прийнято рішення «Про виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області та постанови про відкриття виконавчого провадження у справі № 132/3968/18 (відмовити у виконанні рішення в зв'язку з відсутністю службового житла)».

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Стаття 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов'язковим до виконання.

Згідно пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, пункту 7 частини 3 статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) судочинства є, зокрема, обов'язковість судового рішення.

Відповідно до статті 18 ЦПК України, частин 2, 4, 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Згідно частин 1, 3 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визнає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суду може лише у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

У постанові Верховного Суду України по справі № 6-1829цс15 від 25.11.2015 року висловлена правова позиція, відповідно до якої: поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлений статтею 16 ЦК України, Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Підсумовуючи вищевикладене, між позивачем та Калинівською міською радою Вінницької області, виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, виникли правовідносини, які носять зобов'язальний характер (ч.5 ст.11 ЦК України), а саме: Калинівська міська рада Вінницької області, виконавчий комітет Калинівської міської ради Вінницької області, в силу рішення суду, зобов'язане виділити позивачу, судді Калинівського районного суду Вінницької області, благоустроєне службове житлове приміщення за місцезнаходженням суду в м. Калинівка, Вінницької області, в межах норм житлової площі, визначеної законодавством України.

Відмовляючи у виконанні цього судового рішення, боржник у прийнятому рішенні від 14.03.2019 року посилається на відсутність службового житла, яке підлягає виділенню.

Дана обставина, а саме: відсутність у боржника майна, яке за рішенням суду має бути виділене (передане) стягувачу, має особливий та винятковий характер, що ускладнює виконання рішення та робить його фактично неможливим, а тому наявні всі правові підстави для застосування судом статті 435 ЦПК України, що узгоджується та відповідає роз'ясненням, викладеним в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Статтею 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», регламентовано, що після призначення на посаду суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, якщо інший порядок забезпечення службовим житлом не передбачено законом.

Службовим житлом згідно пунктів 2, 3 розділу 1 Положення про порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, затвердженого 22.12.2017 року Головою Державної судової адміністрації України, розуміється службове жиле приміщення державної або комунальної форми власності, а саме квартири в жилих будинках квартирного типу різної поверховості, що відповідають встановленим санітарним і технічним вимогам. Жилі приміщення включаються до числа службових за рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням такого приміщення.

Відповідно до частини 9 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради мають право на переважне придбання в комунальну власність приміщень, споруд, інших об'єктів, розташованих на відповідній території, якщо вони можуть бути використані для забезпечення комунально-побутових та соціально-культурних потреб територіальних громад.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (ч.2 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно пункту 30 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення питань про придбання в установленому законом майна.

Відповідно до частини 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Виходячи з вимог діючого національного законодавства, єдиним законно визначеним способом реалізації судового рішення, за відсутності присудженого до виділення службового житла в натурі, є придбання Калинівською міською радою Вінницької області, виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, на реалізацію цього судового рішення, нерухомого майна (житла), а саме: благоустроєного службового житлового приміщення за місцезнаходженням суду в м. Калинівка, Вінницької області, в межах норм житлової площі, визначеної законодавством України, за рахунок коштів місцевого бюджету, відповідно до вимог Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про публічні закупівлі», Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про розгляд заяви про встановлення способу (порядку) виконання рішення.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оглянувши подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений (постанова Верховного Суду України від 25.11.2015 року № 6-1829цс15).

У пункті 9 Узагальнення «Про практику розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» (Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постанова від 25.09.2015 року № 8) зазначено, що законодавець, надаючи можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, безпосереднього визначення згаданих правових категорій не наводить, у звязку з чим вони залишаються поняттями оціночними.

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обовязки субєктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто, судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду, в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен зясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Цивільний процесуальний кодекс України не повязує суд зі згодою сторони на вжиття передбачених законом заходів. Саме заявники зобовязані довести зазначений локальний предмет доказування.

Як встановлено з матеріалів, надісланих для проведення узагальнення, розглядаючи в порядку ст. 373 ЦПК питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, суди не перевіряли, чи відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду, що є обовязковою передумовою для розгляду заяви згідно зі ст. 373 ЦПК.

Слід зазначити, що право, передбачене ст. 373 ЦПК, не обмежується на повторне звернення з позовною заявою, якщо воно судом вже розглядалось, якщо змінювались обставини.

Виконання рішення суду є невідємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невідємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, рішення суду має виконуватися лише у такий спосіб захисту цивільних прав, який застосовано судом відповідно до с. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 268 ЦПК України після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, оскільки позивачем ініційовано у встановленому порядку початок відповідного виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду, яке на даний час не може бути виконане у спосіб, зазначений у ньому по причині відсутності службового житла, суд вважає, що заяву ОСОБА_3 про встановлення способу (порядку) виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2019 року по цивільній справі № 132/3968/18 слід задоволити та встановити спосіб (порядок) його виконання шляхом придбання Калинівською міською радою Вінницької області, виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, на реалізацію цього судового рішення, нерухомого майна (житла), а саме: благоустроєного службового житлового приміщення за місцезнаходженням суду в м. Калинівка, Вінницької області, в межах норм житлової площі, визначеної законодавством України, за рахунок коштів місцевого бюджету, відповідно до вимог Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про публічні закупівлі», Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення способу (порядку) виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2019 року по цивільній справі № 132/3968/18 за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Калинівський районний суд Вінницької області про зобов'язання виділити службове житло - задоволити.

Встановити спосіб (порядок) виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.01.2019 року по цивільній справі № 132/3968/18 за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області, виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Калинівський районний суд Вінницької області про зобов'язання виділити службове житло шляхом придбання Калинівською міською радою Вінницької області, виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, на реалізацію цього судового рішення, нерухомого майна (житла), а саме: благоустроєного службового житлового приміщення за місцезнаходженням суду в м. Калинівка, Вінницької області, в межах норм житлової площі, визначеної законодавством України, за рахунок коштів місцевого бюджету, відповідно до вимог Житлового кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про публічні закупівлі», Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.І. Бондаренко