РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до Жмеринської міської державної нотаріальної контори про визнання дій державного нотаріуса Антал Л.С. в частині укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки протиправними і незаконними,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2018 позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просив визнати дії державного нотаріуса Антал Л.С. в частині укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 жовтня 2015 року, реєстровий номер 2-1519 за адресою АДРЕСА_1 - протиправними та незаконними; стягнути на його користь судові витрати.

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

Підставами звернення до суду з позовом стало те, що 07.10.2015 державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С. був посвідчений договір купівлі-продажу, реєстровий номер 2-1519, відповідно до якого ОСОБА_5 - продав, а ОСОБА_6 придбав належну позивачу земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться в АДРЕСА_1. Належне позивачу майно було відчужене за ціною 21000 грн. на підставі довіреності від 29 березня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Богутенко О.В.

Вважає дії державного нотаріуса протиправними та незаконними, нотаріус був зобов'язаний відмовити посвідченні даного договору купівлі-продажу земельної ділянки, виходячи з порушення останньою норм Закону України «Про нотаріат» та п. 3, 4 Гл.7 наказу Міністерства юстиції України 296/5 від 22.02.2012 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Правилами ведення нотаріального діловодства - зберігання, облік і використання документів покладено на відповідних нотаріусів.

Позивач зазначив, що при цьому був відсутній звіт про оцінку земельної ділянки, а в долучених до нотаріальної справи витягах вартість майна була знижена в 5 разів. Відсутність підпису замовника (від його імені) та занижена оцінка (в кілька разів) викликало сумнів в наявності виготовлення даного звіту. Звіт про оцінку також не відповідає вимогам до змісту звіту про оцінку майна порядку його оформлення та рецензування встановлені Національним стандартом №1, у зв'язку з чим позивач звернувся до органів поліції з метою перевірки фактів та з'ясування обставин даної справи. За результатами його звернення Жмеринським ВП розпочато розслідування.

Окрім того, вказав, що 15.12.2015 він звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та повернення у власність нерухомого майна. Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 21.03.2018 даний правочин визнано недійсним та повернуто у його власність. Суд апеляційної інстанції критично оцінив наявний звіт про оцінку вищевказаного нерухомого майна, згідно якого його вартість склала 20727 грн.

27.02.2019 позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених вище та просив задовольнити, вказав, що представником відповідача, державним нотаріусом Антал Л.С. при посвідченні договору купівлі - продажу земельної ділянки, належної йому на праві власності були порушені його особисті права, разом з тим останньою було порушено норми Закону України «Про нотаріат», чим йому була завдана шкода.

27.02.2019 представник відповідача Антал Л.С. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні з підстав того, що жодних порушень при посвідченні вказаного позивачем договору купівлі-продажу земельної ділянки нею допущено не було. Зокрема, був наявний звіт про оцінку земельної ділянки при посвідченні цього правочину. Окрім цього, вся необхідна інформація позивачу по вказаному правочину за його запитом була надана.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

30.07.2018 ухвалою судді позовна заява залишена без руху, надано строк на усунення недоліків.

09.08.2018 недоліки вказані в ухвалі судді усунені, в зв'язку з чим ухвалою судді від 10.08.2018 справа призначена до підготовчого засідання на 11.09.2018

11.09.2018 в підготовчому засіданні за клопотанням позивача долучено до матеріалів справи копії з нотаріального наряду щодо оформлення земельної ділянки.

Ухвалою суду підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті на 05.11.2018. Витребувано у Жмеринської міської державної нотаріальної контори для огляду в судовому засіданні оригінал нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2015, реєстровий № 2-1519, за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_2.

В зв'язку з перебуванням головуючого у відпустці 05.11.2018 справа знята з розгляду. В подальшому розгляд справи призначено на 27.12.2018

03.10.2018 через канцелярію суду надійшов лист за підписом завідуючої Жмеринською міською державною нотаріальною конторою Бульба Л.І., відповідно до якого договір відчуження земельної ділянки, посвідчений 27 жовтня 2015 року від імені ОСОБА_3 було тимчасово вилучено 08 серпня 2018 року, згідно ухвали Жмеринського міськрайоннного суду від 25.08.2018 (а.с.56).

21.12.2018 до суду через канцелярію надійшла заява позивача про відвід головуючому.

27.12.2018 ухвалою суду розгляд справи зупинено до вирішення питання про відвід судді. Заява про відвід судді передана іншому судді Жмеринського міськрайонного суду в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України.

16.01.2019 ухвалою суду в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючому відмовлено.

18.01.2019 ухвалою суду провадження у справі поновлено, справа призначена до розгляду на 19.02.2019

19.02.2019 за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 27.02.2019

27.02.2019 в судовому засіданні позивач заявив клопотання про зупинення провадження в справі до проведення експертизи у рамках кримінального провадження, в задоволенні якого було відмовлено на підставі ст. ст. 251-253 ЦПК України.

Сторонам роз'яснено, що кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копій квитанцій №ПН 14412912 та № ПН 1440313, № ПН 1440286 від ОСОБА_6 сплачено кошти за вчинення певних нотаріальних дій (а.с.15, 37, 42).

Згідно договору купівлі-продажу від 07.10.2015, посвідчений державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С., ОСОБА_5, який діє по довіреності від імені ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_6 прийняв у власність (купив) земельну ділянку площею - 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_2. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за ціною (а.с.16-19).

Відповідно до копії звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки № RS42-15002-007, ТОВ «Арт-Консалт», об'єкт оцінки: земельна ділянка площею 0,100 га (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована за адресою: АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_3, ринкова вартість об'єкта оцінки складає 20727,00 грн. (а.с.22-33).

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Жмеринської міської ради 21 сесії 5 скликання № 594 від 05.03.2009 (а.с.20). Даний державний акт відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстровано в реєстрі 14.05.2014 за № 5643454, реєстраційний номер: 03 (а.с.21, 34-36), що також підтверджується копією витягу за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з датою пошуку 07.10.2015, нотаріус Антал Л.С. (а.с.38 - 40).

Відповідно до копії реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів за вказаними параметрами запиту (земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, адреса АДРЕСА_1 у Державному реєстрі іпотек відсутні. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави за параметрами запиту ОСОБА_3, за вказаним параметрами запиту в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформація відсутня (а.с.41, 43).

Згідно копії довіреності від 29.09.2015 ОСОБА_3 уповноважив Житницького А.Р. продати за ціну та на умовах на свій розсуд належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44). Вказану довіреність було зареєстровано в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с.45-48).

Державним нотаріусом ОСОБА_6 повідомлено викладені ОСОБА_5 в від імені ОСОБА_3 обставини (а.с.49).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом, ніким не оспорюються.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права, визначені Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» будь-яке втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов'язків або спонукання до вчинення ним неправомірних дій, у тому числі вимагання від нього, його помічника, інших працівників, які знаходяться у трудових відносинах з нотаріусом, відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, забороняється і тягне за собою відповідальність відповідно до законодавства.

Як вбачається із ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Як зазначено в ч. 1 ст.49 Закону України «Про нотаріат», норми якої кореспондуються із пунктом 3, 4 Глави 7 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов'язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об'єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв'язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Оригінали документів (наприклад, відповідні свідоцтва про факт державної реєстрації актів цивільного стану - про народження, шлюб, смерть, установчі документи (статути, положення, засновницькі договори тощо) повертаються особам, що їх подали, а у нотаріуса залишаються їх копії (фотокопії) або витяги з таких документів.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно положень ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та Глави 14 Розділу 1 Порядку, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов'язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов'язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК), суд наділений можливістю у виключних випадках збирати докази за власною ініціативою (ч. 7 ст. 81 ЦПК).

Загальне правило щодо розподілу функцій сторін та суду у доказовій діяльності випливає із системного тлумачення положень ЦПК. Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 7 ЦПК України).

Згідно із положеннями частин 1 і 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Статтями 79 і 80 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повної всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в п. 27 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Враховуючи те, що позивачем в порушення його обов'язку, передбаченого ст. 12 ЦПК України не доведено підставності своїх вимог, зокрема те, що державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори Антал Л.С. при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2015, реєстровий № 2-1519, за адресою АДРЕСА_1 порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та п. 3, 4 Гл.7 наказу Міністерства юстиції України 296/5и від 22.02.2012 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», а тому приходить висновку про відсутність правових підстав визнавати дії державного нотаріуса Антал Л.С. в частині укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2015, реєстровий № 2-1519 протиправними та незаконними.

При цьому, відмовляючи в позові суд звертає увагу на таке. Судом витребувано у Жмеринської міської державної нотаріальної контори для огляду в судовому засіданні оригінал нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.10.2015, реєстровий № 2-1519, за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий № НОМЕР_2. 03.10.2018 через канцелярію суду надійшов лист за підписом завідуючої Жмеринською міською державною нотаріальною конторою Бульба Л.І., відповідно до якого договір відчуження земельної ділянки, посвідчений 27 жовтня 2015 року від імені ОСОБА_3 було тимчасово вилучено 08 серпня 2018 року, згідно ухвали Жмеринського міськрайоннного суду від 25.08.2018 (а.с.56). В судовому засіданні нотаріус Антал Л.С. повідомила, що вказана справа до нотаріальної контори не поверталась. Позивач ОСОБА_1 підтвердив що оригінал даної нотаріальної справи знаходиться при матеріалах кримінального провадження. Однак нотаріус Антал Л.С. підтвердила справжність наданих ОСОБА_3 копій матеріалів нотаріальної справи, зазначила, що їх було йому надано на його ж запит, а тому обставини, викладені в них у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не ставляться судом під сумнів, а їх відсутність не впливає на повноту всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3-13, 76-83, 89, 259, 263-265, 268, 280-281 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 про визнання дій державного нотаріуса Антал Л.С. в частині укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки протиправними і незаконними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1), Жмеринська міська державна нотаріальна контора (місцезнаходження: вул. Київська, 1а м. Жмеринка Вінницької області 23100).

Суддя: А.М. Заярний

Дата складання повного судового рішення 03.04.2019