Провадження № 2/727/101/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Кицинюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача УК Приватне Підприємство «Порядок в Домі», ТОВ «Сіті-Рембуд» до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання дверного блоку та стіни самовільно встановленими, зобов`язання демонтувати дверний блок та стіну, приведення коридору до первісного стану, зобов`язання звільнити загальний коридор від майна та не використовувати місця загального призначення для зберігання власного майна та сміття в майбутньому, -

Встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання дверного блоку та стіни самовільно встановленими, зобов`язання демонтувати дверний блок та стіну, приведення коридору до первісного стану, зобов`язання звільнити загальний коридор від майна та не використовувати місця загального призначення для зберігання власного майна та сміття в майбутньому посилаючись на те, що вона є співвласником квартири

АДРЕСА_1 та сусідня квартира АДРЕСА_2 відгороджена від сходинкової площадки добудованою стіною та дверним блоком.

Сусіди з квартири АДРЕСА_2 стверджують, що двері та стіна встановлювалися попередніми власниками їх квартири, тому є їхньою власністю та надає їм право використовувати площу загального коридору одноосібно в особистих потребах.

Частина загального коридору, яка утворена за рахунок звуження проходу до квартир, використовувалась протягом останніх років для зберігання взуття, колясок, санок, самоката, велосипедів, а також як відстійник для складування сміттєвих пакетів із залишками життєдіяльності сусідів.

На момент пред`явлення позову там зберігається стаціонарно прикріплений до стіни велосипед.

В утвореному коридорі постійно зачинені двері, він не провітрюється, внаслідок чого там постійний сморід від сусідського сміття та потьоків на підлозі.

За рахунок зменшення проходу виникають незручності при занесенні великогабаритних речей та проблема розминутися вдвох.

Відповідач своїми протиправними діями порушує її право на вільне користування приватною власністю, виникають постійні конфліктні ситуації, вона відчуває постійний дискомфорт, хвилюється, переживає, оскільки із-за тамбурних дверей не може потрапити в свою квартиру, їй соромно перед її квартиронаймачами за вигляд коридору та сморід в ньому, що призводить до зменшення вартості оренди її квартири та підриває її професійну репутацію.

Вона систематично протягом 2012-2018 років зверталась до сусідів з проханням не складати сміттєві пакети, звільнити коридор від своїх речей, не закривати тамбурні двері, однак сусіди не привели коридор в належний стан.

В порядку досудового врегулювання конфлікту, 05.10.2018 року нею написано скаргу в ПП «Порядок в домі», однак відповідачі відмовились в добровільному порядку демонтувати дверний блок та звільнити коридор від велосипеда.

А тому просила визнати дверний блок та стіну, що відділяє квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від сходинкової клітини самовільно встановленими; зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати дверний блок та стінку, побудовані на сходовій клітині 7-ого поверху 2-ого під`їзду в будинку АДРЕСА_4 та надати первісного вигляду загальному коридору; зобов`язати ОСОБА_2 звільнити загальний коридор від велосипеда та не використовувати місця загального призначення для зберігання своїх речей та сміттєвих пакетів в подальшому, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. В останнє судове засідання позивачка не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дверний блок та стіну, що відділяє квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від сходинкової клітини він не встановлював, спірні двері та стіна встановлювались попередніми власниками, тому він ніякого відношення до них не має. Ці двері, які не закриваються на замок, йому не потрібні, тому позивач може робити з ними, що хоче. На даний час особистих речей його сім`ї в коридорі також немає. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В останні судові засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні вважала, що позов не підлягає задоволенню та пояснила, що вона відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року є співвласником квартири АДРЕСА_2 . На момент придбання квартири, дверний блок та стіна, що відділяє квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від сходинкової клітини, були побудовані попередніми власниками. Вона та відповідач їх не встановлювали. Ці двері, які не закриваються на замок, їм не потрібні, тому позивач може робити з ними, що хоче. На даний час особистих речей її сім`ї в коридорі також немає. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. В останні судові засідання третя особа не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представники третіх осіб УК Приватне підприємство «Порядок в Домі» та ТОВ «Сіті-Рембуд» в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_5 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2006 року (а.с.5), копією витягу з Державного реєстру правочинів від 27.12.2006 року (а.с.6) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7).

Позивачка ОСОБА_6 є дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2006 року (а.с.69), квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_3 .

Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Частиною 2 ст.382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року затверджено Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Пунктом 3.1.14. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено, що розміщення у допоміжних приміщеннях побутових речей, обладнання, інвентарю та інших предметів не допускається. Входи на сходові клітки і горища, а також підходи до пожежного обладнання й інвентарю не повинні бути захаращеними.

Як вбачається з повідомлення Чернівецького міського відділу Управління Держтехногенбезпеки у Чернівецькій області №8/1908 від 14.12.2012 року (а.с.19), виходом на місце інспекторським складом встановлено, що зберігання в коридорі побутових речей мешканцями квартири АДРЕСА_2 суперечить вимогам «Правил пожежної безпеки в Україні» (НАПБ А.01.001-2004), згідно з якими не допускається захаращувати шляхи евакуації (коридори, проходи, сходові марші і площадки, вестибюлі, холи, тамбури тощо) меблями, обладнанням, різними матеріалами та готовою продукцією, навіть якщо вони не зменшують нормативну ширину. Внаслідок перевірки, мешканцям квартири АДРЕСА_2 направлено припис на усунення порушень вимог пожежної безпеки з вимогою звільнити коридор загального користування, який являється евакуаційним шляхом, від побутових речей.

Відповідно до повідомлення Приватного підприємства «Порядок в домі» №5 від 03.12.2018 року (а.с.15), виходом на місце встановлено, що в коридорі загального користування стоїть велосипед, який прикріплено до стіни та дійсно зменшує підхід-вихід до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 . З мешканцями квартири АДРЕСА_2 було проведено розмову та роз`яснено, що в місцях загального користування заборонено складування особистих речей.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно відповідачем ОСОБА_2 та його сім`єю використовується коридор загального користування для розміщення у ньому побутових та інших речей, зокрема: велосипеда, коляски, пакетів зі сміттям, шафи із взуттям, санчат, що підтверджується фотознімками (а.с.29-37), чим порушуються вимоги Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Суд вважає, що необхідно зобов`язати ОСОБА_2 звільнити загальний коридор, який знаходиться біля квартир АДРЕСА_2 , від власного майна та не використовувати місця загального призначення - загальний коридор, який знаходиться біля квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , для зберігання власного майна та сміття в майбутньому, задовольнивши в цій частині позовні вимоги.

Що стосується позовних вимог про визнання дверного блоку та стіни, що відділяє квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від сходинкової клітини самовільно встановленими, зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати дверний блок та стінку, побудовані на сходовій клітині 7-ого поверху 2-ого під`їзду в будинку АДРЕСА_4 та надання первісного вигляду загальному коридору, то слід зазначити наступне.

Відповідно до повідомлення Шевченківської районної у м. Чернівці ради №Л-2261 від 04.01.2013 року (а.с.26), виходом на місце виявлено встановлений дверний блок на коридорі загального користування. Зі слів співвласника квартири АДРЕСА_2 , двері були встановлені попередніми власниками даної квартири.

Як вбачається з повідомлення Приватного підприємства «Порядок в домі» №5 від 03.12.2018 року (а.с.15), виходом на місце встановлено, що сходова клітина загального користування квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 частково перегороджена, а саме встановлено дверний блок та підмурована стіна до розмірів дверного блоку, за рахунок чого зменшена ширина підходу-виходу з квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 . Мешканці квартири АДРЕСА_2 повідомили, що двері були встановлені попередніми власниками даної квартири. Також запропоновано як компроміс вирішення даного конфлікту, демонтувати замок в дверях, щоб не було можливості зачиняти їх.

Згідно з повідомленням ТОВ «Сіті-Рембуд» №48 від 12.07.2019 року (а.с.77), 12.07.2019 року представниками ТОВ «Сіті-Рембуд» проведено обстеження місць загального користування, а саме коридору, який знаходиться біля квартир АДРЕСА_2 . На час обстеження у дверях, які утворюють тамбур до квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 серцевини в замку не виявлено, а також на час обстеження речей побуту, які б належали мешканцям квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_7 не виявлено.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача ОСОБА_2 демонтувати дверний блок та стінку, оскільки позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів щодо встановлення дверного блоку та стіни, що відділяє квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від сходинкової клітини, саме власниками квартири АДРЕСА_2 відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою ОСОБА_3 , які не заперечували щодо їх знесення. За таких обставин позивач сама має можливість вирішити питання з знесенням, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 768,40 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати ОСОБА_2 звільнити загальний коридор, який знаходиться біля квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , від власного майна та не використовувати місця загального призначення - загальний коридор, який знаходиться біля квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , для зберігання власного майна та сміття в майбутньому, задовольнивши частково позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст.15, 382, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 звільнити загальний коридор, який знаходиться біля квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , від власного майна та не використовувати місця загального призначення - загальний коридор, який знаходиться біля квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , для зберігання власного майна та сміття в майбутньому.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 768,40 грн. повернення судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 07.11.2019 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: