Ухвала

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 761/8488/16-ц

провадження № 61-5316ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Куліков Олександр Петрович, на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 року у справі за позовом Кредитної спілки «Сімейна позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року Кредитна спілка «Сімейна позика» (далі - КС «Сімейна позика») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 24 листопада 2014 року за основним боргом у розмірі

13 896,08 та відсотками - 50 125,01 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва

від 09 серпня 2018 року (у складі судді Кондратенко О. О.) позов КС «Сімейна позика» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Сімейна позика» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту

від 24 листопада 2014 року у розмірі 64 021,09 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 року заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня

2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов КС «Сімейна позика» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Сімейна позика» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту

від 24 листопада 2014 року, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 13 896,08 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 12 280,01 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

11 березня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Куліков О. П., на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, тобто ціна позову становить 64 021,09 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 1

92 100 грн).

Як вбачається з резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 року, постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей. Відповідно до положень ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями суду першої інстанції при ухваленні рішення. Ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, тому апеляційний суд мав право визнати вказану справу малозначною.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(«Зубак проти Хорватії», від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та визнана такою апеляційним судом.

Разом з тим, ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Куліков О. П.,

у касаційній скарзі посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та вважає, що дана справа касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проте, обґрунтованих причин, на підставі яких касаційна скарга

ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Куліков О. П., повинна бути прийнята Верховним Судом з підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Крім того, судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» від 23 жовтня 1996 року; «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Куліков Олександр Петрович, на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 січня 2019 року у справі за позовом Кредитної спілки «Сімейна позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська