справа № 274/3934/18
провадження № 2/0274/641/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

01.04.2019 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

В серпні 2018 року позивачЖмуцький К.П. звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 4 будинку 23 по вул. Житомирська в м. Бердичеві Житомирської області.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 його колишня дружина , ОСОБА_3 - її донька. У зазначеній квартирі відповідачі не проживають : ОСОБА_3 з вересня 2014 року, ОСОБА_2 з липня 2015 року. Факт реєстрації відповідачів в належній позивачу квартирі заважає повноцінно нею користуватися та розпоряджатися, змушує нести додаткові витрати на сплату комунальних послуг.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.10.2018 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач звернувся до суду з заявою в якій вказав, що позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надали, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися за зареєстрованою адресою проживання, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд, за письмовою згодою позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як передбачено ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі -продажу, посвідченого Бердичівськогю державною нотаріальною конторою 19 серпня 1999 року, р. № 2-1080, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 10297 від 19.08.1999 року, виданим Бердичівським МБТІ, технічним паспортом квартири (а.с. 7-9, 13).

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої ОСББ "Ясен-23" 19.12.2018 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: власник - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 67).

Факт не проживання відповідачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується Актами обстеження про фактичне проживання ОСББ "Ясен-23" від 19.12.2018 року та від 25.01.2019 року (а.с. 68,69).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не є власником квартири АДРЕСА_1, не проживає в даній квартирі з вересня 2014 року, витрати пов'язані з утриманням майна не несе.

Що стосується позовних вимог про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 4 будинку 23 по вул. Житомирська в м. Бердичеві Житомирської області, слід зазначити наступне.

Згідно інформації Відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 04.9.2018 року № 1305/07-09, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Даний факт підтверджується також довідкою про склад сім'ї, виданої ОСББ "Ясен-23" від 19.12.2018 року, з якої вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: власник - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в зазначеній квартирі не зареєстрована, а тому позовні вимоги в цій частині визнаються судом безпідставними.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За змістом ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні його власністю на свій розсуд.

Таким чином, право позивача, як власника квартири, підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування квартирою № 4 в буд. № 23 по вул. Житомирській в м. Бердичеві, Житомирської області .

Функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто, рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації, а тому в цій частині позову також слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 316-317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.155, 156, 166 Житлового кодексу України, Законом України "Про власність", Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування квартирою № 4 будинку 23 по вул. Житомирська в м. Бердичеві Житомирської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий: Т.М.Вдовиченко