Провадження № 2/761/1849/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Макаренко І.О.,

при секретарі Савлук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження, в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом та просила суд визнати заповіт, складений померлою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_5 недійсним з моменту посвідчення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі.

Судом призначалися судові засідання на 20 лютого 2019 року та 28 березня 2019 року.

В судове засідання, що призначене на 20 лютого 2019 року позивач не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

В судове засідання, що призначене на 28 березня 2019 року, з'явився ОСОБА_6, який на підтвердження своїх повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1 надав суду довіреність, окрім того ОСОБА_6 зазначив, що є адвокатом, але довіреність видана на ім'я ОСОБА_6 як фізичної особи, при цьому ордеру на ведення справи, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю чи посвідчення адвоката суду надано не було.

30.09.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" № 1401- VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1401), яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За приписами частин 3 та 4 ст. 131-2 Конституції України (в редакції Закону №1401) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді, зокрема, у малозначних спорах.

Провадження у даній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Оскільки в довіреності наданій ОСОБА_6, останній був уповноважений представляти інтереси позивача як фізична особа, а не адвокат, останнього не було допущено до участі у судовому розгляді справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час, місце та дату слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подавала.

Відповідно до положень ЦПК України, судом повинні бути встановленні розумні строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій, що пов'язані з розглядом справи, а процесуальні дії учасників справи не повинні перешкоджати розгляду справи в строки визначені цивільним процесуальним законодавством.

Вивчивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним слід залишити без розгляду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання, що призначені на 20 лютого 2019 року та 28 березня 2019 року позивач не з'явилася, про час, місце та дату слухання справи повідомлялася належним чином.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Положеннями ч. 5 ст. 223 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Окрім цього, відповідно до позиції Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у інформаційному листі, суд залишає заяву без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, тобто незалежно від причини (поважності) повторної неявки позивача.

Зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач повторно не з'явилася в судове засідання, суд залишає заяву без розгляду.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 223, 257, 258, 259, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним залишити без розгляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ