Житомирський апеляційний суд
Справа №291/916/19 Головуючий у 1-й інст. Руденко Б.С.
Категорія 62 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.
суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,
за участю секретаря Кравчук Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №291/916/19 за матеріалами заяви ОСОБА_1 про визначення групи інвалідності внаслідок травми, одержаної під час виконання службових обов`язків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Ружинського районного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року, постановлену суддею Руденко З.Б.,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визначення групи інвалідності внаслідок травми, одержаної під час виконання службових обов`язків.

Ухвалою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 . На підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове рішення,- про задоволення його заяви.

Зазначає, що неодноразово звертався до державних органів з метою вирішення даного питання, проте йому було відмовлено у встановленні групи інвалідності. Вважає, що його порушене право може бути захищене лише судом.

В судовому засіданні заявник підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що він просить в порядку окремого провадження встановити йому інвалідність внаслідок травми, одержаної 12 листопада 1973 року, під час проходження ним обов`язкової строкової війської служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка протягом періоду з 1 жовтня 1973 року по 4 квітня 1974 року перебувала на бойовій службі у Середземному морі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду судом, оскільки відповідно до вимог законодавства питання щодо встановлення інвалідності вирішується в позасудовому порядку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.
Так, згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У абзаці 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення вказано, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень та контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Порядок встановлення причинного зв`язку інвалідності у осіб, які проходили військову службу в складі Збройних Сил СРСР та звільнених з військової служби за станом здоров`я врегульовано Інструкцією про порядок встановлення причинного зв`язку інвалідності у колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті від 20 листопада 1992 року №16-01/220.
Вказаною Інструкцією передбачено, що єдиним компетентним органом, до повноважень якого віднесено встановлення причин інвалідності колишніх військовослужбовців, є МСЕК. До повноважень суду вирішення вказаних питань не віднесено. Розгляд судом таких вимог є фактично перебиранням на себе органом судової влади функції, виконання якої покладено на спеціально уповноважений орган, що має відповідну компетенцію та який діє на підставі чітко визначеного порядку. Покладення на суд обов`язку виконання функції такого органу не узгоджується з вимогами законодавства та створює умови для уникнення передбаченої процедури встановлення інвалідності та її причинного зв`язку.
Під час вирішення комісією питання щодо обставин отримання інвалідності та її причинного зв`язку з травмою, отриманою при проходженні військової служби, підлягають дослідженню ті ж самі обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй заяві, поданій до суду.
Встановлення факту отримання особою травми під час проходження нею військової служби в складі діючої армії, яка перебувала на бойовій службі, що призвело до отримання інвалідності, є складовою процесу надання їй статусу інваліда війни, для якого передбачений позасудовий порядок, який здійснюють спеціально уповноважені на це органи ( МСЕК).
В разі відмови у встановленні такого факту особа має право звернутись до суду для оскарження рішення комісії.
Вказані обставини свідчать про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду судом.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
При цьому, зазначена норма застосовується й у тому випадку, коли заява взагалі не може бути розглянута судом.
Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Ружинського районного суду Житомирської області від 15 липня 2019 року,- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 4 листопада 2019 року.