Справа № 199/4328/19
УХВАЛА

05 листопада 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.

за участі сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (підготовче) у залі суду заяву відповідача про надання строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; згідно з поданою відповідачем заявою відповідач наполягає на примиренні з позивачем та просить про надання строку на примирення тривалістю 3 місяці, оскільки вважає дії позивача зі звернення до суду з даним позовом спонтанними, подружжя має дитину, у зв`язку з чим відповідач, хоча з серпня 2019 р. й мешкає окремо від позивача, про що повідомив суд, водночас звинуватив дружину у подружній зраді, вважає можливим налагодження відносин із дружиною.

У судовому засіданні відповідач заяву підтримав повністю та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечувала проти надання строку для примирення подружжя, підтвердила, що рішення про звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу є з її боку добре виваженим, пояснила, що протягом усього шлюбного життя її чоловік (відповідач) нічим не займався: усіма справами, у тому числі із забезпечення родини, займалася лише вона.

Позивач, заперечуючи проти заяви відповідача, підтвердила, що не бажає мати нічого спільного із відповідачем, пояснила, що відповідач піднімав на неї руку, ображав, тягав її по сходам, погрожує їй, забрав її особисті речі та речі дитини, та вона на даний час вимушена ходити у літньому взутті, погрожував малолітній доньці, що відправить її (тобто позивача) на Ігрень та вона (тобто донька) буде жити разом із ним, подав до неї позов до суду.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Заслухав учасників справи, суд не погоджується із доводами відповідача щодо наявності підстав для надання строку для примирення подружжя.

За ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Фактичні обставини даної справи не дозволяють суду погодитися із слушністю доводів відповідача та відкласти розгляд справи, призначити подружжю строк для примирення, як це визначено ч. 7 ст. 240 ЦПК України.

Як встановлено судом, відповідач вважає можливим примирення подружжя, оскільки подружжя має дитину, втім, суд не погоджується із слушністю цих доводів: обізнаність відповідача із поданням позову про розірвання шлюбу (28.05.2019) підтверджується матеріалами даної цивільної справи, примирення не досягнуто та на даний час шлюбні відносини припинені, що не заперечувалося сторонами, подружжя мешкає окремо один від одного, не пов`язано спільним побутом, не має взаємні права та не виконує взаємні обов`язки.

Батьківські обов`язки відносно дитини складають окремий обсяг прав та обов`язків кожного з подружжя та не стосуються перебування/неперебування батьків дитини у шлюбі.

Як встановлено судом, подружжя не проживає спільно через відсутність вільної згоди позивача на продовження шлюбного життя із відповідачем у зв`язку із зневажливим ставленням чоловіка відносно дружини. Позивач визначила свій приватний простір, підтвердив виваженість прийнятого нею рішення, підсумував наступним чином: «я не хочу з ним більше нічого».

Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 258, ч. 2 ст. 258, ч. 4 ст. 259, ст.ст. 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви відповідача про надання строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В.Спаї

05.11.2019