ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/347/18 Головуючий суддя І інстанції Гуменний З. І.
Провадження № 22-ц/818/4721/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про розірвання шлюбу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мухатаєва Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Гуменного З.І., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 вересня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною розірвання шлюбу позивач вказав різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, внаслідок чого шлюбні відносини припинені з понад 2 роки, спільне господарство не ведеться.

Відповідачем наданий відзив на позов, в якому відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, але не згодна з підставами його розірвання, однак вважає, що сім`я розпалася остаточно і її збереження неможливо, не відповідає інтересам жодної з сторін , а також суперечить інтересам дитини, оскільки сварки та скандали відбувалися в присутності доньки .

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила про визнання позовних вимог.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 липня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить доповнити мотивувальну частину рішення наступним:

1. В описовій частині рішення суду вказати про наступне:

- в судовому засіданні приймав участь позивач та його представник - адвокат Горшкова Г.І.,

- в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та позивач ОСОБА_1 в якості свідка.

2. В мотивувальній частині рішення суду вказати про наступне:

«В позові ОСОБА_1 та його відповіді на відзив ОСОБА_2 серед причин розірвання шлюбу вказана подружня невірність ОСОБА_2 , вживання нею наркотичних засобів, відсутність належного догляду та виховання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також дати оцінку доказів, наданих стороною позивача, як показів свідків, які підтвердили пояснення позивача в частині причин розпаду сім`ї.»

В обґрунтування скарги зазначено, що в описовій частині рішення суду вказано: «Причиною розірвання шлюбу позивач вказав різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, внаслідок чого шлюбні відносини припинені з понад 2 роки, спільне господарство не ведеться».

Надалі, в мотивувальній частині рішення суду вказано: «Як вбачається зі змісту позову, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, внаслідок чого шлюбні відносини припинені понад 2 роки, спільне господарство не ведеться. Майновий спір відсутній».

Але вищевказані обставини, що мають значення для справи, неповно з`ясовані судом, а саме:

В описовій частині рішення суду не вказано, що в судовому засіданні приймав участь позивач та його представник - адвокат Горшкова Г.І.

Послався на те, що в його позові та відповіді на відзив ОСОБА_2 головними причинами розірвання шлюбу з відповідачкою він вказував її подружню невірність, її зайняття проституцією, вживання наркотичних засобів, відсутність належного догляду та виховання їх неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_7 .

Обставини частого знаходження ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та він, допитаний в тому числі в якості свідка, що підтверджується журналом судового засідання, технічним записом судового засідання, присягами свідків, але в рішенні суду про це нічого не вказано.

Факт подружньої невірності підтвердила сама відповідач в її відзиві на позов.

ОСОБА_2 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить останню залишити без задоволення.

Вказала, що у своєму позові та відповіді на відзив ОСОБА_1 стверджує, що головною причиною розірвання шлюбу є її подружня невірність, зайняття проституцією, вживання наркотичних засобів та відсутність належного догляду та виховання їх неповнолітньої дитини. На підтвердження обставин частого знаходження її у стані наркотичного сп`яніння позивач запросив до суду свідків, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_8 ., ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 90 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК ) показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Свідком, для належного виконання своїх функцій, повинна бути особа, яка здатна правильно сприйняти обставини, які причетні до справи і давати правильні показання.

Також суд, при оцінці і дослідженні показань свідків, повинен урахувати й те, що на повноту і об`єктивність свідчень можуть впливати не правові зв`язки між сторонами і свідками, а наприклад товариські, родинні, моральні та психологічні фактори.

Просить суд, звернути увагу на те, що ОСОБА_4 є кумом позивача, ОСОБА_5 чоловік рідної сестри ОСОБА_1 , ОСОБА_6 сусід її колишнього чоловіка.

Звернула увагу на те, що посилання позивача на вживання нею наркотичний засобів та алкогольних напоїв не відповідають дійсності та спростовуються довідками форми №122-2/0 (огляд психіатра) та форми №140/0 (наркологічний огляд).

Зазначила, що позивач намагається ввести суд в оману, щоб судовим рішенням встановити неіснуючі обставини.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

На адресу Харківського апеляційного суду від ОСОБА_2 31.10.2019 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Горшкової Г.І., перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на те, що законність рішення по суті не оспорюється, то на підстав ст. 367 ЦПК України вона не переглядається у суді апеляційної інстанції.

У частині першій статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Вимоги до змісту рішення суду також визначено у статті 265 ЦПК України, де зазначено, що рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

4. У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Згідно ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» було роз`яснено судам, що рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, у тому числі вони можуть бути оскаржені щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті).

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

При цьому згідно ст. 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, мотивувальна частина рішення суду першої інстанції підлягає оскарженню лише з визначених у ст. 376 ЦПК України підстав.

В контексті передбаченого у ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд, а також такого елементу принципу верховенства права, як правова визначеність, та принципу пропорційності (ст.ст. 10, 11 ЦПК України) визначені у наведених нормах цивільного процесуального права вимоги покладають на суд позитивний обов`язок у своїх рішеннях викладати підстави для прийняття рішення в тій мірі та такого обсягу, що є необхідним для відповіді на аргументи сторін. На кожен окремий пункт вимог та наведених проти них заперечень, що мають юридичне значення, виходячи зі змісту спірних правовідносин та характеру судового рішення.

При цьому обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суд справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 16.07.2019 не брали участі позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гошкова Г.І., про що свідчить протокол судового засідання від 16.07.2019 (а. с. 198). Свідки були допитані в судовому засіданні від 16.04.2019, про що свідчить відповідний протокол (а. с. 176-180), а також розписки та присяги свідків ОСОБА_4 (а. с. 173), ОСОБА_9 (а. с. 174), ОСОБА_6 (а. с. 175).

Однак, зазначення у в ступній та описовій частині рішення про участь у судовому засіданні ОСОБА_1 та його представника адвоката Горшкової Г.І., а також відомостей про допит свідків не стосуються з`ясування судом предмету та підстав позову, встановлених судом обставин, які мають значення для справи чи застосування норм права, а тому не впливає на законність та обґрунтованість рішення, не входить до переліку визначених у ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Тому колегія суддів не вбачає законних підстав для доповнення рішення суду в порядку його апеляційного перегляду. Такі недоліки та помилки щодо змісту вступної та описової частини рішення усуваються у передбаченому ч. 1 ст. 269 ЦПК України порядку, згідно якому суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

За правилом ст. 78 ЦПК щодо допустимості доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , яких було допитано в суді першої інстанції за клопотанням позивача з метою підтвердження такої причини розпаду сім`ї учасників справи як частого знаходження ОСОБА_2 у стані наркотичного сп`яніння, тобто факту, що має встановлюватися лише в результаті медичного огляду та потребує спеціальних знань у медицині, стосовно чого у справі відсутні відомості, тому такі показання не є допустимими доказами, які суд має брати до уваги.

Той факт, що суд всупереч ст.ст. 89, 264 ЦПК України не обговорив мотивів, з яких він не взяв до уваги ці докази, та не навів своїх висновків у рішенні, є формальним порушенням норм цивільного процесуального права, яке не визначене у ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення по справі.

Що стосується визнання підстав позову відповідачкою та встановлення дійсних причин розірвання шлюбу, то в цій частині скарга є обґрунтованою.

За правилом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вказала, що вона не проти розірвання шлюбу із позивачем, не згідна із підставами розірвання шлюбу, які зазначає ОСОБА_1 Додатково вказала, що коштів у сім`ї не вистачало, позивача цей факт гнітив і свій гнів він виплескував на неї: бив, принижував, викручував руки. Вона таку поведінку чоловіка виправдовувала і не зверталася за захистом до правоохоронних органів. Однак така поведінка позивача убила у неї почуття любові до нього. Вона не заперечує факту зради чоловіку, про що він дізнався восени 2017 року, і тому просить задовольнити позов, розірвати шлюб із зазначення дійсної причини розлучення різні погляди на шлюб та сім`ю та фактичне припинення шлюбних відносин (а. с. 38-39).

Обґрунтовуючи свої висновки про задоволення позову про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення, суд в контексті вказаних у ч. 3 ст. 109 СК України підстав для розірвання шлюбу всупереч положень п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України не зазначив, що відповідач визнала той факт, яким обґрунтовувалися вимоги позивача про те, що з боку відповідача був факт зради чоловіку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підстав вважає, що необхідно доповнити мотивувальну частину рішення районного суду реченням про те, що ОСОБА_2 визнала, що зрадила чоловіку, про що він дізнався восени 2017 року.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 липня 2019 року змінити.

Доповнити мотивувальну частину рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 липня 2019 року реченням про те, що відповідач ОСОБА_2 визнала, що зрадила чоловіку, про що він дізнався восени 2017 року.

В іншій частині рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 01 листопада 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.