РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Рівне

Справа № 565/657/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/23/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Шимківа С.С., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі судді Малкова В.В. від 13 жовтня 2016 року, ухваленого в м. Вараш,

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Позовну заяву мотивує тим, що 28 липня 2015 року між ним та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис №197.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач під час перебування у шлюбі з іншим чоловіком народила сина ОСОБА_7. При здійсненні реєстрації народження дитини попередній чоловік відповідача, з яким вона на той час перебувала у шлюбі, відмовився від батьківства щодо дитини.

Також, позивач зазначає, що він визнав себе батьком вказаної дитини, про що 17 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області складено відповідний актовий запис № 313, у якому матір'ю дитини зазначено ОСОБА_5, батьком - ОСОБА_4

Вважає, що він не є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки на момент народження дитини її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі та проживала з іншим чоловіком, а тому саме ця особа може бути біологічним батьком дитини.

З наведених підстав просив виключити запис про нього, як батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису №313, зробленого 17 липня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 належних та допустимих доказів того, що він не є біологічним батьком дитини суду не надано, а призначена у справі судово-генетична експертиза не була проведена через неявку сторін.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликається на його незаконність та необґрунтованість в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що за викликом експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної (генетичної) експертизи на 1.07.2016 року він з'явився, а на повторний виклик не зміг прибути оскільки перебував на стаціонарному обстеженні в нейрохірургічному відділенні Рівненської центральної міської лікарні з 28.07.2016 року по 29.07.2016 року, що підтверджується відповідною довідкою з лікарні, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Звертає увагу на те, що відповідач разом з дитиною жодного разу не з'явилась для проведення експертизи, разом з тим будь-яких доказів існування у відповідача перешкод для відібрання зразків крові не надано.

Однак, вказані обставини, які мають значення для справи, суд встановив неправильно та зазначив у своєму рішенні, що не лише відповідач, а й позивач двічі не з'явились за викликом експерта.

Крім того, після відновлення провадження в справі відповідач жодного разу в судові засідання не з'являлась, що свідчить про її ухилення від проведення експертизи, оскільки остання передбачає результат такої експертизи, який можливо полягатиме в підтвердженні відсутності кровного споріднення дитини з позивачем.

Звертає увагу на те, що його представник повторно звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової медичної (генетичної) експертизи, однак вказане клопотання судом першої інстанції взагалі не розглядалось і в оскаржуваному рішенні відсутні мотиви відмови в його розгляді та мотиви неврахування усних та письмових пояснень представника позивача.

Також, суд взагалі не взяв до уваги його доводи про те, що як до його шлюбу з відповідачем так і після, їх сімейне життя не складалось, тому батьком дитини може бути попередній чоловік відповідача, з яким вона фактично проживала на момент зачаття та народження ОСОБА_7.

Просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні задовольнити вимоги в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 1 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року скасовано. Позов ОСОБА_4 задоволено, виключено запис про ОСОБА_4, як батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису № 313 про народження, складеного 17 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_7 був народжений ОСОБА_5 під час перебування її у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, а тому саме ці особи відповідно до статті 133 СК України підлягали запису батьками у актовому записі про народження. Призначена у справі судово-генетична експертиза не була проведена у зв'язку із повторною неявкою відповідача з дитиною. Оскільки висновок експерта має вирішальне значення для встановлення батьківства, то суд, врахувавши положення статті 146 ЦПК України 2004 року, визнав факт для з'ясування якого призначалась експертиза та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову і виключення запису про ОСОБА_4, як батька ОСОБА_7 з актового запису про народження.

Постановою Верховного Суду від 5 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 1 березня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд, не врахувавши положень ч.2 ст.146 ЦПК України 2004 року, не перевірив, чи була відповідач належним чином повідомлена про час та місце забору крові, необхідної для проведення судово-генетичної експертизи, не вирішив питання щодо можливості застосування примусового приводу на проведення експертизи у випадку неявки відповідача, та передчасно зробив висновок про те, що позивач не є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_7, у зв'язку із чим скасував рішення суду першої інстанції та необґрунтовано задовольнив заявлені позовні вимоги. Також, Верховний суд вказав на те, що розглянувши апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_5, яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, апеляційний суд не забезпечив реалізацію права учасника справи брати участь у судовому засіданні.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_7, про що 17 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області складено відповідний актовий запис № 313, в якому матір'ю дитини зазначено ОСОБА_5, а батьком - ОСОБА_4

У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження зазначено, що відомості про батька дитини - ОСОБА_4 були внесені до реєстру 17 липня 2014 року на підставі спільної заяви матері та батька дитини, а державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 126 СК України, тобто за заявою осіб, які не перебувають у шлюбі.

Крім того, у зазначеному вище витязі про народження ОСОБА_7 містяться відомості про те, що мати дитини перебуває у шлюбі з ОСОБА_10, який згідно із спільною заявою подружжя не є батьком дитини.

Статтею 51 Конституції України, ч.ч. 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із частиною першою статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів », в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст.ст. 122,124 СК України), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір'ю дитини (ст.ст. 126,127 СК України).

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року в даній справі було призначено судово-генетичну експертизу з використанням аналізів ДНК, проведення якої доручено експерту Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експерта було поставлено питання чи є ОСОБА_4 біологічним батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також вбачається, що на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області від 1.03.2017 року, яке в подальшому скасоване, Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області 7.11.2018року видано повторно свідоцтво про народження ОСОБА_7, відповідно до якого по-батькові він записаний як ОСОБА_7, а в графі батько - ОСОБА_14, у зв'язку з чим дитина стала ОСОБА_7.(а.с.142)

Згідно висновку судово-генетичної експертизи від 15 лютого 2019 року молекулярно-генетичним дослідженням встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_7 складає величину не менш ніж 99,99%. Біологічне батьківство ОСОБА_4 відносно ОСОБА_7 практично доведено.

Висновок експерта, відповідно до вимог ЦПК України, є належними і допустимим доказом, експертиза проводилася відповідно до обраних експертом методик, з дотримання інструкції про порядок проведення та оформлення експертних досліджень, будь-яких спростувань цього висновку, або інших висновків експертів, сторонами не надано.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини у справі № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року Калачова проти Російської Федерації, зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК - тест з метою вирішення цього спору про батьківство». Суд враховує, що на сьогодні ДНК - тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 є не доведеними та до задоволення не підлягають. Оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч.1 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок ОСОБА_4

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

Шимків С.С.

Хилевич С.В.