КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/7011/18

номер провадження: 22-ц/824/11746/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року у складі судді Савицького О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства закордонних справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 05 лютого 2018 року він звернувся до Президента України із письмовим запитом щодо недопущення депутатів Бундестагу ФРН, громадян ЄС на територію України - Автономну Республіку Крим. Відповідно до листа Адміністрації Президента України від 07 лютого 2018 року №22/006080 вказаний запит від 05 лютого 2018 року був надісланий до Міністерства закордонних справ України. Зазначав, що відповідачем його запит до Президента України від 05 лютого 2018 року був зареєстрований 07 березня 2018 року за №186-389/0/2-18.

Вказував, що у порушення вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» Міністерство закордонних справ України відповідь на його запит не надало, а тому вважав, що бездіяльністю відповідача йому завдано моральну шкоду у розмірі 2 000 000 грн 00 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 на підставі ст.ст.55, 56, 64 Конституції України, ст.ст.13, 15, 23, 1167 ЦК України, ст.ст.20, 25 Закону України «Про звернення громадян» просив стягнути з Міністерства закордонних справ України на свою користь моральну шкодуу розмірі 2 000 000 грн 00 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме, стягнути з відповідача на свою користь 6 000 000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив ст.ст.1, 6, 13, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказує, що у порушення вимог ст.20 Закону України «Про звернення громадян» Міністерство закордонних справ України до цього часу не надало йому письмову відповідь на його письмовий запит від 05 лютого 2018 року. Тому вважає, що бездіяльністю Міністерства закордонних справ України йому завдано моральну шкоду, яку відповідач має нести відповідно до ст.25 Закону України «Про звернення громадян».

Представник Міністерства закордонних справ України - Пономаренко А.О. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним й обгрунтованим, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту протиправної бездіяльності відповідача, причинний зв`язок між шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача та вини відповідача в її завданні. Також позивачем не доведено існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, інших негативних явищ, заподіяних йому діями відповідача і у чому конкретно вони виражаються, не обґрунтовано розмір цієї шкоди. Зазначає, що збільшення позивачем розміру позовних вимог на стадії апеляційного розгляду справи не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, відповідно до якої позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Вказує, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин допущення відповідачем протиправної бездіяльності, якою позивачу могло бути спричинено моральну шкоду, наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою моральною шкодою та допущеною з боку відповідача бездіяльністю. Крім того, позивачем не зазначено у чому саме полягає моральна шкода, а також недоведено завдання йому цієї шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 05 лютого 2018 року на підставі Закону України «Про звернення громадян» звернувся до Президента України із запитом щодо недопущення депутатів Бундестагу ФРН громадян ЄС на територію України - Автономну Республіку Крим.

Даний запит ОСОБА_1 відповідно до листа Адміністрації Президента України від 07 лютого 2018 року № 22/006080-26 на підставі ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» було надіслано до Міністерства закордонних справ України (а.с.2).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 зазначав, що у порушення вимог ст.20 Закону України «Про звернення громадян» Міністерство закордонних справ України відповідь на його запит до цього часу не надало. Внаслідок такої бездіяльності відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні зобов`язання держави діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією і законами України.

Відповідно до ст.40 Конституції України, ст.ст. 1, 15, 16, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян», ст.5 Закону України «Про інформацію» кожному гарантується право на звернення та отримання вичерпної та обґрунтованої відповіді стосовно порушених питань, крім випадків, що встановлені законами.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадовою або службовою особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені ст.ст.1173, 1174 ЦК України.

Так, відповідно до ст.1173 ЦК Українишкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст.1174 ЦК Українишкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст.1174 ЦК Україниє шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Статтею 25 Закону України «Про звернення громадян» визначено питання відшкодування збитків, зокрема моральних, громадянину у зв`язку з порушенням вимог цього Закону при розгляді його скарги.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Установлено, що дії Міністерства закордонних справ Українищодо порушення Закону України «Про звернення громадян» не визнавались протиправними.

Отже, позивач ОСОБА_1 не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували незаконність дій чи бездіяльність Міністерства закордонних справ України щодо ненадання відповіді на його запит від 05 лютого 2018 року про недопущення депутатів Бундестагу ФРН громадян ЄС на територію України - Автономну Республіку Крим.

Колегія суддів вважає, що на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції, встановивши відсутність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини відповідача її заподіянні, дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів наявності підстав для відшкодування йому моральної шкоди, що є його процесуальним обов`язком в силу ст.ст.12, 81 ЦПК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах, а також узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом першої інстанції правильно застосовано.

Що стосується прохання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про стягнення з відповідача на свою користь 6 000 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, то воно не підлягає розгляду апеляційним судом, оскільки відповідно до вимог ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді