РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року місто Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Селинного М.С.

при секретарі Баскаковій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2,-

за участю:

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи адвоката ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2

Заяву обґрунтувала тим, що з 29 листопада 2011 року до 17 жовтня 2017 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, яка після розлучення переслідує його, ходить за ним, погрожує, психологічне тисне, словесно ображає, принижує та погрожує його життю та життю його цивільної дружини, ОСОБА_4 Крім того, заявник вказує, що ОСОБА_2 переслідує його доньку, погрожує їй, морально знущається, психологічно давить. Також, заявник стверджує, що у жовтні 2018 року ОСОБА_2 погрожувала його матері. Заявник вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців із відповідними заходами тимчасового обмеження її прав, а саме: заборонити наближатися ближче ніж на 100 (сто) метрів до місця роботи ОСОБА_1 за адресою: вулиця Цинкаловського, 26, місто Володимир-Волинський Волинської області, до місця проживання дітей ОСОБА_1 за адресою: вулиця Поліської Січі, 57/22, місто Володимир-Волинський, Волинської області, до місця проживання батьків ОСОБА_1 за адресою: вулиця Ковельська, 142/31, місто Володимир-Волинський, Волинської області, до місця проживання батьків цивільної дружини ОСОБА_1 ОСОБА_4, за адресою: вулиця Ревуцького, 7/1, місто Володимир-Волинський, Волинської області, до місця роботи ОСОБА_4 у ТзОВ «БІ ЕЛ ОСОБА_5» за адресою: вулиця Данила Галицького, 1, місто Володимир-Волинський, Волинської області, заборонити наближатися ближче ніж на 20 (двадцять) метрів до місця проходження медичного огляду, відвідування лікаря, у Володимир-Волинському територіальному медичному обєднанні, заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1, або контактувати з ним через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав, наполягав на її задоволенні з викладених підстав.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечили. Заінтересована особа зазначила, що викладене у заяві ОСОБА_1 не відповідає дійсності. Не заперечує факт неприязних відносин із заявником, які виникли з приводу розподілу їх спільного майна. Вважає, що ніяких насильницьких дій вона ніколи не вчиняла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що заявник є її сином, заінтересована особа колишньою невісткою. ОСОБА_2 особисто приходила до неї та під час розмови щодо розподілу майна погрожувала написати на її сина заяву за місцем його роботи. Син повідомляв її про погрози з боку колишньої дружини. Також пояснила, що влітку їй телефонувала онука та повідомила про конфлікт з колишньою дружиною батька. Особисто їй ОСОБА_2 загроз не висловлювала.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що із заявником в цей час перебуває в цивільному шлюбі. ОСОБА_2 декілька разів приходила до неї на роботу та погрожувала їй та ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_2 двічі зустрічала її у Володимир-Волинському ТМО, чіплялася до неї, називала «коханкою її чоловіка». Через погрози ОСОБА_2 вона зверталася із заявами до поліції.

Заслухавши заявника, заінтересовану особу та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - ОСОБА_7). ОСОБА_7 визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з п.п.3,4,14,17 ч.1 Закону, домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків, тобто оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17.10.2017 року, яке є чинним, шлюб між вказаними особами розірвано.

На цей час сторони проживають за різними адресами.

Заявник та заінтересована особа в судовому засіданні підтвердили, що між ними існує конфлікт з приводу розподілу спільного майна.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 посилається на вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо нього, його матері, доньки та особи, з якою він в цей час перебуває у фактичних шлюбних відносинах. На підтвердження цих обставин надав повідомлення Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області відповідно від 04.01.2019 року та 28.02.2019 року, згідно яких, правоохоронними органами здійснювалися перевірки за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_4, про вчинення ОСОБА_2 щодо них протиправних дій. Встановлено, що в діях останньої відсутні ознаки кримінальних правопорушень, за викладеними у заявах фактами з ОСОБА_2 дільничним офіцером поліції проведено профілактичні бесіди.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).

Оцінюючи надані заявником докази, суд враховує, що звернення ОСОБА_1, ОСОБА_4 до органів поліції самі по собі не є належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази притягнення винної особи до відповідальності, а тому даний письмовий доказ не доводить вчинення будь-яких протиправних дій відносно заявника.

Не є такими доказами і показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_4, оскільки показання свідків є особливим видом доказів, пов'язаних із ризиком суб'єктивного відношення до сторін. ОСОБА_6 є матірю заявника, ОСОБА_4 перебуває із заявником у фактичних шлюбних відносинах, а отже їх показання не можна вважати достатнім доказом для встановлення обставин вчинення домашнього насильства ОСОБА_2

Суд вважає, що вказана заява переважно умотивована обставинами, які пов'язані із іншими правовідносинами між заявником та заінтересованою особою як колишнім подружжям.

Таким чином, судом не встановлено випадків домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та членів його сімї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, відтак заява про видачу обмежувального припису не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.258,259,263-265,268,294,350-1 - 350-6, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2.

Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2019 року.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.С. Селинний