Справа №: 343/1665/19
Провадження №: 2/0343/630/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2019 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді - Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №343/1665/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Стислий виклад позицій сторін:
Свої вимоги мотивує тим, що 12.01.2018 між ТОВ "СІМПЛ МАНІ" (первісний кредитор) та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № SM-00009836.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак письмово у своїй відповіді на лист суду та в окремому клопотанні просить судові засідання проводити за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позов не подав.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 06.09.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
23 жовтня 2019 року та 28 жовтня 2019 року від позивача на електронну та поштову адресу суду відповідно надійшла відповідь на лист Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2019 вих. № 343/1665/19/4147/2019 з долученим розрахунком заборгованості. Позивач уточнив суму заборгованості за щомісячними процентами та вказав, що розгляд справи просить провести за відсутності представника позивача, позов задовольнити.
24 жовтня 2019 року позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому, він, зокрема, вказує про те, що у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Від відповідача будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не надходило. Правом подати відзив на позов він не скористалась.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші).
Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подав, позивач через свого представника не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому ухвалою суду від 30.10.2019 постановлено провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Приймаючи до уваги предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача через свого представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
12 січня 2018 року ОСОБА_1 підписав заяву-згоду про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг з ТОВ «СІМПЛ МАНІ» (ідентифікаційний код: 40117839), заповнив відповідну анкету-опитувальник фізичної особи резидента (а.с.8), підписав відповідну інформацію про умови кредитування, заяву клієнта про надання кредиту, паспорт споживчого кредиту, зокрема про те, що в письмовій формі ТОВ "СІМПЛ МАНІ" надав йому інформацію про умови кредитування і в заяві він просив надати та укласти договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, вказаних у ній (а.с.11,10).
Графік платежів визначений в додатку №1 до вказаного Договору (а.с.7).
Позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ"є власником права вимоги по вищевказаному кредитному договору на підставі договору факторингу №20190312, який укладений 12.03.2019 між ним та ТОВ "СІМПЛ МАНІ", відповідно до якого ТОВ «СІМПЛ МАНІ» передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ"приймає належні ТОВ «СІМПЛ МАНІ» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.19-21).
Згідно з п. 1.2. Договору факторингу, перехід від ТОВ "СІМПЛ МАНІ" до ТОВ "ФК "ЄАПБ" прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатку № 2, після чого ТОВ "ФК "ЄАПБ" стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
ТОВ «СІМПЛ МАНІ» передало ТОВ "ФК "ЄАПБ", а останній прийняв інформації згідно реєстру боржників в електронному виді та реєстр боржників за договором факторингу №20190312 від 12.03.2019, що підтверджується актом прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу №20190312 від 12.03.2019 та актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №20190312 від 12.03.2019, підписаними сторонами 12.03.2019 (а.с.24,25).
Згідно з п. 2.1.7. Договору факторингу, ТОВ "СІМПЛ МАНІ" заявляє, гарантує і зобов`язується на користь фактора, що на момент укладення цього договору, зокрема, право вимоги, яке відступається за цим договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед ТОВ "СІМПЛ МАНІ", що ця заборгованість виникла на законних підставах (незалежно від наявності факту прострочки зобов`язань з боку боржників, але за наявності законних підстав для стягнення заборгованості), що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені ТОВ "СІМПЛ МАНІ" третім особам, ТОВ "СІМПЛ МАНІ" не укладено угод про заміну зобов`язань по поверненню такої заборгованості іншими зобов`язаннями.
Дана заборгованість підтверджується також розрахунком заборгованості, складеним на дату відступлення права вимоги за період з 12.01.2018-12.03.2019 (а.с.50,56).
Аналогічний лист від 19.03.2019 вих. №003154084-1, на виконання п. 1.3. Договору факторингу, направило ОСОБА_1 і ТОВ "ФК "ЄАПБ", повідомивши про відступлення права вимоги, вказавши розмір заборгованості, в тому числі суму заборгованості по сплаті пені (а.с.18).
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, ні на рахунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора.
Однак, в даному випадку слід наголосити, що не буде вірним називати "суму заборгованості за комісіями" та "суму заборгованості за пенею", оскільки відповідно до умов кредитного договору №SМ-00009836 від 12.01.2018, чітко вказано про "сплату річних та щомісячних процентів", а не комісії, та про "сплату неустойки у вигляді штрафу" в розмірі 602 грн за кожний випадок прострочення, а не пені (розділ 4 та 7 вказаного кредитного договору).
Оцінка суду:
вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази в їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства.
Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України, на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов`язання, згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди.
За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення кредитного договору.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. При цьому суд виходить з того, що стягнення сум (відсотків) за ст. 1048 ЦК України є платою (винагородою) за користування грошовими коштами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч.1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За змістом ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч. 1 ст. 1082 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Як уже зазначалося вище, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
З аналізу вказаних вище документів випливає, що позивач довів наявність заборгованості у відповідача та про своє право вимагати її погашення.
Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому, керуючись ст. 141 ЦПК України, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати, до яких останній відносить сплату судового збору в розмірі 1921 гривня.
На підставі викладеного, ст.ст. 509, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 629, 1048, 1054, 1077, 1078, 1081, 1082, 1084 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 280-281 ЦПК України та керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, суд
позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню сплаченого судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повний зміст рішення буде складено до 4 листопада 2019 року.
Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич
Текст повного судового рішення виготовлено 4 листопада 2019 року.