ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2019 року м. Харків

Справа № 643/11563/18

Провадження № 22-ц/818/1301/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідач: ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2018 року, ухвалене суддею Єрмак Н.В.,-

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини, а також стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі за період з 20 серпня 2015 року по 20 серпня 2018 року в загальній сумі 72000 грн. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в порядку стягнення аліментів за минулий час.

Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 24 квітня 2008 року про що був внесений актовий запис №393 у Московському відділі РАЦС ХМУЮ. У шлюбі 3 серпня 2004 року народилася дитина ОСОБА_3, яка після розлучення залишились проживати з матір'ю ОСОБА_1 та повністю після розлучення сторін знаходиться на її утриманні, відповідач припинив будь-які стосунки з сином, матеріальної допомоги дитині не надає, ніякої участі у вихованні сина не приймає, тим самим відмовився від виконання своїх обов'язків, передбачених ст.15-16 СК України. На звернення позивача протягом останніх 10 років про надання матеріальної допомоги відповідач відмовлявся від утримання сина.

Відповідач проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 72000 грн. за період з 20 серпня 2015 року по 20 серпня 2018 року та частково задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частин від його заробітку на утримання дитини. Обґрунтовує свої заперечення тим, що деякий час не працював та перебував в обліку в Центрі зайнятості населення, тобто був у скрутному матеріальному становищі. На теперішній час працює оператором котлів у КП «Харківські теплові мережі» та має на утриманні ще 2-х неповнолітніх дітей. Щодо стягнення аліментів у розмірі 72000 грн. зазначає, що позивач не надала доказів його ухилення від сплати аліментів, оскільки такого рішення суду не було, у розшуку він не перебував, місце проживання не змінював, спілкувався із сином та надавав добровільну матеріальну допомогу на підтвердження чого надає квитанції та розписки про отримання коштів.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1500 гривень щомісячно з дня подачі заяви (20.08.2018 року) до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що виходячи з вимог розумності та справедливості, суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1500 гривень щомісячно, з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачем всупереч зазначених вимог не надано жодних доказів в підтвердження обставин щодо вжиття нею заходів для одержання аліментів з відповідача та свідоме ухилення останнього від їх сплати.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши на користь позивача аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку на утримання сина ОСОБА_3 до його повноліття, починаючи з жовтня 2018 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що сплачував аліменти на утримання сина у добровільному порядку щомісячно на поштове відділення з моменту розлучення сторін по вересень 2018 року включно, про що свідчать копії квитанцій та факт не звернення позивача з позовом до цього часу. Крім того, робив дитині подарунки та надавав грошові кошти на лікування. З 21.11.2017 по 07.10.2018 знаходився на обліку в Міському центрі зайнятості населення, що призвело до скрутного становища відповідача, проте допомогу на утримання сина він надавав. Зазначає, що наразі відповідач працевлаштований, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим, на його думку, суд мав стягнути 1/6 частин від його заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині визначення розміру стягнення аліментів на дитину, в іншій частині рішення суду не оскаржувалося, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24 квітня 2008 року, про що в Книзі розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №393 (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 640, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тобто сторони у справі (а.с.4).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами дитина проживає із матір'ю ОСОБА_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У силу положень статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому, суд вважає неможливим визначити стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 у частці від заробітку батька, про що відповідач просить в апеляційній скарзі, оскільки право обирати спосіб стягнення аліментів належить одержувачу, з яким проживає дитина.

При цьому судова колегія частково погоджується з рішенням суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 31 липня 2009 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 та є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 (а.с.44,45, 46).

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Враховуючи наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей, судова колегія вважає доцільним зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 з урахуванням інтересів інших дітей.

Вимоги апеляційної скарги в частині стягнення аліментів з жовтня 2018 року задоволенню не підлягають, оскільки не відповідають вимогам закону.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Матеріалами справи встановлено, що до суду позивач звернувся 20 серпня 2018 року (а.с.1), тому суд першої інстанції вірно визначив період з якого починається стягнення аліментів на утримання сина сторін.

Судом береться до уваги надана довідка про те, що ОСОБА_2 перебував на обліку як безробітний в Харківському МЦЗ з 14 листопада 2017 року по 8 жовтня 2018 року, між тим, вона не підтверджує скрутне матеріальне становище відповідача за період стягнення аліментів за позовом ОСОБА_1 Також враховується і довідка про доходи відповідача за період з жовтня по листопад 2018 року.

Щодо посилань відповідача на добровільну сплату аліментів, то матеріали справи містять квитанції про переказ коштів позивачу з призначенням платежу «аліменти» до вересня 2018 року.

Крім того слід зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Суд першої інстанції при ухваленні рішення в порушення вимог статті 182 СК України вказані обставини у повному обсязі не врахував, неправильно застосував положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, та враховуючи відомості про доходи відповідача, наявність у нього ще двох неповнолітніх дітей, зробив помилковий висновок про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., тоді як доцільним було б стягнути на сплату аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 1100 грн щомісячно до повноліття дитини.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягуваних аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 15 листопада 2018 року - змінити в частині стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКППНОМЕР_5), у розмірі 1100 (одна тисяча сто) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня подачі позову (20.08.2018 року) до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук