Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/28609/15-ц

провадження № 61-7738св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду м. Києва

від 08 листопада 2017 року, постановлене колегією у складі суддів: Оніщука М. І., Українець Л. Д., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості за договором оренди та витребування транспортного засобу.

Позовна заява мотивована тим, що 14 липня 2013 року між ним,

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір оренди належного йому автомобіля ГАЗ 330214 реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із пунктом 3.1 вказаного договору оренди, строк оренди складав

6 місяців з моменту передачі автомобіля. Пунктом 3.3 цього договору визначено, що строк оренди автоматично продовжується на строк 6 місяців, якщо жодна із сторін в строк за 2 тижні до закінчення договору письмо не повідомить іншу сторону про намір розірвати договір.

Цього ж дня він передав автомобіль ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно із актом прийому-передачі автомобіля. Претензій до якості автомобіля у відповідачів не було.

Пунктом 4 вказаного договору сторони погодили розмір орендної плати, який складав 1 000 гривень за тиждень. При цьому, орендна плата повинна сплачуватися орендарями щотижня у безготівковій формі.

До листопада 2013 року орендарі виконували обов`язки за вказаним договором оренди. Однак починаючи з грудня 2013 року відповідачі не належно виконували умови договору, допускали сплату орендної плати

1 раз на 3-4 тижні, що суперечить пункту 6.4.1 договору не надавали йому автомобіль для огляду та перевірки порядку його використання.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив розірвати договір оренди, укладений 14 липня 2013 року між ним як орендодавцем та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , як орендарями, предметом якого є належний йому автомобіль ГАЗ 330214 реєстраційний номер НОМЕР_2; стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість з орендної плати за договором оренди від 14 липня

2013 року, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних - у розмірі

198 168,99 грн та витребувати у відповідачів належний йому автомобіль.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня

2017 року, ухваленим у складі судді Малинникова О. Ф., у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір оренди транспортного засобу є нікчемним в силу вимог закону, а тому підстави для задоволення заявлених вимог відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року в частині вирішення вимог про витребування майна скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким витребувано у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль марки ГАЗ 330214 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 20 липня 2017 року залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині розірвання договору оренди та стягнення заборгованості з орендної плати з підстав нікчемності правочину.

При цьому, враховувавши нікчемність укладеного між сторонами договору оренди транспортного засобу, а також факт передачі автомобіля відповідачам і неповернення його законному власнику, апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог про витребування автомобіля.

Короткий зміст вимог касаційної скарг

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 20 липня 2017 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня

2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Києва.

21 червня 2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду, у зв`язку із обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Пророка В. В., справу

№ 214/9090/15-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій положень статті 216 ЦК України.

Заявник вказував, що задовольняючи позов в частині витребування майна, апеляційний суд не врахував, що стаття 216 ЦК України покладає обов`язок повернути майно, одержане внаслідок укладення та виконання умов нікчемного правочину на кожну сторону цього правочину. Поклавши обов`язок із повернення майна отриманого внаслідок нікчемного правочину лише на одну зі сторін, апеляційний суд неправильно застосував вказану норму матеріального права та не врахував, що відповідачами на виконання умов нікчемного договору передано позивачу грошові кошти у загальному розмірі 48 000 грн.

На думку заявника, апеляційний суд застосував неналежний спосіб захисту права шляхом задоволення віндикаційного позову, оскільки єдиним можливим способом захисту прав сторін нікчемного правочину є двостороння реституція.

Доводів щодо незаконності рішення Апеляційного суду м. Києва

від 08 листопада 2017 року в частині вирішення позовних вимог

ОСОБА_1 про розірвання договору оренди транспортного засобу та стягнення орендної плати з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних касаційна скарги не містить, а тому в цій частині, з урахуванням положень частини першої статті 400 ЦПК України, рішення апеляційного суду не переглядається касаційним судом.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 14 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було підписано договір оренди транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію, транспортного засобу НОМЕР_3 , а саме автомобіля ГАЗ 330214 реєстраційний номер НОМЕР_2. Розмір орендної плати встановлено в сумі 1 000 грн на тиждень

14 липня 2013 року позивач передав автомобіль орендарям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно із актом прийому-передачі автомобіля.

Пунктом 3.3 вказаного договору визначено, що строк оренди автоматично продовжується на 6 місяців, якщо жодна із сторін в строк за 2 тижні до закінчення договору письмово не повідомить іншу сторону про намір розірвати договір.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на момент ухвалення рішень судами попередніх інстанцій, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальними положеннями про найм (оренду) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або обов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (стаття 759 ЦК України).

Частиною третьою статті 640 ЦК України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Встановивши, що укладений між сторонами (фізичними особами) договір оренди транспортного засобу нотаріально не посвідчений, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що такий договір є нікчемним і відповідно не породжує ніяких правових наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю.

Апеляційний суд, врахувавши нікчемність правочину, укладеного між сторонами, та той факт, що відповідачі в добровільному порядку не повернули ОСОБА_1 належний йому автомобіль ГАЗ 330214 реєстраційний номер НОМЕР_2 , дійшов правильного по суті висновку про необхідність витребування спірного автомобіля у відповідачів і повернення його законному власнику.

Доводи касаційної скарги про необхідність стягнення із позивача грошових коштів, сплачених відповідачами на виконання нікчемного правочину, з урахуванням обставин конкретної справи, підлягають відхиленню, оскільки відповідачі тривалий час фактично користувалися спірним автомобілем, за що добровільно сплачували кошти власнику транспортного засобу.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків апеляційного суду по суті вирішення позовних вимог про витребування автомобіля та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович