ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 643/13028/16-ц

Провадження № 22-ц/818/613/19

01 квітня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів -Тичкової О.Ю., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1;

відповідач - Комунальне підприємство «Салтівське трамвайне депо»;

третя особа - ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуКомунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року (суддя Харченко А.М.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо», третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Салтівське трамвайне депо», третя особа - ОСОБА_2, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача - КП «Салтівське трамвайне депо» на його користь 35586,34 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди та 30000 гривень в якості компенсації спричиненої джерелом підвищеної небезпеки моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 18.02.2016 року, біля 09.00 год., на перехресті вул. Весніна та вул. Мироносицької в м. Харкові при проїзді кривої стався з'їзд з рейок другого вагону трамвайного поїзда 26-го маршруту «ТАТРА-Т3», бортовий НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, з послідуючим наїздом вагона на пішохода ОСОБА_1, який рухався тротуаром в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, а саме перелом нігтьових фаланг 3, 4, 5 пальців правої стопи зі зміщенням, який відноситься до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров'я. Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області Ткаченка Є.В. від 30.08.2016 року кримінальне провадження № 000177, внесене до ЄРДР 19.02.2016 року закрито в зв'язку з відсутністю в діях водія трамваю «ТАТРА-Т3» бортовий НОМЕР_1 ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Вважає, що має право на відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки в результаті дорожньо-транспортної пригоди в цивільному порядку.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

В судовому засіданні представники КП «Салтівське трамвайне депо» в задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Салтівське трамвайне депо» на користь ОСОБА_1 35586,34 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 8000 гривень на відшкодування моральної шкоди.Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції КП «Салтівське трамвайне депо» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивачем не підтверджені належним чином витрати на лікування, податкова декларація не може бути доказом підтвердження даних про розмір доходу позивача, оскільки заповнюється самою фізичною особою підприємцем. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту завдання моральної шкоди.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що 18.02.2016 року на вул. Весніна, в районі перехрестя із вул. Мироносицькою, в м. Харкові при проїзді кривої стався з'їзд із рейок другого вагону трамвайного поїзду ТАТРА-Т3 бортовий номер 684, 26-го маршруту під керуванням водія ОСОБА_2, з послідуючим наїздом цим вагоном на пішохода ОСОБА_1, який рухався в попутному напрямку тротуаром. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 227-А/16 від 25.02.2016 року, у зв'язку з ДТП 18.02.2016 року у ОСОБА_1 мали місце переломи нігтьових фаланг 3, 4, 5 пальців правої стопи із зсувом, це ушкодження відноситься до середнього ступеню важкості по критерію тривалості розладу здоров'я. При надходженні до стаціонару реакція «Алкотест» у ОСОБА_1 негативна.

Постановою від 30.08.2016 року про закриття кримінального провадження слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції Ткаченко О.В., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 19.02.2016 року, закрите у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 8-10).

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною п'ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що в період часу з 26.02.2016 року по 22.04.2016 року включно позивач був непрацездатний та знаходився на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЦ № 809451 від 26.02.2016 року, виданим КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 26» на період часу з 26.02.2016 р. по 24.03.2016 р. включно, а також листком непрацездатності серії АГЦ № 809453 від 25.03.2016 р., виданим КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 26» на період часу з 25.03.2016 р. по 22.04.2016 р. включно (а.с. 18, 19).

Позивач знаходився на амбулаторному лікуванні травм, отриманих в результаті ДТП 18.02.2016 року в КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 26» у лікаря травматолога з тим же діагнозом, протягом 5 тижнів обмежено рухався з накладеною на праву стопу та гомілку глибокою гіпсовою шиною. В період амбулаторного лікування приймав різні лікарські препарати та медикаменти, проходив фізіотерапевтичні процедури та проводились численні рентген-дослідження. Після проведення амбулаторного лікування позивачу рекомендоване дотримання ощадливого режиму для правої стопи та пальців, обмеження фізичних навантажень на праву стопу, що підтверджується довідкою КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 26» від 03.06.2016 року № 1120 (а.с. 16).

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, якій завдано шкоди ушкодженням здоров'я, має право на відшкодування додаткових витрат, зокрема, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 1198 ЦК України, розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальної шкоди з КП «Салтівське трамвайне депо», суд першої інстанції посилався на доведеність завданої шкоди та наявності підстав її відшкодування.

Проте в повному обсязі з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, з огляду на наступне.

За період амбулаторного лікування травм, отриманих в результаті ДТП 18.02.2016 року, ОСОБА_1 було придбано лікарських препаратів та медикаментів на суму 623,67 гривень, що підтверджується фіскальними чеками на вказану суму. За послуги лабораторної діагностики ПП «Медична лабораторія «Аналітика» позивачем було сплачено 400 гривень. Крім того, позивачем було придбано нові окуляри, на які він витратив 600 гривень (а.с.20-24).

Відповідно до листа головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №26» позивачеві було рекомендовано придбання певного переліку ліків, а саме: ліотон 1000, індовазин гель, живокост місцево.

Проте, з досліджених фіскальних і товарних чеків вбачається, що лікарські засоби на суму 274, 55 гривень, з яких: 6,45 гривень- діабетична добавка Пітер Пен вартістю 6,45 гривень, діабетична добавка Пітер Пен вартістю 6,45 гривень, Німесил у суспензії вартістю 62,40 гривень, Глицисед вартістю 15,52 гривень, МагнеВ6 вартістю 136,80 гривень, які були придбані позивачем, не відносяться до травм, які він отримав у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 18.02.2016 року.

Що стосується придбаних позивачем окулярів, вартість яких становить 600 гривень, в цій частині колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки доказів на підтвердження того, що вони були пошкоджені в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачем не надано.

Між тим, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, що призвело до неправильного визначення розміру матеріальної шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що податкова декларація не може бути доказом підтвердження даних про розмір доходу позивача, тому немає підстав для стягнення з відповідача втраченого заробітку, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідно до податкового кодексу цей документ є офіційною формою звітності фізичних осіб-підприємців, інших відомостей на спростування наданих позивачем доказів відповідачем не надано.

Що стосується відшкодування моральної шкоди в сумі 8000 гривень, колегія вважає наступне.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пунктом 1 частини 2 статті 1167 цього Кодексу передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, завданої, зокрема, джерелом підвищеної небезпеки передбачені у статтях 1166,1167,1187 ЦК України. Згідно з положеннями частини другої статті 1187 цього Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Така позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України у справі № 7-рп/2014.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, у тому числі і моральна, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв'язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що позивачеві, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки було заподіяно тілесні ушкодження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, яка з урахуванням норми ч.1 ст.1172 ЦК України підлягає стягненню з відповідача, з яким водій транспортного засобу ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах на момент ДТП, та про розмір присудженого позивачеві морального відшкодування, оскільки він відповідає вимогам розумності та справедливості за встановлених і наведених вище обставин справи.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Московського районного суду м. Харкова від 28.11.2018 року зміні на підставі п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України .

Керуючись ст.ст., 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо» - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2018 року в частині визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає стягненню - змінити.

Стягнути з Комунального підприємства «Салтівське трамвайне депо», , адреса: 61129, м. Харків, пр. Тракторобудівників, 109, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Харків, ІПННОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 34837, 22 гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

О.Ю.Тичкова