КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року місто Київ.

Справа 357/10992/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4689/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Гордійчук Ж.В., Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матюші» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року (у складі судді Кошель Л.М.., інформація про складання повного тексту ухвали відсутня) про відмову в забезпеченні позову

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_2, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» ЯнчукСвітлани Василівни, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод, Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним правочину щодо розірвання договору оренди, визнання недійсним договору оренди, скасування рішень про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та просив суд визнати недійсним вчинений ОСОБА_2 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди № б/н від 08 серпня 2014 року, укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірма «Матюші», скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Янчук С.В. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди, визнати недійсним договір оренди землі б/н від 29 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ТДВ «Шамраївський цукровий завод" щодо земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером НОМЕР_2, скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" Мироненко Юлії Юріївни. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди: стягнути солідарно з ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", Комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу", Комунального підприємства Великодимерської селищної ради "Комунальна служба реєстрації речових прав" на користь ТОВ «Агрофірма «Матюші» понесені судові витрати.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

08 серпня 2014 року ОСОБА_2 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» договір оренди землі, за яким передав в оренду Агрофірмі «Матюші» вказану земельну ділянку.

04.01.2016 року державний реєстратор Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області Гаражун Р.Ю. прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 27743548, яким зареєстрував право оренди на земельну ділянку за товариством.

У лютому 2018 року позивачу стало відомо, що 19.02.2018 року ОСОБА_2 уклав з Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» договір оренди, за яким передав останньому в оренду земельну ділянку, а 23.02.2018 року державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку за Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» з індексним номером 39847937.

Вважали, що за наявності дійсного договору оренди з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» і зареєстрованого права оренди за позивачем на земельну ділянку ОСОБА_2, не мав права передавати вказану земельну ділянку в оренду Товариству з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», укладенням договору оренди від 29.12.2017 року порушено право позивача, як законного орендаря земельної ділянки, а державний реєстратор, у свою чергу, не мала правових підстав проводити державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

У грудні 2018 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 1 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 1 га з кадастровим номером НОМЕР_2,що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що існує реальна загроза настання обставин, що можуть унеможливити виконання рішення суду та істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ТОВ Агрофірма «Матюші» подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції обставинам справи та з порушенням норм процесуального права. Зазначав що, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд не врахував, що на момент звернення позивача до суду із заявою про забезпечення позову була наявна інформація про те, що власники земельних ділянок, які першочергово були передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», мають намір у найближчий час здійснити поділ вказаних земельних ділянок, в результаті чого будуть скасовані записи про державну реєстрацію земельних ділянок, їх кадастрові номери, а також будуть сформовані нові земельні ділянки із новими кадастровими номерами, що утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову, чи взагалі зробить його виконання неможливим.

Звертав увагу суду, що забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, гарантує реальну можливість виконання судового рішення, у разі задоволення позовних вимог, дозволить ефективно захистити порушені права позивача та без будь-яких технічних ускладнень відновити стан, який існував до порушення цих прав.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» адвокат ГрунськийВолодимир Олегович підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Крім того, представник пояснив, що 05 березня 2019 року, державним реєстратором було зареєстровано право користування спірною земельною ділянкою за ТДВ "Шамраївський цукровий Завод", що свідчить про те, що навіть в разі задоволення позову в даній справі, позивач змушений буде звертатись з додатковим позовом щоб захистити своє порушене право.

Відповідачі до суду повторно не з'явились про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню .

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову, не надано жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_2 вчиняє дії щодо відчуження чи поділу земельної ділянки, а додані до заяви матеріали не стосуються предмету спору та не містять доказів, які стосуються як предмету спору, так і земельної ділянки, яка є предметом договору оренди.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належатьабо підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1- 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України) .

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Зі змісту позовних вимог ТОВ Агрофірма " Матюші" вбачається, що між сторонами виник спір щодо укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» договору оренди земельної ділянки від 29.12.2017 року, оскільки він укладений та зареєстрований до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» від 08 серпня 2014 року. У зв'язку із наведеним позивач просив визнати недійсним вчинений ОСОБА_2 односторонній правочин щодо розірвання в односторонньому порядку Договору оренди №б/н від 08.08.2014, укладеного між ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірма «Матюші», оформлений повідомленням ОСОБА_2 за вих. №б/н від 26.12.2017 року; скасувати рішення державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук С.В. про державну реєстрацію припинення іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39030640 від 28.12.2017 15:04:49; визнати недійсним договір оренди від 29.12.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про реєстрацію іншого речового права - права оренди: індексний номер: 39847937 від 23.02.2018 року 18:00:17; стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.

Враховуючи, що 29.12.2017 року між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» було укладено та зареєстровано договір оренди земельної ділянки до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі, що був укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» від 08 серпня 2014 року, колегія суддів вважає, щовідповідачі не позбавлені можливості вчиняти дії щодо предмета спору, земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, зокрема, щодо розірвання оспорюваного договору оренди земельної ділянки від 29.12.2017 року, укладення нового договору та його реєстрації, здійснення поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 на декілька земельних ділянок, яким буде присвоєно нові кадастрові номери, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення його позовних вимог.

Суд першої інстанції зміст позовної заяви та поданої позивачем заяви про забезпечення позову належним чином не вивчив, не врахував наявність у відповідача реальної можливості до ухвалення рішення у справі розпорядитися майном на власний розсуд та дійшов помилкового висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо необхідності забезпечення позову та не врахував, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог, у зв'язку з чим необґрунтовано повністю відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Під час апеляційного розгляду даної справи, за відповідачем ТДВ "Шамраївський цукровий завод" на спірну ділянку було зареєстровано право користування 05 березня 2019 року, що підтверджується витягом з реєстру та свідчить про те, що власник землі продовжує вчиняти дії, щодо відчуження прав на спірну земельну ділянку, а відповідно захист прав позивача в межах заявлених вимог, які позивач просив забезпечити вже є неможливим, виникає необхідність в поданні нового позову.

За змістом ст. 150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії та заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору .

Оскільки, між сторонами виник спір щодо права оренди земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 1га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, узгоджується з заявленими позовними вимогами і необхідність застосування такого заходу забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що його незастосування може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.ст. 149-150 ЦПК України,свідчить про обґрунтованість вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» щодо необхідності вжиття вказаного виду забезпечення позову.

Крім того, такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 1 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, не порушує права ОСОБА_2, як власника земельної ділянки, та Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», як орендаря земельної ділянки, та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову способом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 1 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, підлягає задоволенню.

В частині вимог про забезпечення позову способом накладення арешту на земельну ділянку, площею 1 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Арешт майна, як вид забезпечення позову, полягає у забороні вчиняти будь-які дії щодо відчуження чи розпорядження майном.

Таким чином накладення арешту на земельну ділянку, як вид забезпечення позову, буде порушувати право користування земельною ділянкою, яка є предметом спірного договору оренди, до вирішення спору по суті, що призведе до порушення прав, як власника земельної ділянки, так і прав орендарів та заподіяння їм матеріальних збитків .

При цьому, забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» є частково обґрунтованими, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» та забезпечення позову способом заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 1 га, з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Інші вимоги заяви про застосування заходів забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року скасувати, постановити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.

В порядку забезпечення позову заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 1 га з кадастровим номером НОМЕР_2,що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської областіта належить на праві власності ОСОБА_2. В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Матюші", ідентифікаційний код 151.

Боржник: ОСОБА_2, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1

Строк пред 'явлення ухвали до виконання три роки.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку в частині забезпечення позову до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді