РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/508/19

пр. № 2/759/3140/19

28 березня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Платинум Банк», АТ "Прокредит Банк" про визнання кредитного договору від 15.07.2004 року недійсним.

Позовні вимоги мотивує тим, що умови Кредитного договору є несправедливими в цілому та суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача.

Провадження відкрито на підставі ухвали судді від 15 січня 2019 року, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. .

Представник ПАТ «Платинум Банк» надіслав відзив, за яким просив в задоволенні позову відмовити у звязку з необгрунтованістю, а також заявив про застосування до спору наслідків пропуску позивачем строків позовної давності на звернення до суду з дійсним позовом.

Судом встановлено таке.

15.07.2004 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ПроКредит Банк» було укладено Кредитний договір №1.11560, відповідно до умов якого банк як надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 23 100 дол. США на строк користування 121 місяцю, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 14% річних. Того ж дня в якості забезпечення виконання кредитного договору укладено договір іпотеки № 1.11560-ДІ, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М., за реєстровим № 3219.

08.04.2005 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» укладено договір відступлення прав вимог за кредитним договором № 1.11560 від 15.07.2004 року та договором іпотеки від 15.07.2004 року.

24.05.2005 року ОСОБА_1 було повідомлено про відступлення прав вимоги за заначеним кредитним договором.

27.04.2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» укладено Додаткову угоду до Кредитного договору, відповідно до умов якого крім того було змінено кредитора.

27.05.2005 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» укладено Додатковий договір №2, яким було змінено графік повернення кредиту.

В наступному ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» змінило назву на ВАТ «Платинум Банк» про, що також було повідомлено позивача.

В подальшому до договору про іпотечний кредит № 1.11560 від 15.07.2004 року та іпотечного договору від 15.07.2004 року, сторонами вносилися зміни шляхом укладення додаткових договорів від 25.09.2015 року, та від 28.03.2016 року.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правилами ч.1-2 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Згідно з ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на зміст оспорюваного договору вбачається, що в ньому огворені всі істотні умови, що визначені статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055 ЦК України.

Не суперечив спірний договір і приписам Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції чинній на час укладення договору.

Посилання позивача на наступні зміни до вказаного закону є надуманими, оскільки закони, якими внесені ці зміни, не допускають зворотної дії часі.

Доводи позивача про визнання недійсними пунктів договору, якими визначено неустойку, суд відхиляє, оскільки на ці зобовязання не поширюються приписи п.5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", як на тому помилково наполягає позивач.

Інших обставин та доказів в їх обгрунтування позивачем не заявлено.

Підсумовуючи викладене, суд знаходить, що права позивача не порушені, а відповідно в задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю.

За такого рішення, підстав для застосування до спору наслідків спливу строків позовної давності не має потреби.

Витрати у справі, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Платинум Банк", Акціонерного товариства "Прокредит Банк" про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.