Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 759/19673/15-ц

провадження № 61-19152св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Київська міська рада,

третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, на рішення Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 в якій він зареєстрований.

15 грудня 2015 року нотаріус Київської державної нотаріальної контори відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та її державної реєстрації.

У зв'язку з наведеним просив визнати за ним право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Суд зробив висновок про те, що позивач, який є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6, має право на спадкування спірного житла, яке належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 січня 2002 року.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_4, посилаючись на те, що він є сином померлої ОСОБА_7, яка за життя перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_6, у зв'язку з чим була спадкоємцем першої черги після смерті останнього.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Рішення мотивоване тим, що позов поданий до Київської міської ради, яка є неналежним відповідачем у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_3, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Справу № 759/19673/15-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

Представник ОСОБА_3 зазначає, що ухвалюючи оскаржене рішення, апеляційний суд безпідставно не врахував тієї обставини, що спірна квартира була придбана його батьком до реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, тобто була особистою приватною власністю ОСОБА_6

Наполягає на тому, що він є єдиним спадкоємцем ОСОБА_6, у зв'язку з чим відповідач в особі міської ради ним визначений правильно.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_4 не обґрунтував, чим порушені його права та законні інтереси рішенням суду першої інстанції, на що не звернув увагу апеляційний суд.

Обставини справи

Суди встановили, що 23 січня 2002 року був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_6 придбав квартиру АДРЕСА_1

12 вересня 2003 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 1143/07 після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини померлого звернулися: син ОСОБА_3, син ОСОБА_6, 1970 року народження, та дружина ОСОБА_7

01 квітня 2013 року нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербина Я. О. відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_7

15 грудня 2015 року державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Мельник М. П. повторно відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру.

09 листопада 2016 року суд першої інстанції задовольнив даний позов, з яким не погодився ОСОБА_4 - син померлої ОСОБА_7

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначав, що після смерті ОСОБА_6 його мати подала нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємцями ОСОБА_7 є він (ОСОБА_4.) та його сестра ОСОБА_10, яка відмовилася від спадщини після смерті матері на його користь.

У зв'язку з наведеним вважав, що він мав бути залученим у даній справі в якості відповідача.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги і скасування рішення апеляційного суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Аналіз статті 392 ЦК України свідчить про те, що належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Установивши наявність інших спадкоємців першої черги на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, які подали заяви про прийняття спадщини і не відмовилися від неї у передбаченому законом порядку, суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відмову в позові у зв'язку з незалученням таких осіб в якості відповідачів у даній справі.

Залучення до участі у справі співвідповідача або заміна неналежного відповідача можлива лише за клопотанням позивача у справі, що відповідає положенням статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Саме позивач визначає суб'єктний склад учасників справи.

Залучення у справі співвідповідача або заміна неналежного відповідача неможлива в апеляційному провадженні.

Аргументи касаційної скарги про те, що спірна квартира була придбана до реєстрації шлюбу його батька із ОСОБА_7, тому була його особистою приватною власністю, на законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції не впливають, висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель

В. М. Коротун В. І. Крат