Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 296/13317/15-ц

провадження № 61-25508св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалургторгпостач»,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Васькевич Надія Василівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалургторгпостач» на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2016 року у складі головуючого-судді Адамовича О. Й. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Жигановської О. С., Якухно О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрметалургторгпостач» (далі - ТОВ «Укрметалургторгпостач») звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі - Богунській ВДВС Житомирського МУЮ) Васькевич Н.В.

Скарга мотивована тим, що 12 листопада 2015 року державний виконавець Богунського ВДВС Житомирського МУЮ незаконно провів опис і арешт нежитлових приміщень, що належать товариству, не здійснивши реалізацію іншого рухомого майна, яке було описано у 2013 році. Крім того, експертні висновки щодо оцінки описаної нерухомості не відповідають фактичній вартості такого майна.

З урахуванням викладеного, ТОВ «Укрметалургторгпостач», уточнивши заявлені вимоги, просило визнати протиправними дії головного державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Васькевич Н. В. щодо винесення незаконної постанови про накладення арешту на будівлю АДРЕСА_1 та будівлю АДРЕСА_2; скасувати накладення арешту на вказану нерухомість та акти про її опис і арешт; заборонити затвердження висновків про проведення експертної оцінки будівель АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , проведених експертом ОСОБА_3

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що дії державного виконавця щодо арешту нерухомого майна ТОВ «Укрметалургторгпостач» та його оцінки вчинені із дотриманням вимог статей 52, 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» та у межах своїх повноважень, боржник отримавши результати оцінки нерухомого майна, проведені суб`єктом оціночної діяльності, у визначений законом строк не подав будь-яких заперечень, тому підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними,скасування відповідних актів та заборони проведення затвердження висновків експертної оцінки нерухомого майна відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Укрметалургторгпостач» задоволено частково. Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2016 року в частині відмови в скасуванні актів опису і арешту нерухомого майна скасовано, вказану вимогу заявника залишено без розгляду. У решті ухвала місцевого суду залишена без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, унаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність вимог ТОВ «Укрметалургторгпостач» в частині оскарження дій державного виконавця щодо арешту нерухомого майна та здійснення його експертної оцінки. Скасовуючи рішення в частині оскарження актів опису та арешту майна від 12 листопада 2015 року і залишаючи такі вимоги без розгляду, апеляційний суд виходив з того, що заявником пропущено встановлений пунктом 1 частини першої статті 385 ЦПК України десятиденній строк на їх оскарження, клопотання про поновлення такого строку не заявлено. За таких обставин, скарга, пропущений строк подання якої не поновлений, підлягає залишенню без розгляду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У квітні 2017 року ТОВ «Укрметалургторгпостач» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постановлені ухвали судів скасувати і передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції не врахували, що по вині державного виконавця в період двох років погашення боргу товариства не проводилося, унаслідок чого сума заборгованості завдяки штучно створеним умовам збільшилася майже вдвічі. Державний виконавець протиправно не використовував арештоване у 2013 році майно боржника на погашення боргу, не виставляв на прилюдні торги, не вживав заходів для місця його знаходження, та притягнення до відповідальності осіб винних у його втраті.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 травня 2018 року справу № 296/13317/15 за скаргою ТОВ «Укрметалургторгпостач») на дії головного державного виконавця Богунського Богунській ВДВС Житомирського МУЮ Васькевич Н. В. передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані ухвалу суду першої інстанції в нескасованій частині та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що на виконанні Богунського ВДВС Житомирського МУЮ перебувало зведене виконавче провадження № 48234695 про стягнення з ТОВ «Укрметалургторгпостач» на користь ОСОБА_2 1 152 914,03 грн на підставі виконавчих листів № 296/12729/13-ц, № 296/11641/14-ц, № 296/9745/15-ц, виданих Корольовським районним судом м. Житомира 03 грудня 2014 року, 10 липня 2015 року, 12 січня 2016 року відповідно.

У межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ 12 листопада 2015 року проведено опис і арешт нерухомого майна боржника, а саме будівлі складу по АДРЕСА_2 загальною площею 116, 5 кв. м та будівлі контори по АДРЕСА_1 загальною площею 111 кв. м. Опис зазначеного майно оформлено відповідними актами від 12 листопада 2015 року.

Акти опису та арешту майна від 12 листопада 2015 року направлені ТОВ «Укрметалургторгпостач» рекомендованим листом з повідомленням, які заявник отримав 21 листопада 2015 року, натомість зі скаргою на вказані акти звернувся до суду 21 грудня 2015 року.

На виконання постанови державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ від 26 листопада 2015 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 07 грудня 2015 року надані висновки про вартість об`єктів нерухомості, а саме будівлі АДРЕСА_1 в розмірі 1 041 665 грн, будівлі АДРЕСА_2 в розмірі 297 972 грн.

11 та 13 березня 2016 року проведено прилюдні торги з реалізації вказаного нерухомого майна, про що державним виконавцем складено акти від 17 та 18 березня 2016 року.

25 березня 2016 року головним державним виконавцем Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Васькевич Н. В. винесено постанову про закінчення виконавчих проваджень, які були об`єднані у зведене виконавче провадження, у зв`язку з повним виконанням судових рішень.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно статті 14 ЦПК України 2004 року (стаття 18 ЦПК України) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Умови та порядок вчинення виконавчих дій передбачено Законом України «Про виконавче провадження»(тут і далі, в редакції, чинній на момент здійснення виконавчих дій).

За правилами частини першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи

виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, арешту майна боржника для забезпечення реального виконання рішення визначені статтями 52, 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня

отримання відповідного повідомлення (частина четверта статті 58 цього Закону).

Відповідно до частини п`ятої статті 58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

За приписами статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України 2004 року).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України 2004 року, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України 2004 року).

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 385 ЦПК України 2004 року скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод.

Згідно з частиною другою статті 385 ЦПК України 2004 року пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Стаття 385 ЦПК України 2004 року свідчить про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Відповідно до статті 72 ЦПК України 2004 року право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони у разі його пропущення з поважних причин. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Установивши, що дії державного виконавця щодо опису та арешту нерухомого майна ТОВ «Укрметалургторгпостач» та його оцінка вчинені із дотриманням вимог статей 52, 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги та визнання дій головного державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Васькевич Н.В. щодо опису, арешту нерухомого майна та його оцінки неправомірними.

Апеляційний суд, скасовуючи частково ухвалу суду першої інстанції в частині вирішення вимог скарги щодо оскарження актів про опис і арешт майна та залишаючи такі вимоги без розгляду, обґрунтовано виходив із того, що заявник пропустив встановлений процесуальний строк для звернення до суду із скаргою у вказаній частині, оскільки отримавши 21 листопада 2015 року рекомендованим листом оскаржувані акти, він мав реальну можливість встановити ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні.

Доводи ТОВ «Укрметалургторгпостач», наведені на обґрунтування касаційної скарги щодо вини державного виконавця у тривалому невиконанні судового рішення, що призвело до збільшення розміру заборгованості є безпідставними і висновків судів не спростовують, оскільки заявник не був позбавлений права виконати судові рішення в добровільному порядку.

Інші аргументи касаційної скарги були предметом апеляційного перегляду та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення першої інстанції в нескасованій частині та апеляційної інстанції - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрметалургторгпостач» залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2016 року у не скасованій частині, та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко