Ухвала

Іменем України

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 686/15983/13-ц

провадження № 61-18462ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Чайковський Олександр Володимирович,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року у складі судді Карплюка О. І. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року у складі суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький (далі - Перший відділ ДВС м. Хмельницького) Чайковського О. В., у якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07 лютого 2019 року, визнати незаконним розрахунок заборгованості та зобов`язання здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог статті 195 Сімейного кодексу України (далі - СК України) з урахуванням часткової сплати аліментів відповідно до вимог СК України виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Заявник в обґрунтування скарги зазначав, що державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницький Чайковським О. В. здійснено розрахунок заборгованості за прострочення сплати аліментів виходячи із відомостей податкових декларацій, які подано ним за 2013-2014 роки як фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП), що суперечить нормам чинного законодавства України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

12 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судами встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2013 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

02 вересня 2013 державним виконавцем Першого відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції Загородною Г. Л. на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження ВП № 39586533 щодо примусового виконання виконавчого листа № 686/15983/13-ц, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 20 серпня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з повідомленням Хмельницького управління Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 02 січня 2019 року № 26/10/22-01-58-03-10 на підставі поданих податкових декларацій платника єдиного податку - ФОП ОСОБА_1 сума його доходу становить за період із 01 січня по 31 грудня 2013 року - 633 687,70 грн, за період із 01 січня по 31 грудня 2014 року - 838 792,00 грн.

Відповідно до повідомлення Хмельницького управління Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 25 січня 2019 року № 3265/10/22-01-58-06 ФОП ОСОБА_1 за 2013 рік сплачено 2 758,80 грн єдиного податку, 1 201,02 грн єдиного внеску, за 2014 рік: 2 940,00 грн - єдиного податку, 7 733,22 грн - єдиного внеску.

Державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницький Чайковським О. В. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 39586533 із врахуванням отриманих відомостей станом на 07 лютого 2019 року, починаючи із 01 серпня 2013 року, та визначено, що заборгованість зі сплати аліментів становить 298 004,18 грн.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої сторони у порядку, встановленому законом.

Відповідно до підпункту 16 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (у редакції, чинній станом на 2013-2014 роки) утримання аліментів з працівників проводиться, у тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Пунктом 13 вказаної постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Відповідно до частини першої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій, встановивши, що розмір заборгованості ОСОБА_1 як ФОП, який перебував на спрощеній системі оподаткування, зі сплати аліментів за 2013-2014 року визначеним державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницький Чайковським О. В.із суми доходів боржника після утримання податків, дійшли правильного висновку про те, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, тому відсутні підстави для визнання його дій неправомірними.

Крім цього, за встановленими судами обставинами, між боржником ОСОБА_1 та стягувачем ОСОБА_2 по суті виник спір про стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Верховний Суд погоджується із висновком місцевого суду про те, що суд не вправі втручатися у дії державного виконавця щодо визначення ним розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дії державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького Чайковський Олександр Володимирович щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07 лютого 2019 року, визнання незаконним розрахунку заборгованості та зобов`язання здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів відповідно до вимог статті 195 Сімейного кодексу України з урахуванням часткової сплати аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

Ю. І. Гулейков

Г. І. Усик