Ухвала

Іменем України

03 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 204/5605/18

провадження № 61-6585ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В.П.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних витрат, 3% річних,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року до суду надійшла указана позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних витрат, 3% річних.

01 серпня 2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1002 га, кадастровий номер НОМЕР_2, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_4

Заява мотивована тим, що 27 вересня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_6 отримав від позивача грошові кошти у сумі 1 300 000 грн, що еквівалентно 50 000,000 доларів США, які останній зобов'язався повернути до 27 вересня 2017 року та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 18 % річних від позики протягом строку користування позикою.

Враховуючи обсяг позовних вимог, підстави та мотиви позову, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ОСОБА_5 просив задовольнити заяву.

Ухвалою Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року, залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, заяву задоволено частково.

Накладено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_4

Заборонено іншим особам вчиняти будь - які дії щодо житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстровано на праві власності за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2).

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулася із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Частиною другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи заявуОСОБА_5, обґрунтовано вжив заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження нерухомого майна, оскільки невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника.

Із оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 20 серпня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики, відсотків, інфляційних витрат, 3% річних відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
В. М. Коротун
В. П. Курило