КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/11336/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/4681/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші»

відповідачі ОСОБА_3

Державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича

Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», подану через представника Танцюру ЮліюБорисівну, на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Кошель Л.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_3, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова Вячеслава Анатолійовича, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

у вересні 2018 року ТОВ «Агрофірма «Матюші» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, Державного реєстратора Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Міхачова В.А. та ТДВ «Шамраївський цукровий завод», у якому просило визнати недійсним правочин щодо розірвання в односторонньому порядку договору оренди б/н від 06.08.2014; визнати недійсним договір оренди б/н від 19.02.2018; скасувати відповідні рішення державного реєстратора про припинення права оренди та державну реєстрацію права оренди.

20.12.2018 року ТОВ Агрофірма «Матюші» подало заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на земельну ділянку, площею 2,1093 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області; заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1093 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.01.2019 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з'ясування обставин справи та ухвалити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просить ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Вважає, що договір оренди є розірваним у встановленому законом порядку та відповідач не зверталася із заявою про поділ земельної ділянки. Забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем порушує право ОСОБА_3 на володіння та розпорядження своїм майном. Вказує, що вимоги позивача про забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами, а посилання позивача на можливий поділ земельної ділянки існує лише в його уяві.

Інші учасники справи відзиву на апеляційну скаргу не подали.

У судовому засіданні представник позивача Грунський В.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно між сторонами існує спір щодо оренди земельної ділянки, однак позивачем не надано жодних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивач у заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на земельну ділянку, відносно права на користування якою виник спір та заборонити суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо спірної земельної ділянки.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції встановив, що між сторонами виник спір стосовно оренди земельної ділянки, яка на праві власності належить ОСОБА_3

Позивачем оспорюється правомірність розірвання договору оренди земельної ділянки, який був ним укладений з ОСОБА_3, та правомірність укладення останньою договору оренди з ТОВ «Шамраївський цукровий завод».

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилався на те, що йому стало відомо про те, що власники земельних ділянок, які попередньо були передані в оренду ТОВ Агрофірма «Матюші», а у подальшому передані у оренду ТОВ «Шамраївський цукровий завод», з метою унеможливлення виконання судових рішень про задоволення позовних вимог ТОВ Агрофірма «Матюші», здійснюють поділ земельних ділянок, у зв'язку із чим змінюються кадастрові номери земельних ділянок та їх межі, що позбавляє можливості відновити реєстрацію первісного договору оренди.

У підтвердження своїх доводів позивачем були надані лист Головного управління Держгеокадастру у Київській області про поділ земельних ділянок та зміну їх кадастрових номерів, виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відмовляючи у забезпеченні позову суд першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження вчинення відповідачем ОСОБА_3 дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Разом з цим, судом першої інстанції не надано оцінку виниклим між учасниками справи правовідносинам, предмету позову та не проаналізовано можливість утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову. Суд не надав об'єктивної оцінки доводам заявника про можливість настання несприятливих наслідків пов'язаних із виконанням судового рішення.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 (справа 904/792/18), у зв'язку з поділом земельної ділянки, яка була предметом договору оренди, та формуванням інших земельних ділянок, яким присвоєно кадастрові номери, об'єктивно відбулась зміна меж земельної ділянки, припинилось існування цієї земельної ділянки в дійсних межах, що унеможливлює ефективний захист прав позивача шляхом поновлення договору оренди.

Виходячи із змісту позовних вимог, особливостей орендних земельних правовідносин та порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, колегія суддів вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Відсутність заходів забезпечення позову дає можливість власнику земельної ділянки чи новому орендарю до ухвалення відповідного судового рішення здійснити поділ спірної земельної ділянки на декілька земельних ділянок, яким будуть присвоєні нові кадастрові номери, що змінить предмет позову. Скасування державної реєстрації та кадастрового номеру спірної земельної ділянки у результаті її поділу призведе до неможливості виконання судового рішення та, як наслідок, унеможливить ефективне відновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову.

У разі ж задоволення позову позивач матиме безперешкодну можливість відновити свої порушені права шляхом звернення до будь-якого державного реєстратора з метою проведення реєстраційних дій щодо відновлення реєстрації права оренди землі за собою.

За вказаних обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів обираючи вид забезпечення позову вважає, що в даному випадку належним та ефективним видом забезпечення буде заборона усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки, оскільки накладення арешту на земельну ділянку не є співмірним з позовними вимогами.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. При цьому право власності на земельну ділянку не порушується, а лише обмежується на час розгляду справи право власника на поділ цієї земельної ділянки чи передачу в оренду іншій особі.

Посилання у відзиві на неспівмірність заходів забезпечення з позовними вимогами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3 є предметом спору у даній справі.

Твердження про те, що накладення арешту на земельну ділянку, порушить право власника на володіння та розпорядження земельною ділянкою, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви, так як право ОСОБА_3 на користування та володіння земельною ділянкою не обмежується, а забезпечення позову є тимчасовим заходом, яке припиняється після вирішення позову по суті.

Крім того, ОСОБА_3 передала свою земельну ділянку у оренду ТОВ «Шамраївський цукровий завод», що також обмежує її право розпорядження земельною ділянкою.

Відповідно до ч 1-3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про забезпечення позову не були враховані обставини справи, надані докази у підтвердження заяви про забезпечення позову, тому ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 157, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші», задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 січня 2019 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 2,1093 га з кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та яка належить на праві власності ОСОБА_3.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» (Ідентифікаційний код 03755348, місцезнаходження: 09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Олеся Гончара, 1/42, офіс 509).

Боржник: ОСОБА_3, РНОК НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Строк пред'явлення постанови до виконання три роки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 02.04.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О.Ф. Мазурик