Справа № 588/806/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2019 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Лободи Т.С., з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ-ПАК» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом який мотивувала тим, що у період з 30 жовтня 2018 року по 31 грудня 2018 року вона перебувала у трудових відносинах з ТОВ «СТАНДАРТ -ПАК», працювала на посаді підсобного робітника.

Під час її знаходження у трудових відносинах їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата. Підтвердження факту існування заборгованості є відомості з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків про суми невиплачених доходів та утриманих податків від 06 березня 2019 року.

31 грудня 2018 року вона була звільнена за власним бажанням, але у день звільнення відповідач письмово її не повідомив про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України.

18 березня 2019 року на адресу відповідача вона надіслала заяву із проханням повідомити суму заборгованості, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку та негайно перерахувати кошти на її рахунок, а також надати належним чином завірену копію наказу про звільнення. Також було повідомлено відповідача, що у разі невиплати заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вона буде звертатися до суду.

Указану заяву відповідач отримав 20 березня 2019 року.

Станом на 07 травня 2019 року кошти позивач не отримала, відповідь на її адресу не надходила.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків про суми невиплачених доходів та утриманих податків від 06 березня 2019 року відповідач заборгував 3795,20 грн.

Також позивачу не виплачена компенсація за невикористану відпустку за два місяці (за 4 дні відпустки).

У зв`язку із тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні та враховуючи, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 91 робочих днів, позивач вважає, що підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складав орієнтовно 18093,53 грн. (91 робочий день х198,83 грн. середня зарплата=18093,53 грн.)

За указаних обставин, посилаючись на норми ч.1 ст.47,ч.ч.1,2 ст.83, ч.ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ за №100 від 08.02.1995, позивач просить стягнути з ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 3795,20 грн., компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Заперечення відповідача мотивовані тим, що станом на 18 січня 2019 року за даними бухгалтерського обліку ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» заборгованість по виплаті заробітної плати, розрахункових при звільненні та компенсації за невикористану відпустку при звільненні за 4 календарні дні перед ОСОБА_1 відсутня. Оскільки товариство останню виплату позивачу здійснило 17 січня 2019 року, керуючись ст.117 КЗпП України, товариством було проведено нарахування суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні позивача в сумі 3397,96 грн. у т.ч. обов`язкові податки ПДФО 18% -611,63 грн., військовий збір 1,5% - 50,97 грн. Сума компенсації середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , яка належить до виплати складає 2735,36 грн., про що було повідомлено працівницю. Зазначена сума є депонованою, відповідно до відомості на виплату готівки №79 за січень 2019 року. Також товариство неодноразово просило позивача надати до бухгалтерії відповідним чином оформлену довідку з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відкриття карткового рахунку для виплати заробітної плати і різних компенсацій, так як у цьому банку обслуговується підприємство. За відсутності таких даних не має можливості здійснити перерахування належних коштів позивачу, а у офіс підприємства вона не з`являється для отримання коштів в касі товариства. Таким чином, станом на 07 травня 2019 року, за даними бухгалтерського обліку перед ОСОБА_1 обліковується заборгованість у вигляді депонованої суми компенсації середнього заробітку за час затримки розрахункових при звільненні у розмірі 2735,36 грн. Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 06 березня 2019 року, на яку посилається позивач, є недійсними (актуальними), так як не містять достовірних (актуальних) даних на дату 06 березня 2019 року, у зв`язку із тим, що звітність, на підставі якої формуються дані Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, подається до Державної податкової служби тільки один раз на квартал, тому не можуть достовірно (актуально) підтверджувати факт наявності або відсутності заборгованості. Як наслідок, товариство не погоджується із сумою заборгованості у розмірі 3795,20 грн., оскільки вона не відповідає дійсності. Також товариство не погоджується із сумою середнього заробітку у розмірі 18093,53 грн., як таку. Що також не відповідає дійсності (а.с.23-27,74-78).

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, при цьому указала, що оскільки з моменту її звільнення до 29.07.2019 пройшло 143 робочих днів, з відповідача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 29.07.2019 складає 28582,84 грн. (143 робочих дні х 199,88 грн. середній заробіток за 1 робочий день = 28582,84 грн.), а також компенсація за невикористану відпустку за 2 календарних дні у сумі 273,18 грн.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність та прийняти до уваги пояснення, зазначені у відзиві на позов та надані ним документи (а.с.113).

Суд, заслухавши позицію позивача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом №18 від 29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 , на підставі заяви останньої, була прийнята з 30 жовтня 2018 року на роботу до ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» на посаду підсобний робітник із окладом згідно штатного розкладу у сумі 3900,00 грн. (а.с.80-84).

Наказом №16-00019 від 31 грудня 2018 року, на підставі заяви ОСОБА_1 від 16 грудня 2018 року, остання була звільнена із посади підсобного робітника ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» за власним бажанням (а.с.87,88).

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Позивач, звернувшись до суд із даним позовом, указувала, що під час звільнення із нею не був проведений повний розрахунок, зокрема не була виплачена заробітна плата у сумі 3795,20 грн. Підтвердження факту існування заборгованості позивач вважає відомості з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків про суми невиплачених доходів та утриманих податків від 06 березня 2019 року (а.с.10).

Натомість, як вбачається, із розрахункових відомостей на виплату готівки та видаткових касових ордерів, наданих ТОВ «СТАНДАРТ-ПАК» позивач отримала заробітну плату у: жовтні 2018 року -285,41 грн.; листопаді 2018 року - аванс у сумі 500,00 грн.; грудні 2018 року - заробітну плату за листопад 2018 року та аванс за грудень 2018 року на загальну суму 3139,50 грн. у т.ч. заробітна плата за листлпад 2018 року -2639,50 грн. та аванас 500 грн. за грудень 2018 року; у січні 2019 року - виплачена сума заробітка у розмірі 3000,00 грн. у т.ч. заробітна плата за грудень 2018 року -2957,63 грн. та частина суми компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 42,37 грн., а також у січні 2019 року була виплачена остаточна сума компенсації за невикористану відпустку при звільненні у сумі 177,54 грн., що підтверджується її підписами у відомостях. Станом на 18 січня 2019 року заборгованість по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 відсутня (а.с.89-111).

Оскільки заборгованість по заробітній платі відсутня, тому заявлена позивачем вимога про стягнення невиплаченої заробітної плати у сумі 3795,20 грн. не підлягає задоволенню, як не доведена належними і допустими доказами.

Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Положеннями статей 4, 6 Закону України «Про відпустки» передбачено, що щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством.

Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (частина перша статті 6 Закону України «Про відпустки»).

Як передбачено частиною другою статті 21 Закону України «Про відпустки», порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначений порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995 року №100 (далі Порядок № 100).

Пунктом 2 Порядку №100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться з урахуванням виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві менше року, середня заробітна плата обчислюється з урахуванням виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Відповідно до пункту 7 Порядку №100 нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, провадиться діленням сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, установлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Вирішуючи питання про нарахування позивачу компенсації за невикористану відпустку, суд, з урахуванням положень ст.ст.5,6,21,24 Закону України «Про відпустки», вважає, що кількість днів відпустки позивача, за які необхідно нарахувати компенсацію за невикористану відпуску, складає 4 дні з округленням (24 календарних дні/ 355) Х 61 календарних день = 4). Компенсація за невикористану відпустку нарахована позивачу за 2 календарні дні складає 273,18 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати 136,59 грн. і вказана компенсація, згідно із відомостями, виплачувалася позивачу у грудні 2018 року - 42,37 грн. та січні 2019 року - 177,54 грн. (а.с.147).

Таким чином, не нарахована відповідачем сума компенсації за невикористану відпустку, яка не була виплачена позивачу за 2 календарні дні у розмірі 273,18 грн. підлягає до стягнення за рішенням суду із відрахуванням відповідачем обов`язкових податкових платежів.

Крім стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за 2 дні невикористаної відпустки, позивачем також заявлена вимога про стягнення середнього заробітку, яка за розрахунком позивача, станом на 29 липня 2019 року становила суму у розмірі 28582,84 грн.

Відповідачем не заперечувався обов`язок по сплаті середнього заробітку за час затримки фактично розрахунку при звільненні, але відповідач вважає, що сума компенсації середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , яка належить до виплати складає 2735,36 грн., виходячи із останньої виплати здійсненої позивачу 17 січня 2019 року. При цьому, відповідач указував, що нарахована сума знаходиться на депонованому рахунку та може бути виплачена позивачу у разі надання нею відповідним чином оформленої довідки з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про відкриття карткового рахунку для виплати заробітної плати і різних компенсацій, так як у цьому банку обслуговується відповідач.

Суд вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення середнього заробітку підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у зазначених вимогах,істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постановах від 23 грудня 2015 року у справі № 6-837цс15, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16.

Відповідно до п.2,п.8 Порядку №100 в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна вимога. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку за числом робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Із урахуванням принципу справедливості та співмірності суд визначає суму середнього заробітку, яка підлягає до стягнення із відповідача на користь позивача таким чином.

За останні два місяці перед звільненням позивач мала заробітну плату за листопад 2018 року - 3900, грн. (22 робочих дні), за грудень 2018 року - 4295,20 грн. (19 робочих дні), а всього 8195,20 грн. (41 робочих дні).

Сума середнього заробітку за один день складає 199,88 грн. (8192,20 грн./41 робочих дні = 199,88 грн.).

Сума середнього заробітку за місяць складає 3997,66 грн. (199,88 грн. х 20 робочих дні = 3997,66 грн.).

Загальна сума середнього заробітку за 189 робочих дні становить 37777,32 грн. (199,88 грн. х 189 =37777,32 грн.)

У відсотковому відношенні сума середнього заробітку за невиплачену компенсацію за невикористану відпустку становить 6,8% (273,18 грн. х 100% /3997,66 грн. =6,8%).

Середній заробіток за період з 01 січня по 17 січня 2019 року становить 2198,68 грн. (199,88 грн. х 11 робочих дні =2198,68 грн.).

Середній заробіток із 18 січня 2019 року по день ухвалення судового рішення, із урахуванням невиплаченої компенсації за невикористану відпустку, становить 2568,86 грн. (37777,32 грн. х 6,8% =2568,86 грн.).

Отже, загальний середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення становить 4767,54 грн. (2198,68 грн. + 2568,86 грн.= 4767,54 грн.)

Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідачем під час звільнення позивача із роботи не був проведений повний розрахунок, що передбачено статтею 116 КЗпП України, тому невиплачена компенсація за невикористану відпустку у розмірі 273,18 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення у сумі 4767,54 грн. підлягає до стягнення із відповідача за рішенням суду.

За таких обставин заявлений позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 10-13, 141, 259, 264, 265, 279,

354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ-ПАК» (місцезнаходження: вул.Г.Кондратьева,144/3 оф.2, м.Суми, банківські реквізити: р/р НОМЕР_1 АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 337546, Код 41739613) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) компенсацію за невикористану відпустку у сумі 273 (двісті сімдесят три) грн. 18 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ-ПАК» (місцезнаходження: вул.Г.Кондратьева,144/3 оф.2, м.Суми, банківські реквізити: р/р НОМЕР_1 АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 337546, Код 41739613) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення у сумі 4767 (чотири тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 54 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАНДАРТ-ПАК» (місцезнаходження: вул.Г.Кондратьева,144/3 оф.2, м.Суми, банківські реквізити: р/р НОМЕР_1 АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 337546, Код 41739613) у дохід держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 25.10.2019.

Суддя О.С.Линник