Справа № 308/1266/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Тхір О.А.,

за участю секретаря судового засідання Віраг Е.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд, розірвати шлюб, укладений 29.07.2000 року між нею та відповідачем, який зареєстрований виконавчим комітетом Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги. Шлюбні відносини припинилися у 2015 році, проживають окремо. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, шлюб існує тільки формально. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою суду від 12.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 26.03.2019 року, яке відкладено у звязку з неявкою сторін на 03.04.2019 року.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату розгляду справи судом. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі .

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів на підставі ст. ст. 198, 223 ЦПК України, в порядку, передбаченому ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку передбаченому ст. 206 ЦПК України.

Згідно з ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, зважаючи на заяви сторін, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Як встановлено судом з свідоцтва про шлюб видане повторно серії І ФМ № 186324, виданого 06.11.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 29.07.2000 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 9. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка та дружини - ОСОБА_2.

У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, (свідоцтво про народження Серія І-ФМ №154587 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області від 07.07.2003 р., запис №718) та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження Серія І-ФМ №417305 видане Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції Закарпатської області від 14.06.2018року, запис №1024).

Судом на підставі обґрунтувань позову та наявних в матеріалах заяв сторін встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сімя існує формально.

Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються.

З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Позивач не бажає миритись, а відповідач, зі своєї сторони, на цьому також не наполягає. Таким чином судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу.

Оскільки сторони не змогли зберегти сімю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, а також їх дітей, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, з'ясовані у справі обставини свідчать, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, даний шлюб існує формально, а тому його слід розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

У зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 76, 141, 200, 206, 265, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 29.07.2000 року Виконавчим комітетом Верхньояблунської сільської ради Турківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 9 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити шлюбне прізвище «Драбич».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 «а» кв.59 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору від суми 768,40 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, сплаченого при поданні позовної заяви згідно із квитанцією про сплату № 65926 від 02.02.2019, оплату за якою здійснено з веб-порталу судової влади http://court.gov.ua/ авторизації 812818, номер терміналу 20010031, банк АТ «Ощадбанк»

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Ужгородський міськрайонний суд, в порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ім'я позивача: ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженка с. Верхня Яблунька, Турківського району, Львівської області, зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_10 «а» АДРЕСА_1.

Ім'я відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_12, зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_10 «а» АДРЕСА_1.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_7

03.04.2019