Справа № 309/586/19
Провадження № 2/309/773/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Плиска Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Ізянської сільської ради Хустського району, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 05.07.2006 року помер її дідусь ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №026257 виданим виконкомом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області. При житті дідусь був власником колгоспного двору, а саме будинку №57 по вул. Шевченка в с. Іза Хустського району Закарпатської області. З метою оформлення свого спадкового права на майно померлого дідуся, її мати - ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, так як свідоцтво про право власності на колгоспний двір ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4В, фактично втратило свою силу через припинення існування колгоспних дворів, внаслідок введення в дію ЗУ «Про Власність» від 15.04.1991 р. Після припинення дії статусу колгоспного двору з 1991 року, її дідусь не переоформляв набуття права власності на цей будинок відповідно до діючого на той час ЦК УРСР і таке право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування. На даний час вона проживає з сімєю у вказаному будинку від народження і не має можливості оформити свої спадкові права, на будинок в нотаріальному безспірному порядку через наявність вище наведених обставин повязаних із зміною в законодавстві України. Тому вона звернулася до суду з даним позовом і просить суд постановити рішення яким просила визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, із врахування згоди інших членів сімї, які могли претендувати на частку у майні колишнього колгоспного двору.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги позовної заяви підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Ізянської сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист за підписом сільського голови ОСОБА_6 про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечив.

Треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися. До суду подали письмові заяви, у виді пояснень яких повідомили що визнають вимоги позивачки в повному обсязі і не заперечують проти оформлення права власності в цілому за позивачкою на майно колишнього колгоспного двору, яке належало померлому ОСОБА_5.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази додані до позовної заяви, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності колгоспного двору на жилий будинок №57 по вул. Шевченка в с. Іза Хустського району Закарпатської області від 13.07.1988 року, виданого виконавчим комітетом Хустської районної Ради народних депутатів, дідусь позивачки ОСОБА_5 як голова колгоспного двору являвся власником цього дворогосподарства.

Згідно виписки з по господарської книги Ізянської сільської ради за особовим рахунком №336 в період 1991-1995 років в колгоспному дворі ОСОБА_5 були зареєстровані члени колгоспного двору : ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 донька; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 зять; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 внучка; ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4 внук; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 внучка.

Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про смерть серії І-ФМ №026257 виданим виконкомом Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_5 помер 05.07.2006 року. Також відповідно до актового запису про смерть № 37 від 03.10.1993 року, член колгоспного двору - ОСОБА_7 помер 01 жовтня 1993 року.

Колгоспний двір припинив своє існування 15.04.1991 року з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок №57 по вул. Шевченка в с. Іза Хустського району Закарпатської області було зареєстровано 13.07.1988 року у встановленому порядку, відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів була позивачка та інші члени їхньої сімї, і голова колгоспного двору відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР мав набути право власності на будинок разом з іншими членами колгоспного двору.

В своїх поясненнях наданих до суду треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили суд позов задовольнити ствердивши, що не мають жодних заперечень проти задоволення позову і претензій на майно колишнього колгоспного двору житловий будинок не мають.

Позивачка у справі змінила своє прізвище у звязку з укладенням шлюбу і продовжує проживати у будинку, який відносився до колгоспного двору та належав її дідусеві ОСОБА_5, де вона по теперішній час веде господарство проживає із своєю сімєю та несе витрати по утриманню домоволодіння.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76-78,206,247,258-268 ЦПК України, ст.ст. 328,346,392, 1216,1217,1218,1221, 1268, ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що припинило чинність свідоцтво про право власності на житловий будинок №57 по вул. Шевченка в с. Іза Хустського району Закарпатської області, видане виконавчим комітетом Хустської районної ради народних депутатів від 13.07.1988 року, на майно колгоспного двору, головою якого являвся ОСОБА_5, який помер 05.07.2006 року, у звязку з припиненням існування колгоспних дворів.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1 мешканкою с. Іза вул. Шевченка №57 Хустського району Закарпатської області право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований в с. Іза вул. Шевченка №57 Хустського району Закарпатської області та належав ОСОБА_5, який помер 05.07.2006 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_10