Провадження № 2/537/39/2019
Справа № 537/1562/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчуці за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи директора товариства з обмеженою відповідальністю «Крюківчанка» ОСОБА_3, про повернення завдатку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти, які відповідач отримала як завдаток, у подвійному розмірі на загальну суму 1 000 дол. США, в еквіваленті 26 800 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати, повязані на оплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 12 жовтня 2017 року вона домовилась з відповідачем ОСОБА_2 про купівлю МАФу (кіоск) під номером 73-74, що розташований за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Олександра Білаша, будинок 2 А, за 26 800 грн. 00 коп., і як завдаток позивач надала відповідачу 500 дол. США, що еквівалентно 13 400 грн. 00 коп. Однак, правочин не був укладений у звязку зі встановленням факту заборгованості за МАФом перед адміністрацією ринку «Крюківчанка», яка була виявлена після внесення ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 500 дол.США, а також відсутністю та ненаданням позивачу, як покупцю, маркетингового договору за даним МАФом, що є підставою проведення переоформлення даного обєкту угоди. Вказані обставини позивач дізналася, як вона зазначає, від адміністрації ринку «Крюківчанка». За таких обставин, угода не була укладена та не відбулася процедура переоформлення зазначеного обєкту з вини відповідача, яка на усну та письмову вимогу позивача повернути отриманий завдаток відмовилась, у звязку із чим позивач і вимушена звернутись до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надавши до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву, згідно якої просила суд розглянути справу без її участі, та надала письмові пояснення, згідно яких заперечує проти задоволення позову та просить відмовити в його задоволенні з підстав його необґрунтованості, оскільки надану позивачем розписку не можна вважати договором, так як у ній не дотримано форму укладення правочину щодо забезпечення виконання зобовязань. Окрім того вказала, що між сторонами був намір укладення лише договору оренди, оскільки кіоск є власністю ринку, а відтак відповідач могла лише переуступити позивачу право його оренди, однак остання відмовилася сплатити залишок суми, яка повинна була бути спрямована на погашення заборгованості з орендної плати.

Суд, враховуючи думку відповідача ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

За приписом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно змісту позову ОСОБА_1, остання вказує, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 виникли правовідносини щодо виконання умов договору купівлі продажу щодо обєкта МАФ, у звязку із чим позивач надала відповідачу грошові кошти у вигляді завдатку.

На підтвердження зазначеної позивачем обставини, остання надала до суду доказ у вигляді розписки, зі змісту якої вбачається, що 12 жовтня 2017 року ОСОБА_2 отримала передплату за МАФ №73-71 ринку «Крюківчанка» в розмірі 500 дол. США, що еквівалентно 13 400 грн. 00 коп.

Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 4 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно із частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Тобто, з аналізу зазначеної вище норми чинного законодавства вбачається, що внесений завдаток передбачає наявність укладеного між сторонами договору щодо певних правовідносин.

Однак, зі змісту позову та доданих до нього матеріалів відсутнє підтвердження укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначеного позивачем договору купівлі продажу обєкту МАФ, на виконання умов якого остання надала відповідачу завдаток у вигляді грошових коштів в розмірі 500 дол. США.

Також, позивачем не надано до суду доказів на укладення між нею та відповідачем правочину щодо забезпечення виконання зобовязання у письмовій формі, як це передбачено вимогами статті 547 Цивільного кодексу України.

Окрім того, надана позивачем розписка від 12 жовтня 2017 року на підтвердження передання нею відповідачу ОСОБА_2 грошових коштів у вигляді завдатку, не містить даних щодо особи, яка передала кошти.

Суд також звертає увагу на той факт, що зі змісту довідки, наданої 11 квітня 2018 року директором ТОВ «Крюківчанка» ОСОБА_3 за вих.№ 39, вбачається, що торгівельний павільйон №73-74 площею 14,8 кв.м є власністю ринку, який був наданий ОСОБА_2 на праві оренди, яка припинена, та павільйон був виставлений на продаж.

Зазначені обставини, а саме факт належності торгового павільйону на праві власності іншій особі, позбавляють відповідача ОСОБА_2 здійснити щодо нього відчуження, тобто суперечить змісту позову ОСОБА_1 в частині наміру придбати це майно у власність у відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, всупереч положень статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, позивачем не надано до суду жодних належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту укладення між нею та відповідачем договору купівлі продажу обєкту МАФ, та укладення у передбаченій статтею 547 Цивільного кодексу України письмовій формі договору щодо забезпечення виконання зобовязання, а саме надання завдатку.

За викладених обставин, аналізуючи документи, надані сторонами на підтвердження їх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про недоведеність наявності між сторонами договірних правовідносин, у звязку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 203, 509, 547, 570, 629 Цивільного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса: 39600, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса реєстрації: 39600, АДРЕСА_2), за участю третьої особи директора товариства з обмеженою відповідальністю «Крюківчанка» ОСОБА_3 (адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Олександра Білаша, будинок 2 А), про повернення завдатку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Д.О. Зоріна