Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 727/9722/16-ц

провадження № 61-23459св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит»,

третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 травня 2017 року в складі суддів: Міцнея В. Ф., Владичана А. І., Лисака І. Н.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів шляхом визнання права та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішеннями Шевченківського районного суду м. Чернівці, які набрали законної сили, стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь депозитні кошти за договорами банківських вкладів у розмірі 4 927,20 доларів США та 6800 доларів США.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано їй всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 17 грудня 2015 року правлінням Національного банку України прийнято постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Посилаючись на те, що станом на 18 вересня 2015 року загальна сума її вкладів у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» становить 253 285,15 грн, Фондом відшкодовано їй лише 21 935,21 грн, а Уповноважена особа Фонду листом від 24 жовтня 2016 року відмовила їй у виплаті сум у зв'язку із відсутністю її у базі даних вкладників, просила суд визнати її вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договорами банківського вкладу від 05 червня 2014 року, зобов'язати відповідача внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та надати до Фонду додаткову інформацію про збільшення їй належних до виплати коштів у межах встановленого законом граничного розміру, що підлягають відшкодуванню за рахунок Фонду.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 лютого 2017 року в складі судді Смотрицького В. Г. позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано позивача вкладником ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» за договором про банківський строковий вклад (депозит пенсійний) №300131/61652/3-14 від 05 червня 2014 року на суму вкладу в розмірі 4 927,20 доларів США та за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 05 червня 2014 року на суму вкладу в розмірі 6800 доларів США.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про збільшення належної до виплати ОСОБА_4 за договором про банківський строковий вклад (депозит пенсійний) №300131/61652/3-14 від 05 червня 2014 року на суму вкладу в розмірі 4 927,20 доларів США та за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 05 червня 2014 року на суму вкладу в розмірі 6800 доларів США, в межах встановленого законом граничного розміру коштів, що підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 200 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог.

Короткий зміст та мотиви рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 17 травня 2017 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував, що позивач пред'явила позов до Уповноваженої особи Фонду, яка не є належним відповідачем у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 травня 2017 року, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Шевченківського районного суду м. Чернівці зазначену справу.

У вересні 2017 року зазначена справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2019 року вказана справа призначена до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що рішення апеляційного суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд, вирішуючи спір, неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

17 липня 2017 року від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, які мотивовані тим, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не відповідають встановленим обставинам справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 травня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 депозитні кошти за договором про банківський строковий вклад (депозит-пенсійний) в розмірі 4927,20 доларів США.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 листопада 2015 року стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 депозитні кошти за договором банківського строкового вкладу (депозит) «Класік» в розмірі 6800 доларів США.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 вересня 2015 року № 171 у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, запроваджено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру виведення цього банку з ринку.

17 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Загальна сума, що підлягає виплаті позивачу за банківськими вкладами становить 11 727,20 доларів США.

08 квітня 2016 року позивач отримала від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 935,21 грн відшкодування за банківськими вкладами.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частинами першою та другою статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно дочастини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

Спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення, належать до компетенції адміністративних судів.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За змістом статті 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.

На підставі частин першої та другої статті 6 цього Закону в межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Відповідно до частин першої та другої статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку (частина шоста статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Статтею 27 Закону установлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зокрема: уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; уповноважена особа Фонду формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду та оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Відповідно до частини першої статті 28 Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно частини першої статті 54 Закону рішення, що приймаються НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом. Для виконання Фондом відповідних зобов'язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб'єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження щодо виведення з ринку неплатоспроможних банків.

Виходячи з викладеного, спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів з урахуванням установленого частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» граничного розміру відшкодування за вкладами.

Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року в справі № 820/11591/15, від 04 липня 2018 року в справі № 826/1476/15, від 03 жовтня 2018 року в справі № 367/2089/15-ц, від 14 листопада 2018 року в справі № 127/25132/17, від 23 січня 2019 року в справі № 285/489/18-ц, від 06 лютого 2019 року в справі № 554/9168/17 та інших.

Суди першої та апеляційної інстанцій не врахували зазначені норми права та безпідставно дійшли висновку про те, що спір про зобов'язання внести позивача до переліку вкладників, які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для їх скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 255, 400, 409,416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 лютого 2017 року та рішення апеляційного суду Чернівецької області від 17 травня 2017 рокускасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів шляхом визнання права та зобов'язання вчинити дії закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. І. Крат