ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Актив-Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк» посилалися на те, що між ВАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Актив - Банк» та позичальником ОСОБА_3 05 березня 2008 року було укладено кредитний договір № 0305/02 та дві додаткові угоди до нього. За умовами Кредитного договору Банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на поточні потреби й надав йому кредити, ліміт заборгованості за якими в сумі не перевищує 178 200 доларів США, а останній зобов'язався погашати кредит згідно графіку та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних. У подальшому, додатковими угодами до Кредитного договору сторони погодили, що ОСОБА_3 погашатиме кредит за наступним графіком: починаючи з березня місяця 2011 року щомісячно, не пізніше п'ятого числа місяця, частинами не менш як 24 850 доларів США, з кінцевим строком погашення заборгованості - не пізніше 02 березня 2012 року. Пунктом 2 додаткової угоди визначено, що позичальнику відкрито кредитну лінію і надано кредити, заборгованість за якими в сумі не перевищує 298200 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір від 05 березня 2008 pоку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. за реєстровим номером 477, за яким ОСОБА_2, як іпотекодавець, передала, а Банк прийняв в іпотеку нерухоме майно нежитлового призначення, а саме: літ. Е-2 - фізкультурно-оздоровчий комплекс, загальною площею 549,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 30 листопада 2007 року, та зареєстрований за реєстровим № 18654613. За умовами Кредитного договору Банком були виконані свої зобов'язання у повному обсязі та надано Позичальнику у користування кредитні кошти в сумі 298 200 доларів США. У порушення умов Кредитного договору позичальник ОСОБА_3 не виконував зобов'язання по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Станом на 05 травня 2015 р. загальна заборгованість позичальника ОСОБА_3, перед банком за кредитним договором № 0305/02 від 05 березня 2008 р. становить 417 726, 37 доларів США, в тому числі: 197 355,14 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 220 371,23 доларів США - сума заборгованості за простроченими процентами за кредитом. Отже, заборгованість ОСОБА_3, ОСОБА_2 перед ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк», яка не погашена станом на дату звернення з позовною заявою, становить - 417 726, 37 доларів США (що за курсом НБУ станом на дату подання позову - 16.06.2015 року еквівалентно 8 959 733,54 гривень; курс: за один долар США - 21,448810 грн). У зв'язку із невиконанням позичальником умов кредитного договору, 15 травня 2015 року, з метою позасудового врегулювання спору Банком було направлено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вимогу № 1252/11 від 14 травня 2015 року про погашення суми заборгованості, проте, станом на момент подання даної позовної заяви вимога Кредитора не виконана. Відповідно до п. 4.1. Іпотечного договору від 05 березня 2008 року Іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань, вони не будуть виконані (виконані неналежним чином). Згідно п. 4.2 іпотечного договору звернення стягнення за даним договором здійснюється на підставі договору іпотеки, виконавчого напису або за рішенням суду. З наведених підстав банк просив суд у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №0305/02 від 05 березня 2008 року у розмірі 417 726, 37 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк» (т.1 а.с. 2-5).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 05 березня 2008 pоку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. за реєстровим номером 477, - нерухоме майно нежитлового призначення, а саме: літ. Е-2 - фізкультурно-оздоровчий комплекс, загальною площею 549,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ринковою вартістю 3 212 000, 00 грн., що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 шляхом набуття на нього права власності за ПАТ "КБ "Актив-Банк" в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0305/02, укладеним від 05 березня 2008 року між ВАТ "КБ "Актив-Банк" та ОСОБА_3 в розмірі 417 726, 37 доларів США (що за курсом НБУ еквівалентно 8 959 733,54 грн.), в тому числі: 197 355,14 доларів США (що за курсом НБУ станом на 16 червня 2015 року еквівалентно 4 233 032,90 грн.) - сума простроченої заборгованості за кредитом; 220 371,23 доларів США (що за курсом НБУ станом на 16 червня 2015 року еквівалентно 4 726 700, 64 грн.) - сума заборгованості за простроченими процентами за кредитом. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. (т.2 а.с.45-51).

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року було залишено без змін (т.2 а.с.104, 105).

У березні 2018 року, ОСОБА_1, який не є учасником справи, не брав участі у справі, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року скасувати, посилаючись на порушення його прав, невідповідність висновків рішення суду обставинам справи, порушення норм матеріального права (т.2 а.с.117-120).

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Комерційний Банк «Актив-Банк» просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість (т.2 а.с. 151).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення суду скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права (т.2 а.с. 248-253).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається між ВАТ "КБ "Актив-Банк", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Актив-Банк", та ОСОБА_3 05 березня 2008 року було укладено кредитний договір № 0305/02 та дві додаткові угоди до нього. За умовами кредитного договору банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на поточні потреби й надав йому кредит, ліміт заборгованості за яким в сумі не перевищував 178 200 доларів США, а останній зобов'язався погашати кредит за наступним графіком: починаючи з березня місяця 2011 року щомісячно, не пізніше п'ятого числа місяця, частинами не менш як 14 850,00 доларів США, та кінцевим строком погашення заборгованості - не пізніше 02 березня 2012 pоку; сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 15,0 % річних. В подальшому, додатковими угодами до кредитного договору сторони погодили, що позичальник погашатиме кредит за наступним графіком: починаючи з березня місяця 2011 року щомісячно, не пізніше п'ятого числа місяця, частинами не менш як 24 850.00 доларів США, та кінцевим строком погашення заборгованості - не пізніше 02 березня 2012 року (т.1 а.с. 10-11, 12, 13).

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір від 05 березня 2008 pоку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В. за реєстровим номером 477, за яким ОСОБА_2, як іпотекодавець, передала, а банк прийняв в іпотеку нерухоме майно нежитлового призначення, а саме: літ. Е-2 - фізкультурнто-оздоровчий комплекс, загальною площею 549,6 кв.м., що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "ЛЕВЛЕКС" від 30 листопада 2007 року, та зареєстрований за реєстровим № 18654613 (т.1 а.с.6-8, 9, т.2 а.с.189, 190).

За умовами кредитного договору банк взяті на себе зобов'язання виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_3 у користування кредитні кошти в сумі 298 200 доларів США.

У порушення умов кредитного договору позичальник ОСОБА_3 не виконував зобов'язання по сплаті кредиту та процентів за користування кредитними коштами та станом на 05 травня 2015 року загальна заборгованість позичальника - ОСОБА_3 перед ПАТ"КБ "Актив-Банк за кредитним договором № 0305/02 від 05 березня 2008 року становить 417 726, 37 доларів США, в тому числі: 197 355,14 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 220 371,23 доларів США - сума заборгованості за простроченими процентами за кредитом (т.1 а.с.18).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 33,35 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Виходячи із вищенаведених норм, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про іпотеку", зазначивши розмір вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, спосіб реалізації та початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації (т.2 а.с.45-51).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який не є стороною у справі та не приймав участі у справі, посилався на те, що його права порушуються вказаним рішенням суду, оскільки він є чоловіком іпотекодавця ОСОБА_2, має право на 1/2 частину майна, і він не надавав своєї згоди на передачу спірного нерухомого майна, яке належало його дружині, в іпотеку.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Право власності на іпотечне майно було набуте відповідачем у справі ОСОБА_2 на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "ЛЕВЛЕКС" від 30 листопада 2007 року (т.2 а.с.189, 190, 191).

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_1 05 березня 2008 року було надано заяву, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Литвиненко І.В., якою він надав згоду своїй дружині - ОСОБА_2 на надання в іпотеку ВАТ «КБ «Актив-Банк» нежитлових будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та на підписання нею договору іпотеки. У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 стверджує, що зазначений правочин укладається його дружиною в інтересах сім'ї, на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них. (т.2 а.с. 152).

З матеріалів справи вбачається безпосередньо ОСОБА_1 не був є власником вказаного нерухомого майна.

У встановленому законом порядку вищевказаний договір іпотеки ОСОБА_1 не оскаржував.

Суду не надано доказів на підтвердження об"єктивного права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно.

Доказів на підтвердження виділу ОСОБА_1 відповідної частки у нерухомому майні або ж доказів на підтвердження звернення ОСОБА_1 з такими вимогами, суду також не надано.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно порушення його прав оскаржуваним рішенням суду.

Колегія суддів переглядає оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, в якій ОСОБА_1 посилався на порушення судом першої інстанції норм СК України (т.2 а.с.117-120).

При цьому колегія суддів виходить з того, що рішення, яке набрало законної сили не може бути поставлено під сумнів (принцип res judicata), а здійснення перегляду цього рішення з виходом за межі доводів апеляційної скарги не є виправданим та обґрунтованим, оскільки має наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов'язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді