Справа № 600/305/19
Справа № 2-о/600/55/2019
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

04 квітня 2019 року Козівський районний суд Тернопільської області у складі судді Чорного І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Козлівська обєднана територіальна громада про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в :

02 квітня 2019 до суду надійшла вказана заява, в якій заявник просить встановити факт родинних відносин між нею і ОСОБА_2, а саме, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2

Перевіривши матеріали заяви, суддя вважає, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає загальним нормам Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України щодо форми і змісту.

ЦПК України передбачені як загальні правила розгляду скарг, подань, клопотань, заяв та позовів, так і особливості, встановлені окремими розділами ЦПК.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Таким чином, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу повинна бути складена у відповідності до вимог Глави 6 Розділу 4 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Під час вивчення матеріалів заяви було встановлено, що подана заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме:

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Всупереч вказаних вимог закону, заявником не викладено належним чином обставини на обґрунтування позовних вимог та не зазначено доказів на підтвердження викладених обставин.

В п. 5 постанови "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року № 5 Пленум Верховного Суду України зазначив, що залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

Відповідно заінтересованими особами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яким переходить у власність спадщина визнана відумерлою в разі відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини (ст. 1277 ЦК України).

Згідно роз'яснень даних в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (1618-15) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Із змісту заяви вбачається, що встановлення факту родинних відносин між заявником та її померлим батьком ОСОБА_2 необхідне заявнику ОСОБА_1 для оформлення спадкових прав.

Однак, в заяві та долучених до неї матеріалах відсутні дані щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_2 або ж докази на підтвердження того, що заявник є єдиним спадкоємцем за законом або спадкоємцем за заповітом після їх смерті.

Зазначення вказаних обставин у змісті заяви необхідне для встановлення наявності або ж відсутності спору про право.

Також, як видно з наданих суду матеріалів, у свідоцтві про народження заявника відсутні дані про її батька.

Заява про встановлення родинних відносин між дітьми і батьками за відсутності у свідоцтві про народження даних про батька або вчинення запису зі слів матері є, по суті заявами про встановлення батьківства, а не родинних відносин.

В Постанові Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в п. 15 зазначено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України.

Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сімю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матірю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

В Указі Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року « Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сімю Української РСР » в п. 6 зазначено, що правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківтва особи, з якою мати не перебувала в шлюбі, застосовується у відношені дітей, що народились після введення в дію Основ законодавства Союза РСР і союзних республік про шлюб та сімю, тобто після 01 жовтня 1968 року.

В п. 7 Указу зазначено, що у відношені дітей, які народились до 01 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою у шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку.

В статті 53 Кодексу про шлюб та сімю Українької РСР зазначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матірю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану.

В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Виходячи з вищевикладеного, заявнику необхідно звернутись до суду не з заявою про встановлення родиннх відносин а з заявою про встановлення факту визнання батьківства з підстав, передбачених ст. 53 КпШС України.

Оскільки заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 294, 318 ЦПК України, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 318 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Козлівська обєднана територіальна громада про встановлення факту родинних відносин - залишити без руху.

Надати заявнику десятиденний строк для усунення недоліків заяви, який починає рахуватися з дня отримання заявником даної ухвали, шляхом подання належним чином оформленої заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Чорний