КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1210/2019
справа №372/539/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на рішення Обухівського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Кравченка М.В. 31 травня 2018 року,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В лютому 2018 року АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 19622,98 грн. грн. заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовує тим, що 02 листопада 2011 року між сторонами виникли кредитні правовідносини шляхом заповнення позичальником Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якої останній погодився, що ця заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг.

Згідно із цим договором позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який може змінюватися за рішення банку. Згідно із доводами позовної заяви позичальник отримав 2000 грн.

У зв"язку із невиконанням позичальником своїх зобов"язань станом на 11 лютого 2018 року заборгованість становить 19622,98 грн., що складається з:

- 812,33 грн. заборгованості за кредитом;

- 239,19 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом;

- 17160,84 грн. заборгованості по пені;

- 500 грн. штрафу (фіксована частина);

- 910,62 грн. штрафу (процентна складова).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, АТ "ПРИВАТБАНК" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається необґрунтованість висновків суду про недоведеність заявлених вимог.

Зазначає, що з моменту укладення договору позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. та цією сумою він скористався, отримавши 20 жовтня 2013 року 1900 грн., а в подальшому здійснював погашення заборгованості шляхом поповнення картки №5168 7553 4029 5274, строк дії якої встановлено до серпня 2017 року.

Вказує на помилкове застосування судом позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком не доведено виникнення між сторонами правовідносин у зв"язку із укладенням договору про надання банківських послуг.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов»язків щодо обраного ними кола відносин.

Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч.1 ст.638 та ст.1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Правовідносини внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої врегульовано положеннями ст.634 ЦК України. Про ознайомлення із запропонованими умовами сторона, яка приєднується, має засвідчити своїм підписом, чи іншим способом про ознайомлення та погодження ( ст. 207 ЦК України).

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором

Кредитна банківська платіжна картка надає змогу здійснювати операції за дебетом картрахунку в межах установленого банком-емітентом ліміту кредиту.

Кредитна схема передбачає здійснення розрахунків за виконані клієнтом операції з використанням платіжної картки за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит (у межах кредитної лінії).

Оформлення договірних відносин, у разі виконання спору, повинно забезпечувати рівні можливості для сторін доводити факт укладення договору на тих чи інших умовах. Обравши спосіб, відповідно до якого клієнт АТ "ПРИВАТБАНК" лише вказує, що він ознайомився з умовами, які викладені окремо на веб-сторінці банку в мережі Інтернет та можуть змінюватися, проте клієнт зобов"язаний це стежити за такими змінами, банк, тим самим, добровільно допустив ризик доведення своїх вимог та факту належної обізнаності клієнта банку із умовами, на яких відбувається кредитування.

Підставою позову у цій справі є невиконання кредитних зобов"язань у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

З матеріалів справи убачається, що 02 листопада 2011 року ОСОБА_3 у формулярі Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, заповнив інформацію про персональні та контактні дані на першому та зворотному аркушах, а також поставив свій підпис у графі "виявляю бажання оформити на своє ім"я". Зазначена графа передбачає проставляння відміток навпроти запропонованого виду карток (платіжна, дебетова, пенсійна, зарплатна тощо), а також суму бажаного кредитного ліміту. Проте ці графи залишені не заповненими.

Окрім того, при пред"явленні позову банком наданий витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", у яких містяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, неустойки для наступних видів кредитних карт:

- Універсальна, 30 днів пільгового періоду;

- Універсальна, 55 днів пільгового періоду;

- Універсальна Contract;

- Універсальна GOLD.

При цьому, для карток "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та "Універсальна Contract" процентна ставка для всього періоду кредитування вказана як незмінна, а для інших карток процентна ставка підвищується у чітко вказані дати.

Використання даних наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв"язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та виходячи з чого має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

Проте Анкета-заява не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити конкретні умови, на яких укладено договір, а також факт укладення саме кредитного договору.

Окрім того, Анкета-заява містить відривну частину, яку банк був зобов"язаний видати клієнту, проте відповідно до наданих доказів такого зроблено не було. Наявна фотокопія Анкети-заяви є цілісною із Пам"яткою клієнта.

Пам"ятка клієнта містить інформацію, що необхідна клієнту банку для реалізації ним своїх прав та обов"язків унаслідок укладення договору.

Відповідно до розділу Анкети-заяви "прошу надати мені перераховані нижче послуги" пам"ятка клієнта є частиною договору і разом із заявою, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг становить договір.

На підтвердження розміру заборгованості, банк суду першої інстанції надав розрахунок заборгованості, що обліковується за ОСОБА_2, який сам по собі містить інформативний характер.

Таким чином, банком не доведено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, оскільки із змісту Анкети-заяви не убачається волевиявлення ОСОБА_2 на отримання одного із запропонованого виду карток.

Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги про доведеність виникнення між сторонами кредитних правовідносин.

З огляду на положення ч.3 ст. 367 ЦПК України колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі на дані виписки по рахунку, а також інформацію з комплексів банку щодо строку дії картки, які було приєднано скаржником до апеляційної скарги, ураховуючи, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються лише у виняткових випадках.

Проте скаржник, надаючи суду апеляційної інстанції зазначене, не обґрунтовує неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції, не вказує причин не вчинення такої дії у визначений законом строк, відтак апеляційний суд не приймає такі докази, оскільки скаржником не доведено неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об"єктивно не залежали від нього.

Доводи апеляційної скарги стосовно позовної давності відхиляються колегією суддів, оскільки судом першої інстанції така правова норма не застосовувалась, а в задоволенні позовних вимог відмовлено у зв"язку із недоведеністю.

З урахуванням встановлених фактичних обставин та наданих доказів, позивачем не підтверджено виникнення між сторонами кредитних правовідносин, відтак суд першої інстанції обґрунтовано вважав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381, 383, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2019 року

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова