РІШЕННЯ

іменем України

02 квітня 2019 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Іванова О. В.,

позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк",

представник позивача - ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

представник відповідача - адвокат ОСОБА_3,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк", до ОСОБА_2 про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

Від ПАТ "Державний ощадний банк України" надійшла позовна заява до ОСОБА_2 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 143 281 грн 22 к. за кредитним договором № 437 від 20 серпня 2007 року, яка складається з 94 050 грн 71 к. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу), 1 307 грн 71 к. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 227 грн 74 к. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 38 560 грн 79 к. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості основному боргу з листопада 2015 року по листопад 2018 року; 536 грн 23 к. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам з листопада 2015 pоку по листопад 2018 року; 8 480 грн 02 к. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу з листопада 2015 року по листопад 2018 року; 117 грн 92 к. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з листопада 2015 року по листопад 2018 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.08.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (найменування якого змінене на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України") та ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № 437, за яким відповідач отримав грошові кошти (кредит) у сумі 100 000 грн 00 к. на строк 10 років, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 19.08.2017 на споживчі потреби, із сплатою 17,5 % річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладений: Іпотечний договір № 253 від 20.08.2007, укладений між позивачем та іпотекодавцем - ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1646.

Іпотекодавець - ОСОБА_4 з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, передала в іпотеку, а іпотекодержатель цим прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі предмет іпотеки, а саме: житловий будинок № 12, що знаходиться за адресою: Харківська область, Зміївський район, смт Зідьки, вул. Будівельна, житловою площею - 37,7 кв. м, загальною площею - 50,1 кв. м.

Право власності на предмет іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, посвідченим 03.09.2004 виконком Зідьківської селищної ради, зареєстрованого в Змїївському бюро технічної інвентаризації 03.09.2004 за реєстровим № 7300810, реєстрова книга № 15.

Оскільки з боку відповідача мало місце неналежне виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, АТ "Ощадбанк" звернулось до Зміївського районного суду Харківської області з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

09 жовтня 2008 Зміївським районним судом Харківської області ухвалено рішення по справі № 2-1125/2008, яким позовні вимоги банку задоволені, стягнуто з ОСОБА_4 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 035 грн 00 к. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок № 12, що знаходиться за адресою: Харківська область, Зміївський район, смт Зідьки, вул. Будівельна, житловою площею - 37,7 кв. м, загальною площею - 50,1 кв. м.

На виконанні у Змїївському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 32885984 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1125/08 від 20.11.2008, що видав Зміївський районний суд Харківської області.

В ході проведення виконавчих дій, було встановлено, що за адресою: Харківська область, Зміївський район, смт Зідьки, вул. Будівельна, буд. № 12 серед інших осіб зареєстрована неповнолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 № 512/51 розділу VIII, п. 28, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Листом від 26.09.2017 служба у справах дітей районної державної адміністрації повідомила, що не може надати дозвіл на реалізацію майна, в якому прописана неповнолітня дитина, в рахунок погашення боргу.

Так, на теперішній час рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2008 не виконане, перебуває на виконанні у Зміївському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Відповідачу направлялась вимога про усунення порушення зобов'язань за кредитним договором (вих. № 118.20-12/1373/108622/2018-20 Вих) від 15.11.2018. Однак, вимоги Банку щодо повернення кредиту, сплати процентів, пені відповідачем не виконані.

Заборгованість за кредитним договором не погашена.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 15.11.2018 має заборгованість - 143 281 грн 29 к., яка складається з наступного: 94 050 грн 71 к. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу); 1 307 грн 88 к. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 227 грн 74 к. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 38 560 грн 79 к. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з листопада 2015 року по листопад 2018 року; 536 грн 23 к. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам з листопада 2015 року по листопад 2018 року ; 8 480 грн 02 к. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості основного боргу з листопада 2015 року по листопад 2018 року; 117 грн 92 к. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з листопада 2015 року по листопад 2018 року.

Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред'явлення в суді даного позову.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.01.2019 прийнято справу в провадження Зміївського районного суду Харківської області та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

04.03.2019 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено.

28.03.2019 відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимови не визнала, просила відмовити у позові з наступних підстав: в позовній заяві позивач просить суд стягнути з нею загальну суму кредитної заборгованості у розмірі 143 281 грн 29 к. за договором кредиту № 437 від 20.08.2007.

Дійсно, між нею та Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" було укладено кредитний договір № 437 від 20.08.2007, за умовами якого Банк зобов'язався надати їй кредит на споживчі цілі у розмірі 100 000 грн на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19.08.2017.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, було укладено іпотечний договір № 253 від 20.08.2007 між позивачем, нею та ОСОБА_4, за яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, сел. Зідьки, вул. Будівельна, № 12.

Однак, стверджувала на відсутність правових підстав для будь-яких вимог до неї за вказаним кредитним договором через закінчення його дії.

Так, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2008 (справа № 2-1125/2008), кредитний договір № 437 від 20.08.2007 було розірвано (за ініціативи Банку) та стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку 100 035 грн 73 к. заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, сел. Зідьки, вул. Будівельна, № 12. Зазначене рішення набрало законної сили 21.10.2008.

Звернення з позовом про розірвання договору та дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Таким чином, з моменту набрання законної сили рішенням суду, яким розірвано кредитний договір між нею та позивачем, зобов'язання між ними припинилися. Рішенням суду також стягнуто заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_4 на користь банку в розмірі 100 035 грн 73 к. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, сел. Зідьки, вул. Будівельна, № 12 - саме у такий спосіб банк реалізував своє право на отримання грошових коштів за договором кредиту.

Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився суд, який задовольнив позовні вимоги банка, тобто з 21.10.2008 кредитний договір між ними розірвано.

Щодо посилань позивача про те, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту, слід зазначити наступне: забезпечувальне зобов'язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. ОСОБА_7 Верховного Суду вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов'язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов'язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового (постанова від 04.07.2018 у справі №310/11534/13ц).

Але у їхньому випадку рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2008 (справа № 2-1125/2008) банк не тільки скористався правом на дострокове виконання кредитного договору № 437 від 20.08.2007 та стягнув з ОСОБА_4 на користь Банку 100 035 грн 73 к. заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, сел. Зідьки, вул. Будівельна, № 12, а ще й розірвав з нею кредитний договір.

Крім того вважала, що строк на звернення до суду про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 437 від 20.08.2007, який був розірваний згідно з рішенням суду від 09.10.2008 - сплинув, оскільки з моменту набрання зазначеним рішенням законної сили та до теперішнього часу пройшло більш ніж 10 років.

Строк загальної позовної давності звернення до суду про стягнення заборгованості тривалістю 3 роки вже сплинув. Позивач не просив суд поновити строк позовної давності та не наводив поважних причин пропуску цього строку (а. с. 42-46).

Під час судового розгляду представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у позові з підстав пропуску позивачем строку давності.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до умов кредитного договору № 437 від 20.08.2007, укладеного між Державним ощадним банком України в особі філії - Харківське відділення № 5483 '"Ощадбанк" та ОСОБА_2, остання отримала у філії - Харківське відділення № 5483 "Ощадбанк'" грошові кошти у сумі 100 000 грн 00 к. на споживчі погреби на строк 10 років, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 19.08.2017 з зобов'язанням сплачувати 17,5 % відсотків річних за користування кредитом, що підтверджується копією цього договору (а. с. 7-9).

З метою забезпечення повернення отриманого ОСОБА_2 кредиту та процентів за його використання між відповідачем ОСОБА_8, як іпотекодавцем (майновим поручителем) та Державним ощадним банком, як іпотекодержателем, було укладено договір № 253 від 20.08.2007, посвідчений нотаріально. Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору, іпотекодавець ОСОБА_8 передала в іпотеку належний їй на праві власності предмет іпотеки з метою забезпечення належного виконання зобов'язання боржника ОСОБА_2, що випливає з кредитного договору. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: житловий будинок № 12, житловою площею 37,7 кв. м, розташований на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Харківська область, Зміївський район, смт Зідьки, вул. Будівельна, що підтверджується копією цього договору (а. с. 10-14).

За позовом Харківського міжрайонного прокурора Харківської області інтересах Держави в особі Державного ощадного банку в особі філії - Харківське відділення № 5483 до ОСОБА_2, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості шляхом звернення на предмет іпотеки, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2008 розірвано Кредитний договір № 437 від 20.08.2007, який було укладено між ОСОБА_2 та Державним ощадним банком України в особі філії - Харківського відділення № 5483, стягнуто з ОСОБА_8 на користь Держави в особі Державного ощадного банку України в особі філії- Харківське відділення № 5483 Ощадбанк 100 035 грн 73 к. заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок № 12 за адресою: смт Зідьки Зміївського району Харківської області, вул. Будівельна, житловою площею 37,7 кв. м, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_9 на користь держави судовий збір у розмірі по 500 грн. 17 к. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі по 15 грн. з кожної. Рішення набрало законної сили 21.10.2008 (а. с. 14-16).

З листа Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області №01-32/1110 від 26.09.2017 вбачається, що згідно ч. 4 ст. 177 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. Служба у справах дітей районної державної адміністрації не може надати дозвіл на реалізацію майна за рахунок погашення боргу, яке належить боржнику ОСОБА_8, а саме в буд. № 12 по вул. Будівельній смт Зідьки Зміївського району Харківської області в якому прописана неповнолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 17).

15.11.2018 на адресу ОСОБА_2 ПАТ Державний ощадний банк України", в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" направлялася вимога про погашення заборгованості (а. с. 20).

Згідно розрахунку, наданого позивачем, за кредитним договором № 437 від 20.08.2007 укладеним між позивачем та відповідачем, станом на 15.11.2018 (включно), загальна сума заборгованості дорівнює 143 281 грн 29 к. та складається з наступного: з 94 050 грн 71 к. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу), 1 307 грн 71 к. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 227 грн 74 к. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 38 560 грн 79 к. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості основному боргу з листопада 2015 року по листопад 2018 року; 536 грн 23 к. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам з листопада 2015 pоку по листопад 2018 року; 8 480 грн 02 к. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу з листопада 2015 року по листопад 2018 року; 117 грн 92 к. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з листопада 2015 року по листопад 2018 року (а. с. 6).

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням кредитного договору та наявності невиконаних з боку відповідача зобов'язань за цим договором.

Представник відповідача ОСОБА_3 не заперечувала наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань за кредитним договором, але просила відмовити у позові внаслідок спливу трирічної позовної давності з дня набрання законної сили судовим рішенням про розірвання кредитного договору.

Під час вирішення заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд виходив з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 Цивільного кодексу України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У постанові ОСОБА_7 Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Після вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Представниками сторін не заперечувалося, що з моменту набрання законної сили рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.10.2008, яким розірвано Кредитний договір № 437 від 20.08.2007, укладений між ОСОБА_2 та Державним ощадним банком України в особі філії - Харківського відділення № 5483, тобто з 21.10.2008 ОСОБА_2 не виконувала зобов'язань за кредитним договором і позов до неї не був пред'явлений.

Суд погоджується з доводами відповідача, що саме з 21.10.2008 належить рахувати перебіг строку позовної давності за вимогами банку до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Станом на дату подання позову - 13.12.2018 трирічний строк позовної давності закінчився.

Обставини невиконання судового рішення від 09.10.2008, яким розірвано Кредитний договір № 437 від 20.08.2007, укладений між ОСОБА_2 та Державним ощадним банком України в особі філії - Харківського відділення № 5483, та звернуто стягнення на предмет іпотеки, на які посилалася представник позивача, не впливають на перебіг позовної давності та не переривають строк позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові як в частині основного боргу, що існував на час розірвання кредитного договору, так і нарахованих за період листопада 2015 - листопада 2018 інфляційних втрат та 3 % річних, які пов'язані з основною сумою заборгованості.

За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись статтями 12, 13, 79-82, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про стягнення суми - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", в особі філії - Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк", місце знаходження: 61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 22, .

Відповідач - ОСОБА_2, місце проживання зареєстроване за адресою: 63460, Харківська області, Зміївський район, сел. Зідьки, вул. Будівельна, буд. 12, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Повне рішення складено - 05.04.2019.

Головуючий: В. В. Овдієнко