ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6333/19 Справа № 182/52/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) заборгованість за кредитним договором № 0 від 11.08.2008 року в загальному розмірі 77 998 доларів США (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч) доларів США 47 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.12.2014 року складає 1 222 259 грн. 09 коп. (один мільйон двісті двадцять дві тисячі двісті п`ятдесят дев`ять гривень 09 копійок), з яких: 33 940 доларів США 08 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.12.2014 року складає 531 919 грн. 28 коп. (п`ятсот тридцять одна тисяча дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 28 копійок) - заборгованість по тілу кредиту; 44 048 доларів США 39 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.12.2014 року складає 690 339 грн. 80 коп. (шістсот дев`яносто тисяч триста тридцять дев`ять гривень 80 копійок).

Стягнуто зі ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36, корп. Б) судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 00 коп.).

В іншому відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року у справі №182/52/15-ц та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 549-552, 625, 1050 ЦК України передбачено відповідальність за невиконання зобов`язання.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник: ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Кредитний договір) (том 1, а.с. 6-19).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Долар США (USD), в сумі 35 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 169 575,00 грн. за курсом НБУ на день укладання Договору, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. При цьому Сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в Договорі лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті. Сторони домовилися, що Банк надає Позичальнику кредит у формі кредитної лінії, ліміт якої встановлюється у розмірі суми кредиту, зазначеному в цьому пункті Договору, при цьому надані в межах загальної суми кредиту транші після їх повернення до Банку поновлюють загальну суму кредиту.

Відповідно до п. 1.2.1. Кредитного договору, надання кредиту здійснюється у наступний термін: 11 серпня 2008 року.

Відповідно до п. 1.2.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 10 серпня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

Відповідно до п. 1.3.1. Кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,00 % річних.

Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.1.3.4. Кредитного договору, строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

Відповідно до п.1.4. Кредитного договору, цільове призначення (мета) кредиту - кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме: споживчі потреби.

Відповідно до п.1.5. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_2 у Банку, код Банку 351005.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором забезпечується наступним чином, а саме: з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника Банком приймається:

- застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме:

квартири, що складається з 2-х кімнат, загальною площею 57,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю ОСОБА_3 та власністю ОСОБА_1 .

- порука ОСОБА_2 .

Відповідно до п.3.3.1. Кредитного договору, Банк зобов`язується належним чином виконувати свої зобов`язання за цим Договором.

Відповідно до п.3.4.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується використовувати кредит на зазначені у Договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених Договором, а саме: на рахунок № НОМЕР_3 в Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», код Банку (МФО) 351005.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких свої грошових зобов`язань, передбачених Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день розстрочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому Банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов`язання, передбаченого Договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором за першою вимогою Банку.

Відповідно до п. 3.4.3. Кредитного договору, Позичальник зобов`язується достроково повернути Банку в повному обсязі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування Банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору та/або умов Кредитного договору.

Відповідно до п.7.8. Кредитного договору, строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання Договору Сторонами) до повного повернення Банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування.

Банк свої зобов`язання з видачі відповідачу кредитних коштів виконав у повному обсязі виконав у повному обсязі, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку (том 1, а.с.20).

08 грудня 2011 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» передає (відступає) Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» замінює Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами (том 1, а.с. 31-32).

У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 77 988,47 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 12 грудня 2014 року є еквівалентом 1222 259,09 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість (том 1, а.с. 21).

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту 0 від 11 серпня 2008 року між Банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 222746 від 11 серпня 2008 року (том 1, а.с. 22-24).

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань перед позивачем, у повному обсязі як існуючих у теперішній час, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому.

ОСОБА_2 відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Ухвалою суду від 27 липня 2016 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 по справі була призначена судова почеркознавча експертиза проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

17 серпня 2017 року позивачем було надано оригінал договору поруки № 222746 від 11 серпня 2008 року ( том 1, а.с. 96).

21 вересня 2016 року на адресу суду надійшло клопотання Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання почеркознавчої експертизи ( том 1, а.с. 99).

Ухвалою суду від 21 вересня 2016 року провадження по справі було відновлено.

21 грудня 2016 року на адресу суду з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення № 4189-16 про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи по справі (том 1, а.с. 105).

Ухвалою суду від 27 лютого 2017 року по справі була повторно призначена судова почеркознавча експертиза проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував факт укладення договору поруки.

Згідно висновку експерта № 1586-17 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 182/52/15-ц від 29 травня 2017 року (том 1, а.с.118-124), підписи від імені ОСОБА_2 в графі «Поручитель: ОСОБА_2 (підпис)» у договорі поруки № 222746 від 11 серпня 2008 року - виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Експертом встановлено, що порівнюючи та аналізуючи виявлені ознаки розбіжностей по загальним та окремим ознакам почерку, було встановлено, що вони стійкі, суттєві, виходять за межі варіантів ознак почерку ОСОБА_2 , у своїй сукупності диференціюють почерки, та дають підставу зробити категоричний висновок, що досліджувані підписи виконані не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що договірні відносини між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", та ОСОБА_2 не виникли, оскільки ОСОБА_2 договір поруки № 222746 від 11 серпня 2008 року не підписувала. Доказів зворотного позивачем суду надано не було.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позивачем доведено факт укладання кредитного договору № 0 від 11 серпня 2008 року та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 35 000 доларів США.

Доводи апеляційної скарги про те, що 22.11.2018 року в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 було заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, яке було задоволено судом, однак відповідач був позбавлений можливості надати пояснення у справі, вільні та експериментальні зразки підпису для проведення судово-почеркознавчої експертизи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, суперечать наявним в матеріалах справи доказам.

Крім того, а ні відповідачем, а ні його представником у суді першої інстанції не було надано письмове клопотання щодо призначення судово-почеркознавчої експертизи, тому апелянт розпорядився своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Між тим, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву в якому представник ОСОБА_5 просить застосувати строки позовної давності до вказаного позову, оскільки ОСОБА_5 частково виконувались зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, що в свою чергу підтверджує факт укладення між сторонами договору та отримання ОСОБА_5 кредитних коштів (а.с. 182-187 т.1).

Посилання апелянта на недоведеність отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними також оцінюються колегією суддів критично, оскільки спростовуються наявною у матеріалах справи заявою на видачу готівки №94 від 11 серпня 2008 року (а.с. 234 т.1).

Отже, ОСОБА_5 кредитні кошти отримував на підставі укладеного в 2008 році договору кредиту, погоджувався з його умовами протягом тривалого часу виконував їх та користувався коштами, погашав частково заборгованість, і до звернення до нього з позовом про стягнення заборгованості, не ставив питання про визнання цього договору чи окремих його умов недійсними та не надав суду доказів нечинності його умов чи неправильності здійснених банком розрахунків заборгованості, тому у суду відсутні підстави вважати права ПАТ «Дельта Банк» не порушеними, а висновки суду щодо необхідності задоволення позовних вимог і стягнення заборгованості у вказаному у рішенні розмірі - необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича