Провадження №6/760/906/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

за участю державного виконавця Цапенко С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Цапенко С.М. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Цапенко С.М. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, до виконання ним своїх зобов`язань за рішеннями суду.

В обґрунтування подання, заявник зазначає, що на виконанні у Відділі знаходиться виконавче провадження № 28324936 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2- 2201 від 28.07.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу 1219676,09 грн.

23.08.2011 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Зазначив, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, на неодноразові вимоги державного виконавця не з`являється.

Вважає, що наявність у боржника ОСОБА_1 , покладених на нього рішенням суду, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного просив подання задовольнити.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України сторони та інші заінтересовані особи в судове засідання не викликались.

Головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Цапенко С.М. в судовому засіданні подання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Дослідивши матеріали подання, вислухавши думку головного державного виконавця, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 441 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Судом встановлено, що на виконанні у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження № 28324936 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2- 2201 від 28.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» боргу 1219676,09 грн.

Керуючись ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» 23.08.2011 року на виконання зазначеного виконавчого документа старшим державним виконавцем Журбасом Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 28324936 з накладенням арешту на майно боржника, копії постанови направлені сторонам та відповідним реєструючим органам.

23.08.2011 року з метою виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу державним виконавцем Журбасом Д.В. направлено запити до ПФУ та ДПС України.

Згідно відповіді з УДАІ м. Києва за боржником транспортних засобів не зареєстровано

Згідно відповіді з Головного управління земельних ресурсів земельних ділянок в межах міста Києва не зареєстровані.

Згідно відповіді з ДПІ у Солом`янському районі м. Києва, даних про джерела доходів фізичної особи в інформаційному фонді Державного реєстру не має.

22.11.2011 року державним виконавцем Журбасом Д.В. актом опису та арешту майна описано двокімнатну квартиру №3, загальною площею 54,30 кв.м, за адресою АДРЕСА_3 , яка належить боржникові на праві приватної власності.

Для визначення вартості вищезазначеного арештованого та описаного майна, державним виконавцем Журбасом Д.В. 22.11.2011 року винесено постанову про призначення експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно акту проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна двокімнатну квартиру №3, загальною площею 54,30 кв.м, за адресою АДРЕСА_3 реалізовано.

01.08.2012 року на депозитний рахунок Відділу від реалізації вищезазначеного майна надійшли грошові кошти в розмірі 401168,85 грн., з яких відповідно до розпоряджень державного виконавця перераховано кошти у розмірі 359990,17 грн. як погашення основної суми боргу на користь стягувана ПАТ «ВіЕйБі Банк» (платіжна вимога № 4698 від 14.09.2012), 39978,68 грн. перераховано на користь держави, як погашення виконавчого збору та 1200,00 грн. перераховано на користь державного бюджету як погашення витрат на проведення та організацію виконавчих дій.

Державним виконавцем направлені електронні запити до органів ПФ України стосовно джерел отримання доходів боржника та до органів ДПС України стосовно джерел отримання доходів боржника.

Згідно електронні відповіді з органів ПФ України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформації не знайденою; ДПС України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб та про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - інформації стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Державним виконавцем, з метою виявлення майна боржника, направлено запит до РСЦ МВС України у м. Києві щодо зареєстрованих транспортних засобів за боржником.

Згідно відповіді РСЦ МВС України у м. Києві зареєстрованих за боржником транспортних засобів не виявлено.

17.08.2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, а саме, АДРЕСА_2 , та встановлено, що на неодноразові дзвінки та стуки двері квартири ніхто не відчинив, увійти до квартири з метою опису рухомого майна боржника не виявилось можливим.

Державним виконавцем з метою встановлення майнового стану боржника направлено запити до: Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; Державної інспекції сільського господарства у м. Києві; Центру державного земельного кадастру; Державної служби інтелектуальної власності; Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України; Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті;

Також, з метою виявлення можливих відкритих рахунків за боржником, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та направлено для виконання до 20 діючих банківських установ

25.09.2019 державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, а саме, АДРЕСА_2 , та встановлено, що на неодноразові дзвінки та стуки двері квартири ніхто не відчинив, увійти до квартири з метою опису рухомого майна боржника не виявилось можливим.

Станом на 25.09.2019 року рішення не виконано. Боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, на виклики державного виконавця не з`являється.

Таким чином, боржником борг в добровільному порядку не сплачується у тому числі шляхом перерахування суми боргу безпосередньо на рахунки стягувача або на рахунок управління державної виконавчої служби, а отже боржник має невиконані зобов`язання на території України, та ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, боржник до відділу державної виконавчої служби не з`являвся, жодних заяв, клопотань чи інших документів від нього не надходило.

Встановлено, що державним виконавцем, зі свого боку, вживаються, передбачені чинним законодавством заходи примусового виконання рішення, однак, у зв`язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов`язків, які він має змогу виконати, та зобов`язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним. Зазначене має негативні наслідки, як для стягувача, так і держави в цілому, оскільки реальне виконання рішення суду є одним з показників ефективності роботи державних органів та сприяє зміцненню авторитету держави.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням (ч. 2 п. 19 статті 18 Закону).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

На виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 року №261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.2008 року №25-32/463, № 25-5347, положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово: відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього, - до виконання зобов`язань.

Тимчасове обмеження у праві виїзду громадян України за кордон встановлюється на підставі рішення (ухвали) суду.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень органів доходів і зборів щодо інформування органів доходів і зборів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких органами доходів і зборів було виявлено порушення митних правил.

Отже, із наведеного слідує, що наявність у боржника невиконаних зобов`язань, покладеного на неї, є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

На підставі наведеного та відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», у взаємозв`язку із нормами ст. 124 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звернутись до суду із поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон у наступних випадках:

якщо діють неврегульовані договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»);

якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. - до виконання зобов`язань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»).

В Листі Верховного Суду України від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» передбачено: на підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Керуючись роз`ясненнями Верховного Суду України суд приходить до висновку, що у боржника була і є реальна можливості виконувати обов`язок покладений на нього судовим рішенням і погашати борг перед стягувачем.

Проте, встановлено, що після видачі судом виконавчого документу, боржником не здійснювалось в добровільному порядку жодних проплат стягувачу на погашення боргу, у чому також простежується ухилення боржника від виконання рішення.

На підставі наведеного суд вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням так як з моменту відкриття виконавчого провадження не запропонував будь-яких способів погашення заборгованості.

Статтею 441 ЦПК України встановлено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Таким чином, невжиття заходів пов`язаних з обмеженням у праві виїзду боржника за межі України призводить до неможливості майнового стягнення з боржника за рішенням суду, що завдає збитків стягувачу, адже сума яка підлягає стягненню є значною.

Відповідно до роз`яснення, що містяться в листі Верховного суду України про узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірний відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах: своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

За таких обставин можна зробити висновок, що для виконання вказаного рішення суду та задля відновлення прав стягувана, порушення яких триває, є допустимим тимчасове обмеження виїзду за межі України боржника.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення суду і державний виконавець обґрунтовано звернувся з поданням про обмеження його у праві виїзду за межі України, оскільки інші заходи впливу державного виконавця, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виявилися безрезультатними.

Керуючись статтями 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п. 8 ст. 19, п. 4 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», статтями 11 Закону України «Про виконавче провадження», пунктами 22-25 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», розділом 4 Наказу Держкомкордону України № 365 від 10 липня 2000 року «Про затвердження інструкції про порядок тимчасового затримання або вилучення паспортних документів посадовими особами Прикордонних військ України», ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України, до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом №2-2201 виданим Солом`янським районним судом м. Києва 28.07.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу в сумі 1219676,09 грн. ВП №28324936.

Копію ухвали для виконання направити до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя