Постанова

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 607/18284/14-ц

провадження №61-34588св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

суб'єкт оскарження - Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2017 року у складі судді Дзюбича В. Л. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Шевчук Г. М., Міщі я О.Я., Ткача З. Є.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Скарга мотивована тим, що постановою головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 26 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 52325191 з примусового виконання виконавчого листа № 607/18284/14-ц виданого 06 листопада 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з неї на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості у сумі 2 627 965 грн 33 коп.

Вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 19 вересня 2016 року, в той час як заява про примусове виконання подана представником стягувача до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області лише 22 вересня 2016 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в діях державного виконавця не було встановлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 12 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанова головного державного виконавця від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 52325191 винесена в межах строку пред`явлення виконавчого документа, оскільки заява ТОВ «Кей-Колект» про прийняття до виконання виконавчого листа була подана представником стягувача до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 16 вересня 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові ухвали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не повно з`ясували фактичні обставини справи, не надали належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяли об`єктивному та неупередженому розгляду справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 листопада 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на підставі рішення апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2015 року видано виконавчий лист № 697/18284/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року № 0 у розмірі 2 624 311 грн 33 коп. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 19 вересня 2016 року.

Заява ТОВ «Кей-Колект» про прийняття до виконання виконавчого листа № 607/18284/14-ц, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 2 624 311 грн, була подана представником стягувача до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 16 вересня 2016 року.

26 вересня 2016 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Легус Т. М., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52325191.

04 жовтня 2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржнику.

Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 судам роз`яснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що заява ТОВ «Кей-Колект» про прийняття до виконання виконавчого листа № 607/18284/14-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 2 624 311 грн була подана представником стягувача до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 16 вересня 2016 року, що стверджується відміткою уповноваженої особи органу виконавчої служби про отримання заяви.

Зазначений виконавчий лист зареєстрований Тернопільським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22 вересня 2016 року.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що заява ТОВ «Кей-Колект» про прийняття до виконання виконавчого листа була подана представником стягувача до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвали постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк