Справа № 466/8595/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Норик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укрсоцбанк», з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного виконавця ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ Укрсоцбанк», з участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного виконавця ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

19.11. 2018 року ухвалою судді відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак, подав суду письмову заяву, в якій просить слухання справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення та відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду. Окрім того, 14.12.2018 року судом отримано відзив на позов, в якому представник АТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_5 просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Третя особа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що стверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення та відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення та відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, однак 21.01.2019р. подав до суду пояснення на позовну заяву.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Встановлено, що 28.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис №5328 про стягнення заборгованості по Договору про відкриття банківського (карткового) рахунку на обслуговування платіжної картки №0602/001421 від 06.04.2007, а саме заборгованість на суму 46 438,65 грн.

Заборгованість нараховано за період з 06 квітня 2007 року по 08 серпня 2018 року (за один рік).

Даний виконавчий напис Банк предявив до виконання Приватному виконавцеві ОСОБА_4 в результаті чого відкрито виконавче провадження за №57457749.

18.10.2018р. по даному виконавчому провадженні винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження.

За загальним правилом статей15,16 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно достатті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цимЗаконом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗаконом «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (частина першастатті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерстваюстиції України22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерствіюстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвяченаГлава 14 Закону «Про нотаріат»та ОСОБА_1 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат»для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієїстатті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,закономвстановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 ОСОБА_1 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 ОСОБА_1 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 ОСОБА_1 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Вивченням судом матеріалів справи щодо вчинення спірного нотаріального напису встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів.

Так, нотаріусом не було зясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було зясовано даного питання з боржником, нотаріус не переконався щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Виконавчий напис, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 28.09.2018р. за номером 5328 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у сумі 46438,65 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з АТ «Укрсоцбанк» (місто Київ, вул. Ковпака, 29; рах. №0001, , МФО 300023) на користь ОСОБА_2, 02.08.1971р.н., ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: м. Львів пл. 700-річчя Львова, 101/143.

суму сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1