21.10.2019 Справа № 363/3492/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ в натурі майна, що є в спільній частковій власності,

встановив:

В вересні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про спадщину за заповітом від 29.05.2017 року сторони по справі являються власниками по 1/3 частині кожен житлового будинку № 2 з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_3 та земельної ділянки площею 0,1906 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташований вказаний житловий будинок.

Позивачі вказують, що на даний час будинком користується відповідач, яка самостійно без домовленості з іншими співвласниками зайняла частину спадкового будинку, яка фактично не відповідає розміру її частки та використовує у власних інтересах, обмежуючи при цьому права позивачів на належну їм частку в спільному майні. Позивачі намагалися домовитися з відповідачем про визначення часток та встановлення порядку користування будинком та земельною ділянкою але дійти згоди щодо поділу в добровільному порядку не вдалося, а тому вимушені звернутися до суду. На підставі викладеного просять поділити в натурі житловий будинок № 2 та земельну ділянку площею 0,1906 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , передавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність відокремлені частини житлового будинку, що відповідають розміру їх часток у спільному майні та поділити в натурі та визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 1/3 частину кожному земельної ділянки, що знаходяться АДРЕСА_3 площею 0,1906 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

16.02.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - адвоката Петрової О.В., мотивуючи тим, що позивачами не надано суду доказів наявності технічної можливості виділу часток спірного житлового будинку, господарських будівель і споруд та змеленої ділянки. А за таких обставин їх позовні вимоги не підлягають задоволенню.(а.с. 57-60).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.02.2018 року по даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання про технічно можливі варіанти поділу житлового будинку та земельної ділянки з урахуванням розміру часток співвласників будинку.(а.с.73).

13.06.2019 року від відповідача ОСОБА_4 надійшла заява в якій зазначено, що експертом були запропоновані технічно можливі варіанти розподілу приміщень житлового будинку, господарських будівель та споруд з відступом від ідеальних часток співвласників. Вважає, що згідно варіанту 1 співвласник (3) з виділенням приміщень в житловому будинку, а також господарських будівель це єдина можливість виділити їй ізольовану квартиру та уникнути суперечок щодо користування домоволодінням з іншими співвласниками, оскільки дана частина будинку має самостійний вихід, необхідні для життєзабезпечення колонку питну та колодязі. Зазначає, що вона постійно мешкає в спірному домоволодінні разом з донькою та онуком, має в користуванні транспортні засоби, обробляє земельну ділянку, тримає домашніх тварин. Господарські будівлі згідно поділу будинку за цим варіантом вона буде використовувати для зберігання сільськогосподарського інвентарю та транспортних засобів. Крім того зазначила, що вона не заперечує проти сплати співвласникам кошти за відступлення від їх ідеальної частки.

09.08.2019 року від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій зазначено, що позивачі згодні на поділ спірного житлового будинку на господарських будівель в запропонованому варіанті № 1 для співвласників 1 та 3, а відповідачу виділити її частку за варіантом для співвласника 2, оскільки такий варіант розподілу майна відбудеться в більш-менш рівних частках. Вважає, що запропонований відповідачем варіант розподілу житлового будинку ускладнить розподіл земельної ділянки, оскільки вона буде відведена по середині садиби та частина двору, що буде не зручно для позивачів. Зазначили, що позивачі мають намір утримувати свої 2/3 частини спірного майна спільно, а тому у варіанті № 1 співвласника 2 відповідач буде мати окремий вхід, може улаштувати собі окремо всі господарські будівлі, випас домашніх тварин незалежно від позивачів.

20.09.2019 року до суду від відповідача ОСОБА_4 надішли заперечення на відповідь на відзив, мотивуючи тим, що позивачі просять виділити їм частки за варіантом № 1 для співвласників 1 та 3 для ведення спільного господарства, однак це суперечить їх позовним вимогам, оскільки вони просять суд поділити в натурі житловий будинок, господарські будівлі та земельну ділянку, що відповідають розміру їх часток у спільному майні. Вимога про виділення часток для ведення спільного господарства змінює суть позову і веде до необхідності проведення нової судово-будівельної експертизи з розрахунку поділу житлових приміщень і земельної ділянки в частинах 1/3 та 2/3. Заперечила щодо виділення їй частки варіанту поділу № 1 для співвласника 2, оскільки на даний час окремого входу немає, його треба буде влаштовувати, а це унеможливить проживання її та членів сім`ї в будинку протягом ремонтних робіт. Водночас зазначила, що позивачі не проживають в спірному будинку, тому проведення переобладнання приміщень для них не викличе незручності.

У судовому засіданні позивачі та представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просили суд задовольнити позов у повному обсязі, поділити спірний житловий будинок та господарські будівлі в запропонованому варіанті № 1 для співвласників 1 та 3, а відповідачу виділити її частку за варіантом для співвласника 2, земельну ділянку розділити на 2 частини по варіанту № 1 - співвласник 2 та спільне володіння співвласник 1 та 3, з підстав викладених у відповіді на відзив.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечила проти поділу спірного майна за варіантом позивачів, згодна на поділ спірного житлового будинку та господарських будівель за варіантом № 1 для співвласника 3, щодо поділу земельної ділянки заперечила, оскільки в висновку експерта вказано, що її поділ не вбачається за можливе.

Заслухавши пояснення сторін по справі та представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2017 року виданого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Сердюк Г.П. та ОСОБА_2 . є власниками кожен по 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та по 1/3 частки кожен земельної ділянки площею 0,1906 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 12-15).

Відповідач також є власником 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/3 частки земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 . Однак в матеріалах справи правовстановлюючі документи щодо права власності спірного майна на ім`я відповідача відсутні. Даний факт встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі.

Згідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , належать позивачам та відповідачу на праві спільної часткової власності.

Житловий будинок, в цілому має такі характеристики: загальна площа 130,9 кв.м., житлова площа 70,9 кв.м., зазначений за планом літерою «А» господарські будівлі і споруди, зазначені за планом літерами/номерами: гараж «Б», навіси «В, З», сараї «Г,Д», вбиральні «Е,Ж», літній душ «Є», огорожа «1.2.5-7», каналізаційна споруда «ІІ,ІІІ», колодязь інженерних мереж «ІУ», колонка питна «V».

На даний час між співвласниками відсутня домовленість з приводу порядку користування спірним домоволодінням, до складу якого входить й житловий будинок разом із господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , що стало підставою для звернення позивачів до суду з вимогою про реальний поділ спірного домоволодіння та земельної ділянки.

На виконання ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 28.02.2018 року судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Голубенко І.М. надано висновок від 14.03.2019 року за № 7412/18-43/3621/19-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (а.с. 106-130).

Із вищевказаного висновку експерта вбачається, що сторонам запропоновано два варіанти поділу будинку АДРЕСА_3 за умови відступу від ідеальних часток співвласників, приведення об`ємно-планувального рішення квартир для влаштування яких співвласникам будуть запропоновані приміщення житлового будинку у відповідності до вимог ДБН, з врахуванням взаємного розташування на земельній ділянці житлового будинку, господарських будівель та споруд відносно один до одного.

За першим варіантом фактичні частки співвласників в будинку становлять: І-співвласник 28/100 частини - на 7,23 кв.м менше, ІІ співвласник 32/100 - на 1,53 кв.м менше, ІІІ - співвласник -40/100 - на 8,77 кв.м більше. За другим варіантом фактичні частки співвласників у будинку становлять: І співвласник - 37/100 - на 4,37 кв.м. більше, ІІ співвласник 35/100- на 2.67 кв.м більше, ІІІ- співвласник 28/100 - на 7,03 кв.м. менше.

Також, експертом надано висновок щодо поділу земельної ділянки, в якому зазначено, оскільки фактичні межі, зазначені на схемі наданої на дослідження зйомки, та межі згідно правовстановлюючих документів земельної ділянки по АДРЕСА_3 , не співпадають, надати варіанти розподілу між співвласниками земельної ділянки не вбачається за можливе. Для надання відповіді на поставлені в ухвалі суду питання експертом рекомендується провести фактичні межі земельної ділянки у відповідність правовстановлюючих документів.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України вбачається, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивачі просили поділити домоволодіння в натурі відповідно до варіанту поділу, запропонованого експертом, тобто поділити спірне домоволодіння між позивачами в частках, що дорівнюють кожному по 1/3 частині домоволодіння.

Як встановлено в судовому засіданні, спірне домоволодіння не можливо поділити згідно ідеальних часток співвласників по 1/3 кожному. Розподіл можливий з відступом від ідеальних часток співвласників. Сторони по справі не дійшли згоди щодо жодного запропонованого експертом варіанту поділу. Позивачами ставиться питання щодо поділу будинку за варіантом 1 для співвласників 1 та 3 для ведення спільного господарства. Однак позивачі в ході судового розгляду не змінили позовні вимоги з розрахунку поділу будинку і земельної ділянки в частинах 1/3 та 2/3. Крім того, при такому поділу будинку позивачами не ставиться питання про сплату компенсації вартості відступу від ідеальної частки, яка належить відповідачу.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 152 ЖК УРСР обов`язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів, якщо таке переобладнання передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, та потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Переобладнання та перепланування будинку повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, тощо.

Водночас, при поділі житлового будинку в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно - епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки; висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій та інших відповідних органів про можливість встановлювати у кожному виділеному житловому приміщенні окремих лічильників, вентиляційних каналів, пов`язаних із цим переобладнанням і переплануванням; висновки інших служб, зокрема, погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

До такого висновку також прийшов Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2018 року (провадження № 61-10614св18).

Відповідно до вищевказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7412/18-43/3621/19-43 від 14.03.2019 року запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку. Як при першому, так і при другому варіанті поділ будинку можливий лише при умові проведення ремонтно-будівельних робіт та зазначено, що квартири, для влаштування яких співвласникам пропонуються приміщення житлового будинку повинні бути забезпечені інженерними устаткуваннями: автономними системами електропостачання та слабких струмів, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення.

Позивачами суду не надано доказів на підтвердження того, чи відповідають будівельним, архітектурним, санітарним, пожежним та іншим нормам житлові приміщення, які фактично залишаться в користуванні сторін після обрання першого чи другого варіантів, сторонами не надано. Також не надано дозволи щодо переобладнання та перепланування будинку виконкомом місцевої ради.

Аналізуючи зібрані у справі докази, за наявності об`єктивних заперечень зі сторони відповідача щодо запропонованих експертом варіантів поділу житлового будинку суд, ураховуючи спеціальні норми, які регулюють дані правовідносини, а також керуючись загальними засадами цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням прав та інтересів усіх співвласників об`єктів нерухомого майна, вважає, що вимоги позивачів про виділ часток за варіантами № 1 співвласник 1 та 3 запропонованих експертом є не обґрунтованими, оскільки хоч і є наслідком реалізації прав позивачів на виділ належного їм майна та здійснення своїх правомочностей щодо нього, при цьому порушуються права інших осіб та такий виділ завдасть їм шкоди.

Статтею 88 Земельного кодексу України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки,як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи питання щодо розподілу між співвласниками земельної ділянки по АДРЕСА_3 , суд бере до уваги, висновок експерта № 7412/18-43/3621/19-43 від 14.03.2019 року, яким визначено, що оскільки фактичні межі, зазначені на схемі наданої на дослідження зйомки, та межі згідно правовстановлюючих документів земельної ділянки не співпадають, надати варіанти розподілу між співвласниками земельної ділянки не вбачається за можливе. Для надання відповіді на поставлені в ухвалі суду питання експертом рекомендується провести фактичні межі земельної ділянки у відповідність правовстановлюючих документів.

На замовлення позивачів інженером землевпорядником ОСОБА_5 було проведено геодезичні роботи з поділу земельної ділянки площею 0,1906 га, кадастровий номер :29:057:0204 з врахуванням розміру часток співвласників та складено відповідний план з посиланням на систему координат.

Посилання позивачів як на підставу своїх позовних вимог на план розподілу земельної ділянки на частки виконаний ПП ОСОБА_5 є безпідставним, оскільки такий розподіл не є висновком експерта, який відповідно до Цивільного процесуального кодексу України може бути прийнятий судом в якості доказу, оскільки заперечується відповідачем, а відповідно до проведеної земельно-технічної експертизи від 14.03.2019 року на підставі ухвали суду здійснити розподіл вказаної ділянки між співвласниками не вбачається можливим через не співпадіння фактичних меж.

Доказів того, що фактичні межі земельної ділянки були приведені у відповідність до правовстановлюючих документів суду не надано.

Проаналізувавши усі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, та оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 183, 356, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ в натурі майна, що є в спільній частковій власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк