ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/6670/18

провадження № 22-ц/4809/508/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кіселика С.А.(доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину у зв'язку з навчанням,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину у зв'язку з навчанням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період часу з 1998 по 2001 роки перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3. Після припинення шлюбних відносин дитина перебуває на повному утриманні ОСОБА_1, навчається в Кропивницькому інженерному коледжі ЦНТУ І-ІІ рівня акредитації. Відповідач допомогу в добровільному порядку не надає. У зв'язку із скрутним матеріальним становищем позивач просить стягнути з відповідача аліменти на користь сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.10.2018 і до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2018 і до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з тим, що судом не повно встановлено обставини, які мають значення для справи

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ст. ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що в період часу з 1998 року по 2001 рік позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.7).

Від шлюбу колишнє подружжя мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 виданого Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому, актовий запис № 1449 (а.с.3).

Син проживає разом з позивачем, перебуває на повному її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №875 від 21.09.2018, виданою ОЖБК та навчається в Кропивницькому інженерному коледжі ЦНТУ І-ІІ рівня акредитації, що підтверджується копією довідки №20 від 07.09.2018 (а.с.5, 6)

Задовольняючи позов та стягуючи з позивача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.10.2018 і до досягнення ним 23-х років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав та можливості стягнення в відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання.

В той же час, суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів та термін їх стягнення неправильно застосував норму матеріального права, зокрема ст. 183 СК України, як таку, що регулює правовідносини, що склались між сторонами і безпідставно визначив розмір аліментів, що підлягають стягненню, у відповідності до положень цієї норми права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що правовідносини які виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України, що містяться у главі 16 « Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання», і саме нормами цієї глави регулюється встановлення розміру аліментів, що підлягає стягненню.

Так, згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Тобто, Закон передбачає альтернативу щодо визначення виду аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, але в той же час зобов'язує суд при визначені розміру аліментів враховувати положення ст. 182 СК України.

Положення статті 200 СК України не містять приписів щодо обов'язкового встановлення мінімального розміру аліментів, а отже, не визначають його мінімальної межі з посиланням на розмір прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини для особи яка вже є повнолітньою.

Відповідач погодився із розміром аліментів визначеним судом першої інстанції, однак колегія суддів вважає, що у своєму рішенні суд безпідставно зазначив мінімальну межу розміру аліментів в редакції ст. 183 СК України.

Крім того, судом першої інстанції не правильно застосовано положення ст. 199 СК України відповідно до якої, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Із довідки Кропивницького інженерного коледжу ЦНТУ від 7 вересня 2018 року вбачається, що термін навчання ОСОБА_3 закінчується 30 червня 2020 року (а.с. 5), а отже суд першої інстанції безпідставно визначив термін стягнення аліментів до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Колегія суддів вважає, що в даній частині рішення суду також підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення із визначенням терміну стягнення до 30 червня 2020 року.

Відтак, апеляційна скарга відповідача має бути задоволена, а рішення суду підлягає скасуванню з підстав передбачених п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382-384, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 грудня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2, АДРЕСА_3) про стягнення аліментів на повнолітнього сина у зв'язку з навчанням - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2, АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2018 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до 30 червня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2, АДРЕСА_3) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Судове рішення складено 3 квітня 2019 року.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова