Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 295/8998/16-ц

провадження № 61-17555св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2017 року, у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Павицької Т. М., Трояновської Г. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації.

Позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 березня 2012 року між ним та відповідачем поділений житловий будинок по АДРЕСА_1 . Зазначеним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію у розмірі 8 113,00 грн у зв`язку із зменшенням при поділі будинку його частки.

До цього часу ОСОБА_2 не виконано рішення суду.

На думку позивача, відповідач має повернути борг з урахування курсової різниці, та на підставі статті 625 ЦК України сплатити йому 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підстав для стягнення компенсації відповідно до підвищення курсу долара США немає, оскільки спір між сторонами вирішено та компенсація стягнута у національній валюті - гривні. Жодного положення щодо корегування встановленої судом в національній валюті суми боргу в залежності від курсу іноземних валют в даному випадку ні рішення Богунського районного суду м. Житомира від 19 березня 2012 року, ні нормативні акти України не містять.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2017 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 січня 2017 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 885,84 грн інфляції і 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання та 1 157,50 грн. понесених судових витрат.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні підстави передбачені статтею 625 ЦК України для індексу інфляції за спірний період та 3% річних від несплаченої суми у зв`язку із невиконанням судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 пропустив процесуальний строк для примусового виконання рішення суду, а тому ОСОБА_2 не несе відповідальності, передбаченою статтею 625 ЦК України. Крім того, визначені позивачем у позові правовідносини між сторонами не є грошовим зобов`язанням у розумінні статті 509 ЦК України.

Судове рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 курсової різниці не оскаржено у касаційному порядку, тому не є предметом касаційного перегляду відповідно до статті 400 ЦПК України.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року справу № 295/8998/16-ц призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

18 квітня 2018 року справу № 295/8998/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу № 295/8998/16-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 19 березня 2012 року поділено між сторонами житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому у зв`язку із зменшенням при поділі будинку частки ОСОБА_1 стягнуто на користь останнього з ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 8 113,00 грн. Рішення суду набрало чинності 03 травня 2012 року. Виконавчий лист в цій частині був виданий ОСОБА_1 Богунським районним судом м. Житомира 20 жовтня 2014 року.

Відповідно до постанови державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції (далі - Богунського ВДВС Житомирського МУЮ), 22 жовтня 2014 року відкрито виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-101/12 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у сумі 8 113,00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 березня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 та визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Богунського ВДВС Житомирського МУЮ Бовсунівського М. М. щодо винесення постанови серії ВП № 45175436 від 22 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження та скасовано зазначену постанову у зв`язку із закінченням строку звернення виконавчого листа до виконання

Ухвала суду набрала законної сили 07 квітня 2015 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Отже, відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Богунського суду м. Житомира від 19 березня 2012 року, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 8 113,00 грн.

Згідно з правилами частин першої та другої статті 14 ЦПК України 2004 року судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а відтак Верховний Суд погоджується із висновком апеляційного суду про задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, коли визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що судом касаційної інстанції рішення не змінюється та не ухвалюється нове рішення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. П. Курило