Справа № 740/2734/19
Провадження № 2-з/740/8/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Пантелієнко В.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановила:

08 жовтня 2019 року постановлена ухвала, якою заявнику запропоновано в п`ятиденний термін з дня отримання копії ухвали усунути недоліки.

Так заявником не долучено до матеріалів заяви доказів на підтвердження належності ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 , на який просить накласти арешт в якості забезпечення позову. А також ОСОБА_1 надано дублікат квитанції про сплату судового збору, який не є належним доказом такої оплати та не свідчить про єдине його використання, оригінал квитанції про сплату судового збору при подачі заяви заявником не додано.

Вимоги ухвали ОСОБА_1 не виконані.

У зв`язку з чим, судом встановлено, що заявником не усунуті недоліки заяви про забезпечення позову.

ЦПК України не передбачає можливості суду повторно залишати заяву без руху.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 недоліки заяви про забезпечення доказів у відповідності до ухвали Ніжинського міськрайонного суду від 08 жовтня 2019 року не усунуті, заяву слід повернути ОСОБА_1 .

Керуючись вищевикладеним суддя,

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко