ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/5657/17

провадження № 22-ц/4809/254/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л. М., Єгорової С. М.,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_4 Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Павелко І. Л.) від 18 жовтня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

12 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернулася в суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», який 21 травня 2018 року змінив назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк»), з позовом у якому просила про таке:

1 визнати дії відповідача щодо списання коштів в сумі 29193,77 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, коштів в сумі 49,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_3, коштів в сумі 442,00 грн. з додаткового карткового рахунку № НОМЕР_4, коштів в сумі 30562,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, коштів в сумі 637,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_6, коштів в якості комісії в сумі 985,12 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, щодо зарахування коштів в сумі 38840,08 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкриті на ім'я ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_4, Агентству «Ліг - Баланс», а також щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку № НОМЕР_1 «Універсальна GOLD» до 25000,00 грн., щодо оформлення кредитного договору № 7657 від 19 травня 2017 року та надання кредиту «Миттєва розстрочка» без відома та згоди ОСОБА_4 неправомірними;

2 визнати кредитний договір № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка» недійсним;

3 визнати транзакцію щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 285,29 грн. з основної картки «Копилка» № НОМЕР_2, виданої на ім'я ОСОБА_4, нікчемною;

4 визнати транзакцію щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 14002,00 грн. з карткового рахунку НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_4, нікчемною;

5 визнати транзакцію щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 637,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_6, відкритого на ім'я ОСОБА_4, нікчемною;

6 визнати транзакцію щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 402,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_4, нікчемною;

7 визнати транзакцію щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 402,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_4, відкритого на ім'я ПП «Агентство «ЛІГ- Баланс», нікчемною;

8 визнати транзакцію щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 49,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_3, відкритого на ім'я ОСОБА_4, нікчемною;

9 визнати транзакцію щодо переказу 19 травня 2017 року у сумі 9502,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім'я ОСОБА_4, нікчемною;

10 визнати транзакції щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 372,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім'я ОСОБА_4, нікчемною;

11 визнати транзакцію щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 14562,08 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, відкритого на ім'я ОСОБА_4, нікчемною.

12 визнати транзакцію щодо переказу 21 травня 2017 року коштів у сумі 510,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, відкритого на ім'я ФОП ОСОБА_4, нікчемною;

13 визнати транзакцію щодо переказу 21 травня 2017 року коштів у сумі 2448,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, відкритого на ім'я ФОП ОСОБА_4, нікчемною;

14 визнати транзакцію щодо переказу 21 травня 2017 року коштів у сумі 4590,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, відкритого на ім'я ФОП ОСОБА_4, нікчемною;

15 визнати транзакцію щодо переказу 21 травня 2017 року коштів у сумі 4845,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, відкритого на ім'я ФОП ОСОБА_4, нікчемною;

16 визнати транзакцію щодо переказу 21 травня 2017 року коштів у сумі 2142,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5 ;

17 визнати транзакцію щодо переказу 21 травня 2017 року коштів у сумі 4977,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, відкритого на ім'я ФОП ОСОБА_4, нікчемною;

18 визнати транзакцію щодо переказу 21 травня 2017 року коштів у сумі 2550,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, відкритого на ім'я ФОП ОСОБА_4, нікчемною;

19 відновити на картковому рахунку № НОМЕР_1 «Універсальна GOLD» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», відкритого на ім'я ОСОБА_4 комісію в сумі 971,12 грн., відсотки в сумі 1953,65 грн., 953,65 грн., 1088,47 грн., нараховані відповідачем за кредитним договором № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка», та безпідставно перераховані кошти з карткового рахунку в сумі 24278,00 грн. до стану в якому він перебував на 14 годину 19 травня 2017 року;

20 зобов'язати відповідача припинити списання коштів з карткових та поточних рахунків відкритих на ім'я ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_4, ПП «Агентство «ЛІГ-Баланс» в якості відсотків, пені, пені, штрафу, комісії за несплату кредитних коштів;

21 відновити кошти в сумі 14,00 грн., нараховані відповідачем за опротестованими транзакціями по картковому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 6,00 гривень, по картковому рахунку № НОМЕР_6 в сумі 2,00 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_4 в сумі 2,00 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_3 в сумі 1 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_7 в сумі 2,00 гривні, стягнутих в якості комісії;

22 відновити на основній картці «Копилка» № НОМЕР_2, відкритої на ім'я ОСОБА_4, кошти в сумі 285,29 грн.;

23 стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 пеню в розмірі 3 000,00 грн. за несанкціоноване списання коштів з рахунків ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_4, ПП «Агентство «ЛІГ-Баланс».

24 стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в сумі 20000,00 грн.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що в ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито ряд рахунків ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_4 та юридичній особі - ПП «Агентство «ЛІГ - Баланс», власником якої є позивач. Ці рахунки використовувалися за призначенням. Проте 19 травня 2017 року та 21 травня 2017 року за вказаними рахунками, без участі їх власників, сторонніми особами проведено ряд операцій по перерахуванню коштів ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_4 та ПП «Агентство «ЛІГ-Баланс» а також оформлено кредитний правочин. Ще 19 травня 2017 року о 16 год. 15 хв. вона звернулася до відповідача з вимогою про зупинення трансакцій за рахунками, але фактично банк не запобіг списанню коштів з її рахунків. Вона нікому не надавала інформації про номер свого фінансового телефону та іншої інформації, яка б давала можливість третім особам зняти ці кошти. Вказані операції з коштами на рахунках позивач вважає незаконними внаслідок їх невідповідності Умовам та правилам надання банківських послуг, Законам України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про захист прав споживачів», такими, що порушують його права. Провину за це позивач покладає на банк (відповідача), який не забезпечив збереження ввірених йому коштів клієнта та законність операцій з коштами клієнта на рахунках. Позивач також стверджує про заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, яка виявилася у неправомірному створенні кредитного зобов'язання ОСОБА_4 перед банком, пред'явленням банком неправомірних вимог про виконання цього зобов'язання, що завдає їй душевних переживань та фінансових втрат від списання коштів на погашення боргу. Крім того, відповідач зобов'язаний поновити кошти на рахунках клієнта та сплатити пеню, передбачену п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Суд визнав дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по списанню коштів в сумі 29193,77 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, коштів в сумі 49,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_3, коштів в сумі 637,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_6, коштів в якості комісії в сумі 985,12 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, зарахуванню коштів в сумі 38840,08 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_8,3 відкриті на ім'я ОСОБА_4, щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку № НОМЕР_1 «Універсальна GOLD» до 25000,00 грн., щодо оформлення кредитного договору № 7657 від 19 травня 2017 року та надання кредиту «Миттєва розстрочка» без відома, згоди та волевиявлення ОСОБА_4 неправомірними. В задоволенні позовних вимог про визнання дії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів по списанню коштів в сумі 442,00 грн. з додаткового карткового рахунку № НОМЕР_4, коштів в сумі 30562,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5 - відмовив. Визнав кредитний договір № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка», укладений в електронній формі між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_4, недійсним. Стягнув з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 пеню за несанкціоноване списання коштів з рахунку ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. Суд також постановив відновити на картковому рахунку № НОМЕР_1 «Універсальна GOLD», відкритому Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на ім'я ОСОБА_4, комісію в сумі 971,12 грн., відсотки в сумі 1953,65 грн., 1088,47 грн. нараховані за кредитним договором № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка» та перераховані кошти з карткового рахунку в сумі 24278,00 грн., які були станом на 14 годину 19 травня 2017 року, відновити кошти в сумі 14 грн. по картковому рахунку № НОМЕР_1 в сумі 6 грн., по картковому рахунку № НОМЕР_6 в сумі 2 грн., по картковому рахунку № НОМЕР_4 в сумі 2 грн., по картковому рахунку № НОМЕР_3 в сумі 1 грн., стягнутих в якості комісії; на основній картці «Копилка» № НОМЕР_2 кошти в сумі 285,29 грн. Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

В задоволення позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 пені за несанкціоноване списання коштів з рахунку ФОП ОСОБА_4 та ПП «Агентство «ЛІГ-Баланс» в розмірі 2000 грн., про відновлення коштів по картковому рахунку № НОМЕР_7 в сумі 2 грн., про визнання транзакцій щодо переказу 19 травня 2017 року коштів у сумі 285,29 грн. з основної картки «Копилка» № НОМЕР_9, у сумі 14002,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, у сумі 637,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_6, у сумі 402,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, у сумі 49,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_3, у сумі 9502,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, у сумі 372,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, у сумі 14562,08 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_1, у сумі 442,00 грн. з карткового рахунку № НОМЕР_4, у сумі 510,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, у сумі 2448,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, у сумі 4590,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, у сумі 4845,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, у сумі 2142,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, у сумі 4977,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, у сумі 2550,00 грн. з основного поточного рахунку № НОМЕР_5, відкритих на ім'я ФОП ОСОБА_4 нікчемними, про зобов'язання відповідача припинити списання коштів з карткових та поточних рахунків відкритих на ім'я ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_4, ПП «Агентство «ЛІГ-Баланс» в якості відсотків, пені, штрафу, комісії за несплату кредитних коштів, про стягнення пені - відмовлено.

Суд мотивував своє рішення про часткове задоволення позовних вимог тим, що позивач не вчиняла дій, які б сприяли незаконному здійсненні платежів з її рахунків, в день виявлення здійснення незаконних операцій повідомила про це банк. Позивач не укладала кредитний договір «Миттєва розстрочка» з відповідачем.

Відмовляючи у визнанні нікчемними трансакцій за рахунками ОСОБА_4, суд вказав про неправильно обраний позивачем спосіб захисту своїх прав так, як такий спосіб захисту не передбачений законодавством.

Щодо визнання нікчемними трансакцій за рахунками ФОП ОСОБА_4 та ПП «Агентство «ЛІГ-Баланс» та відновлення коштів на їх рахунках суд вказав, що ОСОБА_4 є неналежним позивачем.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вказав на недоведеність позову в цій частині. Водночас суд вказав, що позивач довів порушення його прав саме відповідачем, а тому стягнув з останнього на відшкодування завданої моральної шкоди 1000 грн.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2018 року з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 4800,00 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги позивача

Позивач подав до суду апеляційну скаргу (Т. 2 с. 174 - 182) в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині, якою відмовлено в задоволені позовних вимог а також в частині частково задоволеної вимоги про відшкодування моральної шкоди та ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог в повному обсязі.

Як на підставу скасування рішення суду, позивач стверджує, що мотиви, з яких суд відмовив у задоволенні частини пред'явлених нею позовних вимог, є суперечливими, не підтверджені доказами та не відповідають вимогам законодавства. Так, суд визнав неправомірним збільшення кредитного ліміту, встановленого банком ОСОБА_4, але чомусь відмовив у визнанні нікчемною трансакції по списанню цих коштів з кредитного рахунку та виведення їх 21 травня 2017 року за допомогою платіжної системи ЕаsyPay з володіння позивача через рахунок ФОП ОСОБА_4 способом невідомими особами викрадено кошти в сумі 440,00 грн. з рахунку ПП «Агенство «ЛІГ-Баланс» та з дебітних карток позивача (635,00 грн. та 49,00 грн.).

Зазначивши у мотивувальній частині рішення про недоведеність втрат немайнового характеру, а також про те, що з укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» договору не вбачається підстав для покладення на відповідача обов'язку з відшкодування моральної шкоди, суд все-таки присудив компенсацію моральної шкоди у сумі 1000,00 грн., не обґрунтувавши такий розмір компенсації. Суд залишив поза увагою докази того, що внаслідок викрадення коштів з рахунків позивача, що сталося з вини позивача, заподіяно шкоди її здоров'ю. Суд також не врахував факти здійснення відповідачем тиску на позивача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги відповідача

Відповідач також оскаржив рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року. В апеляційній скарзі (Т. 2 с. 155 - 160) відповідач просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що рішення суду, за висновком відповідача, постановлене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. 19 травня 2017 року з використанням фінансового телефону позивача було здійснено вхід в систему віддаленого доступу «Приват24» з коректним введенням логіну та пароля, що підтверджує вхід клієнта у систему «Приват24» для бізнесу, після чого здійснено операції з коштами позивача на її рахунках, збільшено кредитний ліміт та оформлено кредит. Того ж дня одна з карток позивача була активізована на сайті «EasyPay» та проведено операцію з переказу коштів на електронний гаманець на загальну суму 22062,60 грн. З іншого рахунку (відкритого ФОП ОСОБА_4), з використанням отриманого в цей самий день в системі «Приват24» ключа доступу до рахунку, перераховано кошти в сумі 8500,00 грн. на рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», які повернуті 24 травня 2017 року на рахунок, з якого вони були списані. Крім того за кортковими рахунками позивача проведено операцію з покупки товару з оплатою частинами на суму 14562,08 грн., та збільшення кредитного ліміту до 25000,00 грн. Після цього, того ж таки 19 травня 2017 року, зателефонувала до ПАТ КБ «Приватбанк» і за її вимогою банком було заблоковано доступ до систем «Приват24», змінено фінансовий телефон. Проте на момент звернення позивача в банк кошти з рахунків вже були перераховані. Враховуючи, що паролі доступу до системи відомі лише позивачу, то доступ до системи третіх осіб був неможливим без порушення ОСОБА_4 Умов та правил надання банківських послуг щодо збереження інформації необхідної для ідентифікації клієнта через віддалені канали банківського обслуговування, що є порушення позивачем своїх обов'язків за договором. У зв'язку з цим відповідач стверджує про відсутність його вини у здійсненні трансакцій по рахунках позивача. Натомість вся відповідальність за операції, здійсненні в мережі Інтернет по картках, прив'язаних до карткового рахунку клієнта та за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами, покладається на клієнта. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, відповідальною за завдану майнову шкоду потерпілому являються особа, яка її завдала, водночас в діях відповідача відсутній склад деліктного правопорушення. Суд належно не мотивував своє рішення про часткове задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, а самі вимоги є безпідставними.

Зміст відзивів на апеляційні скарги

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача у якому вказує на безпідставність тверджень відповідача, викладених у апеляційній скарзі. Так, відповідач безпідставно вказує на те, що після отримання оператором банка повідомлення позивача по телефону про неправомірні операції з коштами на її рахунку було заблоковано проведення таких операцій. Фактично на той момент кошти не були викрадені у позивача, а їх списання відбулося лише 21 травня 2017 року, що вказує на невиконання банком своїх зобов'язань. Позивач не порушував правил безпеки здійснення розрахунків та збереження конфіденційної інформації, яка б створювала можливості для несанкціонованого доступу третіх осіб до його рахунків. Позиція відповідача суперечить змісту п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і п. 7.8. розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705. Відповідач безпідставно звинувачує позивача у розголошенні особистих даних, необхідних для здійснення віддаленого доступу до банківських рахунків.

Відповідач не скористався правом надати відзив на апеляційну скаргу позивача.

Узагальнені доводи і заперечень учасників справи у судовому засіданні

У судовому засіданні суді апеляційної інстанції позивач підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги відповідача, надав усні та письмові пояснення.

Представник відповідача - ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу банку та заперечив проти доводів і вимог позивача, надав свої усні пояснення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

ПАТ КБ «Приватбанк» були відкриті рахунки на ім'я ОСОБА_4, а саме:

11 жовтня 2013 року - НОМЕР_1 і НОМЕР_4,

17 жовтня 2013 року - № НОМЕР_6,

03 березня 2015 року - НОМЕР_1,

25 грудня 2015 року - НОМЕР_7,

06 січня 2016 року - НОМЕР_3,

ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито рахунки на ім'я ФОП ОСОБА_4: № НОМЕР_5 та додатковий НОМЕР_10.

ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито рахунки Агентству «Ліг - баланс»: № НОМЕР_11 та додатковий № НОМЕР_4.

19 травня 2017 року о 15 год. 00 хв. з ІР 46.98.205.156 було здійснено вхід до системи віддаленого банківського обслуговування Приват24 юридичних осіб під логіном fоp 381989 з введенням коректного пароля, який належить ФОП ОСОБА_4, що в свою чергу підтверджує вхід клієнта в систему «Приват24» для бізнесу, після чого проведено операції.

19 травня 2017 року з 15 год. 27 хв. до 16 год. 31 хв. картка № НОМЕР_7, яка належить ОСОБА_4, була авторизована на сайті EasyPay. За допомогою даного сайту з рахунку було проведено операції з переказу коштів на електронний гаманець невстановленої особи на загальну суму 22062,60 грн.

19 травня 2017 року о 15 год. 44 хв. з рахунку № НОМЕР_5, який належить ФОП ОСОБА_4, були перераховані грошові кошти в розмірі 8500,00 грн. на рахунок, відкритий в AT «Ощадбанк» з призначенням платежу «на господарчі витрати з 19.05.2017 року по 20.05.2017рік без ПДВ». Зазначена операція проведена шляхом підтвердження ключем до рахунку, який був отриманий о 15 год. 09 хв. 19 травня 2017 року в системі «Приват24» для бізнесу. Грошові кошти у розмірі 8500,00 грн. 24 травня 2017 року було повернуто на рахунок № НОМЕР_5.

Також, 19 травня 2017 року в період з 15 год. 44 хв. по 16 год. 29 хв. були проведені операції по картковим рахункам фізичної особи ОСОБА_4 № НОМЕР_1, № НОМЕР_4, № НОМЕР_6, № НОМЕР_3 та НОМЕР_12, зокрема, було оформлено покупку через сервіс «Оплата частинами» на суму 14562,08 грн. та збільшено кредитний ліміт до 25000,00 грн.

19 травня 2017 року в 16 год. 28 хв. ОСОБА_4 зателефонувала до ПАТ КБ «Приватбанк» і в ході розмови з оператором банку пред'явила вимогу про блокування доступ до рахунків, на що банком було заблоковано доступ до системи «Приват24».

На момент розмови позивача з оператором грошові кошти вже перераховані з рахунків і таким чином, усі вищезазначені операції по рахункам ОСОБА_4 були здійснені через видалені канали банківського обслуговування за допомогою фінансового номеру ОСОБА_4 та паролів входу до системи «Приват24» (статичного - особистого, який відомий клієнту, та динамічного - який надходить на фінансовий телефон клієнта).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

У даній справі позивач оспорює правомірність дій відповідача, які надали можливості невстановленим особам здійснювати несанкціоновані нею, протизаконні операції з коштами, розміщеними на рахунках фізичної особи ОСОБА_4,, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та приватного підприємства «Агенство «ЛІГ-Баланс», засновником та керівником якого являється ОСОБА_4, які відкриті в ПАТ КБ «Приватбанк».

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

11 жовтня 2013 року Приватне підприємство «Агенство «ЛІГ-Баланс», в особі керівника ОСОБА_4, звернулося до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які разом становлять договір банківського обслуговування (Т. 2 с. 217).

З аналогічними заявами до ПАТ КБ «Приватбанк» звернулися 17 жовтня 2013 року фізична особа ОСОБА_4, а 24 грудня 2015 року - ФОП ОСОБА_4 (Т. 2 с. 214 - 215).

Детальні умови договору банківських послуг розміщено за електронною адресою www.pb.ua.

За своїм змістом запропонований ПАТ КБ «Приватбанк» невизначеному колу осіб договір надання банківських послуг являється змішаним договором та містить елементи договорів кредиту, банківського вкладу, банківського рахунку, банківської скриньки, страхування та ін.

При цьому умови договору, які пропонуються клієнтам - фізичним особам та клієнтам - суб'єктам підприємницької діяльності, зокрема, юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, є відмінними.

Згідно ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Договір надання банківських послуг, укладений ФОП ОСОБА_4 з ПАТ КБ «Приватбанк» а також укладений ПП «Агенство «ЛІГ-Баланс» і ПАТ КБ «Приватбанк» являються господарськими договорами.

Згідно ч. 1 ст. 1 ГПК України (у редакції, діючій на час пред'явлення цього позову) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, крім випадків, передбачених ст. 12 ГПК України (у редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України (у редакції, діючій після 15 грудня 2017 року) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

У ст. 124 Конституції України закріплено, щоправосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Натомість ст. 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час відкриття судом провадження у справі) передбачала, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 ЦПК України у чинній редакції.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Позивачем оспорюються правовідносини щодо вчинення трансакції з коштами на банківських рахунках ФОП ОСОБА_4, які виникли на підставі договору про надання банківських послуг, укладеного 24 грудня 2015 року (Т. 2 с. 215 - 216) між ФОП та банком, такі відносини за своїм характером є господарськими, а тому в цій частині спір належить розглядати в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача вказував на відсутність у суду юрисдикції щодо спору здійснення операцій з коштами на рахунках ФОП ОСОБА_4, проте суд ці доводи не перевірив та не спростував їх правильність.

Згідно частин 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. ст. 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст. ст. 19 - 22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України).

Отже апеляційний суд дійшов висновку, що в частині вирішення позовних вимог позивача, які виникли з господарського договору, рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Щодо вимог позивача, які виникли з договору, укладеного між ПП «Агенство «ЛІГ-Баланс» та ПАТ КБ «Приватбанк», то суд дійшов вірного висновку, що цей в цих правовідносинах позивач безпосередньої участі не бере, а тому він є неналежним позивачем.

Оцінюючи доводи сторін в частині вирішення судом першої інстанції спору про здійснення операцій з коштами на рахунках фізичної особи ОСОБА_4, заподіяння моральної шкоди, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частинами 1 - 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (ст. 1073 ЦК України).

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 - 10 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки

здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов'язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов'язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян». Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Крім того, згідно підпункту 1.1.5.5. пункту 1 «Загальне» Умов та правил надання банківських послуг, які діють у ПриватБанку і які є частиною укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг (Т. 2 с. 223), банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, картку, контрольну інформацію клієнта, відправлену в SMS-повідомленні, ПіН-коді, ідентифікаторі користувача, полях системи Приват24 або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв'язку під час використання цих каналів.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_4, відповідач посилався на умови договору надання банківський послуг та результати проведеного службового розслідування, які оформлено витягом з програмного комплексу (Т. 1 с.212).

Згідно результатів службового розслідування банку трансакцій з карткових рахунків ОСОБА_4 спірних сум здійснювалися з використанням IVR-меню (інтерактивної голосової системи) та коректного воду паролю входу до системи Приват24. Однак такі висновки не свідчать про те, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню и поширенню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Суд першої інстанції правильно вважав, що ні в ході службового розслідування, ні під час розгляду справи в суді не було достовірно встановлено обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню фінансового телефону, паролів доступу до системи Приват24 або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Суд також правильно врахував, що позивач відразу повідомив банк про платіжні операції, що ним не виконувалися, тобто виконав вимоги п. 2.1.3.8. Умов і правил надання банківських послуг та вимоги пунктів 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223. Крім того, позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про скоєння злочину за якою вже 20 травня 2017 року відкрито кримінальне провадження (Т. 1 с. 34) в ході якого попередньо встановлено, що 19 травня 2017 року здійснено було блокування номеру мобільного телефону ОСОБА_4 та перевидання її сім-картки внаслідок чого сторонні особи отримали доступ до її банківських рахунків (Т. 1 с. 35).

За таких умов суд першої інстанції правильно визначив та застосував закон і поклав на банк (відповідача) відповідальність на вчинення операцій з коштами на рахунках позивача, які не виконувалися володільцем рахунку (позивачем), зобов'язавши відповідача відновити кошти на рахунках ОСОБА_4 та стягнув пеню у розмірі, передбаченому пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». При цьому відповідач не оспорював розмір списаних з рахунків позивача поза його волею коштів та розмір обрахованої позивачем пені, заперечуючи лише підстави для покладення на нього цивільно-правової відповідальності.

Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди та частково задовольняючи їх, суд першої інстанції мав повно і всебічно з'ясувати обставин, на які посилався позивач як на підставу цієї своєї вимоги і також обставини якими обґрунтовував свої заперечення відповідач, а також викласти у рішенні мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Проте, мотиви ухваленого судом рішення про компенсацію моральної шкоди є суперечливими так, як суд дійшов висновку про необґрунтованість такої вимоги позивача і водночас вказав про порушення відповідачем прав позивача за яке суд присудив грошову компенсацію моральних страждань. При цьому суд не встановив у чому саме полягали моральні страждання позивача. Не вказав норми законодавства. Якими він керувався при ухваленні рішення в цій частині.

Отже ухвалене судом рішення про відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення.

Спірні правовідносини сторін виникли з договору про надання банківських послуг.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки відшкодування моральної шкоди не передбачено умовами укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг і відсутній закон, який передбачає відшкодування моральної шкоди у правовідносинах, які склалися між сторонами, а тому відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за завдані позивачу душевні страждання.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

При вирішенні спору щодо безпеки здійснення платіжних операцій з коштами на рахунках ФОП ОСОБА_4 та відповідальності за недотримання таких умов, суд першої інстанції неправильно визначився з юрисдикцією справи в цій частині, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 377 ЦПК України, рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

При вирішенні спору про відшкодування моральної школи суд неповно з'ясував обставини справи та невірно застосував норми матеріального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в цій частині рішення суду належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

В решті суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 367, 374, 375, 377, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання неправомірними списання коштів з поточного рахунку ФОП ОСОБА_4 № НОМЕР_5, визнання трансакцій по переказу коштів з поточного рахунку ФОП ОСОБА_4 № НОМЕР_5 нікчемними, зобов'язання припинити списання коштів, відновлення коштів на рахунку ФОП ОСОБА_4 № НОМЕР_7, стягнення пені скасувати і закрити провадження у справі в цій частині.

Роз'яснити ОСОБА_4, що з такими вимогами вона може звернутися з позовом в порядку господарського судочинства.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року в частині вирішення вимог ОСОБА_4 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цієї вимоги відмовити повністю.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України. Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: Л. М. Дьомич

С. М. Єгорова