Справа № 369/8008/18
Провадження №2/369/960/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по штрафним санкціям,

В С Т А Н О В И В:

До суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив на підставі вимог ст. ст. 149, 150 ЦПК України, в порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти у розмірі 384 495,65 грн., які знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 посилався на те, що загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 1 000 854,49 грн..

24 січня2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. була винесена постанова про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, відповідно до якої було об'єднано виконавчі провадження № 5535038 та № 55631751 у зведене виконавче провадження № 55633873.

ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,9211 з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Від реалізації вказаного майна на рахунок виконавця було перераховано 1 153 780,32 грн..

На рахунок ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості було перерахована лише сума за одним виконавчим листом в розмірі 592 932,43 грн..

Залишок стягнутої заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 залишалась на рахунку приватного виконавця до закінчення касаційного провадження у справі № 369/8685/16-ц, яким зупинено виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/8685/16-ц від 16.06.2017 року.

Заявник посилався в поданій заяві на те, що грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця - це єдине майно, за рахунок якого можливо виконати рішення по даній справі. Боржник ОСОБА_2 перебуває на обліку в Києво-Святошинському об'єднаному районному управлінні пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію у розмірі 1 278,00 грн., будь-якого іншого рухомого чи нерухомого майна боржник не має. Так, у разі задоволення позову по даній справі, щомісячна сума, яка буде виплачуватися стягувачу із пенсії ОСОБА_2 складатиме 255,78 грн.

Боржник ОСОБА_2 не повертає отримані у борг грошові кошти з 2009 року, вона не здійснила жодної оплати направленої погашення заборгованості перед стягувачем.

Боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду. Не вжиття заходів забезпечення позову, а саме не накладення арешту на грошові кошти будуть витрачені боржником, а оскільки вона не має у власності іншого рухомого чи нерухомого майна, що може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Враховуючи викладене, представника позивача ОСОБА_1 проси вжити заходів забезпечення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Положеннями статті 150 ЦПК України передбачений виключний перелік видів забезпечення позову.

У відповідності до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інший спосіб; заборона вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи заяви про забезпечення позову, суд вважає вимоги представника позивача про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця є необґрунтованими.

В даному випадку вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку приватного виконавця виходять за межі заявлених позовних вимог, а також є втручанням у діяльність приватного виконавця та втручанням у здійсненні виконавчого провадження без належних на те правових підстав.

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що представник позивача не довів, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук