ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4017/19 Справа № 203/3684/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги банку обґрунтовані тим, що 01.11.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов'язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 21 103,92 грн. - процентів за користування коштами та неустойки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними й достатніми доказами, що відповідач при складанні заяви ознайомився саме з цими Умовами і правилами надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому, суд першої інстанції вказав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку не можна визнати доведеним, а самі Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Що стосується довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», то суд не вважав її частиною кредитного договору від 01.11.2010 року, оскільки вона містить посилання на інший кредитний договір, а її датовано 22.07.2011 року.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, просило скасувати вказане рішення суду та ухвали нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10 000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, апелянт вказав, що укладений між сторонами договір є договором приєднання. Анкетою-заявою відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому у письмовому вигляді та власноручним підписом засвідчив, що він ознайомлений з Договором про наданні банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем того, що відповідач при складанні заяви ознайомився саме з цими Умовами і правилами надання банківських послуг у ПриватБанку. При цьому, суд першої інстанції вказав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку не можна визнати доведеним, а самі Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Що стосується довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», то суд не вважав її частиною кредитного договору від 01.11.2010 року, оскільки вона містить посилання на інший кредитний договір, а її датовано 22.07.2011 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, в позовній заяві Банк посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01 листопада 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Разом з позовною заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» надав розрахунки заборгованості за договором б/н від 28 вересня 2007 року, тоді як даний договір в матеріалах справи відсутній.

В матеріалах справи міститься Анкета-заява відповідача від 01 листопада 2010 року, з якої не простежується, що останній отримав за нею кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн., а тому, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є законним та обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки позивачем не доведено, що відповідач підписуючи Анкету-заяву ознайомився, саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг (як зазначено в заяві), оскільки вони відповідачкою не підписані, а тому факт ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг не можна визнати доведеним.

Дослідивши зібрані у справі докази окремо й в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог Банку, оскільки жоден із наданих позивачем документів не містить підтвердження факту надання відповідачу 01 листопада 2010 року кредитних коштів в сумі 10 000,00 грн..

Доводи апелянта в скарзі про те, що Анкетою-заявою відповідач підтвердив той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому у письмовому вигляді та власноручним підписом засвідчив, що він ознайомлений з Договором про наданні банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами., - є необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів того, що 01 листопада 2010 року відповідачу видавалась кредитна картка та надавались кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн., банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було.

Надані позивачем Умови та правил надання банківських послуг та вказана вище Анкета-Заява, виключають реальну можливість стягнення за нею заборгованості, оскільки в розумінні положення ст. 626 ЦК України не є договором, а тому за вказаними документами виключається реальна можливість стягнення будь-яких коштів.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа - банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ,- зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв'язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко