Дата документу 06.11.2019 Справа № 554/8295/19
Провадження№2/554/2674/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2019 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави в складі суду :
судді Блажко І.О.
при секретарі - Юрченко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину. В якій прохала: стягнути з відповідача ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що 30.10.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем та яку позивач на даний час виховує самостійно. Подружні відносини між сторонами припинені з червня 2012 року. На даний час позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Між сторонами була укладена усна домовленість щодо спільного матеріального забезпечення дитини. По липень 2015 року відповідач допомагав матеріально. Починаючи з серпня 2015 року, відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання, оскільки матеріально своїй доньці не допомагає, участі у її вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обов`язків, які покладені на нього законом як на батька дитини, через що вимушена звернутися з позовом. (а.с.1-3) .
13 вересня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначити справу на 16 жовтня 2019 року. (а.с.24)
Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надавши суду клопотання. В якому прохала провести розгляд справи без її участі, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Прохає проводити судове засідання без здійснення технічної фіксації судового процесу (а.с.40).
Відповідач ОСОБА_2 до суду 16.10.2019 не з`явився, будучи повідомленим на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст. 131 ЦПК України) та 06.112019 не з`явився будучи належним чином повідомленим, шляхом отримання судової повістки (а.с.29,30, 38).
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справичи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.06.2012 рішенням Зарічного районного суду м.Суми у цивільній справі №1805/6015/2012 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено повністю. (а.с.17)
Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як слідує із рішення, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5 , 2010 року народження.
Таким чином, батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є : ОСОБА_2 - батько; ОСОБА_3 - мати.
ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_6 у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстроване та видане Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Донецькій області 20 червня 2019 року. (а.с.9)
Частина 1 ст.18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, батько ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки.
Як слідує із матеріалів справи, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач надає недостатньо.
Батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.
Статтями 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, п ри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VШ від 17.05.2017 частину другу ст.182 СК України викладено в такій редакції: "2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".
Як слідує із п.17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» : що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VШ від 17.05.2017 частину другу ст.182 СК України викладено в такій редакції: "2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у частці від доходу батька, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку доходів щомісячно та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення нею повноліття, оскільки матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає.
Також стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривні 40 копійок, від сплати якого звільнена при подачі позову позивач.
Керуючись ст.ст. 12, 81,141, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову 12 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Позивач - громадянка України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Щербані Полтавського району Полтавської області, зареєстрована АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .
Відповідач - громадянин України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Сарапул Удмуртія, останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, визначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Октябрським районним судом м. Полтави за заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресоюhttp://court.gov.ua/sud1622/з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Повний тест рішення складено 06 листопада 2019 року.

Суддя І.О.Блажко