Ухвала

29 березня 2019 року

м. Київ

справа № 758/5658/18

провадження № 61-5708ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, яка підписана представником ОСОБА_2, на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3, про стягнення суми страхового відшкодування, стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія»), ОСОБА_3, в якому просив стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн, з ОСОБА_3 майнову шкоду, яке складається з вартості відновлювального ремонту у розмірі 63 347,10 грн, вартості експертних послуг по визначенню розміру матеріальної шкоди в розмірі 2 100,00 грн, стягнути з ОСОБА_3 компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди у розмірі 63 347,10 грн; понесені витрати з оцінки матеріального збитку у розмірі 2 100,00 грн; компенсацію моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 липня 2018 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2018 року скасовано. У задоволенні позову в частині стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн та судового збору у розмірі 509,23 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відмовлено. Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 липня 2018 року в частині стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 420,00 грн скасовано.

ОСОБА_1 подав 20 березня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2, на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити силі рішення Подільського районного суду міста Києва від 12 липня 2018 року.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 758/5658/18 становить 125 527,10 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 320/8257/17 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2, на постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3, про стягнення суми страхового відшкодування, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат