Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 209/1344/17

провадження № 61-41383св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі судді Лобарчук О. О., від 20 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А., від 26 червня 2018 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 вересня 2007 року між акціонерним комерційним товариством «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0312/0907/88-149, за умовами якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 11 тис. доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між нею та

АКБ «ТАС-Комерцбанк» було укладено іпотечний договір №0312/0907/88-149-Z-1, згідно умов якого вона передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір про відступлення права вимоги, у тому числі за вказаними кредитним та іпотечним договорами. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня

2016 року у справі № 209/3801/15-ц у задоволенні позовних вимог

ПAT «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Рішенням Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року у справі № 209/3827/15-ц у задоволенні позовних вимог ПAT «Дельта Банк» до ОСОБА_2 відмовлено. Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що позивач не надав суду належний розрахунок заборгованості, який би включав в себе дані про період виникнення заборгованості по кредиту, його складові та порядок нарахування тіла і відсотків за весь час прострочення, а також не довів належними та допустимими доказами того, що відповідач була повідомлена про заміну кредиторів у кредитному зобов`язанні і що їй були надані докази переходу до позивача прав у її кредитному зобов`язанні. Вона звернулась до відповідача із заявою про надання довідки про відсутність зобов`язань ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 18 вересня 2007 року № 0312/0907/88-149, надання довідки про відсутність у неї зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк» за іпотечним договором від 18 вересня 2007 року №0312/0907/88-149-Z-1, скасування обтяження на предмет іпотеки та повернення їй оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 . Однак вказана заява була залишена відповідачем без задоволення та без виконання.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25 травня

2012 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» у частині відступлення права вимоги за кредитним договором від 18 вересня

2007 року № 0312/0907/88-149 та іпотечним договором від 18 вересня

2007 року № 0312/0907/88-149-Z-1; визнати припиненим іпотечний договір від 18 вересня 2007 року № 0312/0907/88-149-2-1 та скасувати обтяження на квартиру АДРЕСА_1; зобов`язати відповідача надати їй довідку про відсутність зобов`язань ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 18 вересня 2007 року

№ 0312/0907/88-149 та відсутність претензій ПАТ «Дельта Банк» до неї та ОСОБА_2 за вказаними кредитним договором та іпотечним договором; зобов`язати відповідача повернути їй оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладений між

ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» договір не суперечить положенням ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. В матеріалах справи є надані відповідачем відомості про те, що заборгованість за договором кредиту не погашена і станом

на 26 червня 2017 року складає 291 905,33 грн, а тому іпотека дійсна до моменту погашення заборгованості за основним кредитним договором. Сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у цій справі позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу у частині відступлення права вимоги не заявлено до іншої сторони оспорюваного правочину ПАТ «Омега Банк» (попередня назва ПАТ «Сведбанк»), а суд апеляційної інстанції не наділений процесуальними повноваженнями щодо залучення нових учасників справи. Встановивши, що кредитний договір

від 18 вересня 2007 року № 0312/0907/88-149 укладено строком

до 17 вересня 2017 року, а у справах № 209/3801/15-ц та № 209/3827/15-ц було заявлено позовні вимоги з урахуванням заборгованості, що сформувалась станом на 31 липня 2015 року без встановлення факту застосування положення частини другої статті 1050 ЦК України, враховуючи, що умови кредитного договору від 18 вересня 2007 року

№ 0312/0907/88-149 позичальником належним чином не виконані, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості, згідно якого станом на 26 червня 2017 року сума боргу дорівнює 291 905,33 грн, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем факту припинення кредитного договору від 18 вересня 2007 року № 0312/0907/88-149 та наявності підстав для визнання припиненим іпотечного договору від 18 вересня 2007 року, що був укладений з метою забезпечення виконання умов вказаного вище кредитного договору. Крім того, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог, що мають похідний характер, оскільки вони є передчасними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги

від 25 травня 2012 року. Наявна в матеріалах копія розрахунку заборгованості не є підтвердженням заборгованості позичальника за спірним кредитним договором, оскільки цей доказ не є належним. Судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що у позовній заяві у справі

№ 209/3801/15-ц ПАТ «Дельта Банк» посилався на частину другу

статті 1050 ЦК України. На думку заявника, договір іпотеки є припиненим, оскільки строк дії договору іпотеки закінчився 17 вересня 2017 року, у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості банку відмовлено, строк позовної давності банком пропущено. На час укладання договору купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» існували обмеження на укладення таких договорів.

Щодо відзиву на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не може бути прийнятий судом касаційної інстанції до розгляду, оскільки підписаний представником ПАТ «Дельта Банк» Страшко Л. В., на підтвердження повноважень якої не надано належним чином оформлених документів. Термін дії довіреності представника ПАТ «Дельт Банк» Страшко Л. В., яка міститься в матеріалах справи (а. с. 233), визначено до моменту припинення трудових відносин повіреного з довірителем або 31 травня 2018 року (в залежності від того, яка подія відбудеться раніше). Відзив подано до Верховного Суду 10 грудня 2018 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

21 листопада 2011 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» (який змінив назву на

ПАТ «Омега Банк»), укладено кредитний договір №0312/0907/88-149, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 11 тис. доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути кредитні кошти до 17 вересня 2017 року та сплатити відсотки за користування коштами в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а. с. 10-13).

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за вказаним вище кредитним договором, 18 вересня 2007 року між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є

ПАТ «Сведбанк» (іпотекодержатель), укладено іпотечний договір

№ 0312/0907/88-149-Z-1, відповідно до якого ОСОБА_1 передала банку в іпотеку належне їй нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 14-15).

За змістом пункту 18 іпотечного договору №0312/0907/88-149-Z-1 цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та нотаріального посвідчення; договір діє до виконання позичальником основного зобов`язання чи настання одного з випадків, передбачених

статтею 17 Закону України «Про іпотеку».

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. та зареєстровано в реєстрі за № 1333.

26 червня 2012 року, 06 грудня 2013 року, 16 січня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» направляло ОСОБА_2 повідомлення про відступлення права вимоги, в яких були зазначені рахунок одержувача платежу, код ЄДРПОУ отримувача, банк отримувача, МФО банка отримувача, а також зазначений номер телефону у випадку виникнення питань (а. с. 73, 74, 75-76).

Згідно додатку до акту приймання-передачі до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року відбулося відступлення права вимоги, у тому числі за кредитним договором від 18 вересня 2007 року

№ 0312/0907/88-149, що був укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступникрм є ПАТ «Сведбанк», який змінив назву на ПАТ «Омега Банк»), та ОСОБА_2 , на користь ПАТ «Дельта Банк» (а. с. 65, 66-71).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2013 року у справі № 409/3106/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Омега Банк», ПАТ «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_1 , про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору від 18 вересня 2007 року № 0312/0907/88-149 відмовлено (а. с. 108-110, 111-113).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року у справі № 209/3801/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , відмовлено у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки через недоведеність позовних вимог, ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку заборгованості. Рішення набрало законної сили 20 червня 2016 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 грудня 2016 року у справі № 209/3827/15-ц відмовлено у зв`язку з недоведеністю обґрунтованості вимог у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 вересня 2007 року № 0312/0907/88-149 у розмірі 171 087,46грн (з яких: 121 670,40 грн - тіло кредиту, 49 417,05 грн - відсотки), яка виникла станом на 31 липня 2015 року (а. с. 21-22). Рішення набрало законної сили 17 грудня 2016 року.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Відповідно до абзацу третього статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За умови належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Встановивши, що у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки у справах № 209/3801/15-ц, № 209/3827/15-ц було відмовлено у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, ненаданням позивачем належного розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, при цьому при розгляді вказаних справ судами не встановлено факту виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором або відсутність заборгованості, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо відсутності підстав для припинення іпотеки у зв`язку із припиненням основного зобов`язання, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактичного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Проте позивачем не доведеновиконання основного зобов`язання

ОСОБА_2 перед ПАТ «Сведбанк» (ПАТ «Омега Банк»), яке відступило право вимоги на користь ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором від 18 вересня 2007 року № 0312/0907/88-149.

Колегія суддів погоджуються також з висновками судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги від 25 травня 2012 року, оскільки позов про визнання оспорюваного правочину недійсним не було заявлено до іншої сторони - ПАТ «Омега Банк» (ПАТ «Сведбанк»).

Інші позовні вимоги є похідними від основного та іпотечного зобов`язання, не забезпечують ефективного захисту прав, а тому вони не підлягають задоволенню у зв`язку із їх безпідставністю.

Доводи касаційної скарги щодо наслідків спливу позовної давності є безпідставними, оскільки сплив позовної давності не є підставою для припинення зобов`язання. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом, визначеним ЦК України, зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович