Справа номер 489/2357/18
Провадження номер 22-ц/812/547/19 Головуючий суду першої інстанції - Румянцева Н.О.
Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.,

за участі представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06 листопада 2018 року, постановлену о 10 год.15 хв. під головуванням судді Рум'янцевої Н.О. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_4 до Інгульського відділу державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульський ВДВС м.Миколаїв) та публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - ПАТ КБ «Хрещатик» або банк) про визнання незаконним та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 подала до суду позов до Інгульського ВДВС та ПАТ «КБ «Хрещатик» про визнання на підставі ст.393 ЦК України незаконним та скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 02 липня 2015 року, а саме квартири АДРЕСА_1, складеного Ленінським ВДВС м.Миколаєва (нині - Інгульський ВДВС м.Миколаїв).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06 листопада 2018 року провадження у справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що існує судове рішення у справі №489/6500/15-ц, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_4 вказувала, що позовні вимоги заявлені нею у даній справі полягають у визнанні незаконним та скасуванні акту державного виконавця про реалізацію вищезазначеної квартири на підставі ст.393 ЦК України, в той час як у цивільній справі, на яку посилається суд першої інстанції, нею заявлялись вимоги щодо визнання такого акту недійсним на підставі ст.203, 215 ЦК України. Таким чином, позивач наполягає на тому, що вищезазначені позовні вимоги не є тотожними, а тому висновок суду першої інстанції про необхідність закриття провадження у справі є помилковим.

Інгульським ВДВС подано відзив, у якому зазначено, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, а тому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми права, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов'язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

З позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що її позовні вимоги полягають у визнанні незаконним та скасуванні на підставі ст.393 ЦК України акту Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 02 липня 2015 року про реалізацію предмета іпотеки, належного позивачу, а саме квартири АДРЕСА_1

Зі змісту рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 23 лютого 2017 року, ухвалених у справі №489/6500/15-ц, випливає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до відповідачів полягали у визнанні на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України недійсними та скасуванні протоколу №72 з реалізації вищезазначеної квартири, акту від 02 липня 2015 року та свідоцтва про придбання нерухомого майна від 30 липня 2015 року, а також у скасуванні державної реєстрації права власності ПАТ КБ «Хрещатик» на придбану квартиру.

Таким чином, наведене свідчить, що і підстава і предмет позову у цих справах є різними, а відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За такого, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до районного суду, який повинен врахувати положення ст.37 ЦПК України, які передбачають, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі у новому розгляді цієї самої справи після скасування ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06 листопада 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до цього ж суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.