Справа № 214/5642/19
2/214/2557/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

01 листопада 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря Фастовець Ю.Ю.,

представника позивача Юшкіної О.А.,

відповідача ОСОБА_1 В ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, цивільну справу № 214/5642/19 за позовною заявою Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області звернувся до суду з позовною заявою 29.07.2019 року, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області витрати по договору від 12.09.2017 року №928 у сумі 22954,08 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 12.09.2017 року між Криворізький міський відділ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області та ОСОБА_3 укладено договір №928 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони. Відповідно до вказаного договору відповідач зобов`язувався прибути після закінчення навчального закладу на службу до Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області і відпрацювати не менше 2 років. У разі неприбуття за призначенням або відмовити стати до роботи відповідно до укладеного договору, дострокового відрахування з навчального закладу де він проходив первинну професійну підготовку, з підстав викладених у підпунктах 5-11 ч.1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський відшкодовує підрозділу витрати, пов`язані з його навчанням та витрати, які здійснив підрозділ у зв`язку з виплатою йому грошового утримання за час навчання. Наказом Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області від 27.09.2018 № 121 о/с капрал поліції Татарчук Р.В. відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнений зі служби в поліції за п.7 ст.77 (за власним бажанням). Згідно пункту 1.5. договору загальна вартість навчання складає 23943,48 грн., згідно виставлених навчальним закладом рахунків позивачем було сплачено 22954,08 грн. Позивачем направлялась ОСОБА_3 вимога про добровільну оплату витрат за навчання, однак борг не сплачено із зв`язку із чим звертаються до суду для відшкодування вказаних витрат у сумі 22954,08 грн.

Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні (а.с. 31-34). В обґрунтування своєї позиції вказав, що позивачем не підтверджена сума витрат, понесених навчальним закладом на його навчання. До позовної заяви не додано кошторис витрат на навчання. В контракті про проходження служби в поліції жодних умов щодо необхідність укладання ним договору про навчання поліцейського за кошти поліції охорони не було обумовлено. В договорі про навчання графа вартість була порожньою на день його підписання, яка потім була дописана вручну, без його присутності. Добровільності при укладенні цього договору він не мав.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 38-40). Зокрема зазначив, що позивач сплатив рахунки за навчання виставлені йому навчальним закладом на підтвердження чого надав платіжні доручення. Для проходження служби в поліції необхідно пройти первинну професійну підготовку та навчання за професією 5169 «Охоронник». Саме тому відповідача було направлено на навчання. Договір про навчання він підписав добровільно, пройшов первинну професійну підготовку та відпрацював один рік.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, крім того просила суд затвердити мирову угоду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд затвердити мирову угоду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині першій статті 1 ЦК України указано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим за приписами частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Судом встановлено, що 12.09.2017 року між Криворізьким міським відділом управління поліції охорони в Дніпропетровській області в особі підполковника поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , поліцейським, якого вперше прийнято на службу до поліції в Криворізький міський відділ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони, укладено договір № 928 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони за професією «охоронник»; за кваліфікацією 3 розряду (а.с. 5-7).

Також, 12.09.2017 року ОСОБА_3 підписав контракт про проходження служби в поліції, за яким його прийнято на службу до поліції та призначено на посаду поліцейського взводу № 1 роти з фізичної безпеки Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області строком на 2 роки. Зі строком дії контракту з 12.09.2017 року по 12.09.2019 року (а.с. 8-10).

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції, а тому його служба є публічною.

Згідно з частинами першою, третьою статті 73 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські, які вперше прийняті на службу в поліції, з метою набуття спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, зобов`язані пройти первинну професійну підготовку за відповідними навчальними програмами (планами), затвердженими Міністерством внутрішніх справ України. Порядок і умови проходження первинної професійної підготовки визначає Міністерство внутрішніх справ України.

Поліцейські після успішного закінчення курсу первинної професійної підготовки повертаються до органів (закладів, установ) поліції, з яких вони були направлені для проходження первинної підготовки, для подальшого проходження служби в поліції відповідно до цього Закону (частина четверта статті 73 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Витягу з наказу по особовому складу від 27.09.2018 року № 121 о/с, капрала поліції Татарчука Р.В. поліцейського взводу № 1 роти охорони об`єктів та публічної безпеки Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, з 27 вересня 2018 року, згідно Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 (за власним бажанням). Вислуга років станом на 27.09.2018 року у календарному обчисленні складає - 01 рік 00 місяців 27 днів. Підстава рапорт Татарчука Р.В. (а.с. 118).

Звертаючись з даним позовом до суду позивач вирішив, що спір виник у результаті невиконання відповідачем цивільно-правової угоди, внаслідок чого у нього виникло зобов`язання відшкодувати вартість навчання, тому вирішення цього спору належить до компетенції цивільного суду.

З таким висновком суд не погоджується, оскільки спори, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат, відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічний висновок зроблено у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17 (провадження № 14-563цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц (провадження № 14-18цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15 (провадження № 11-750апп18) та інших постановах, що свідчить про усталену практику розгляду вказаної категорії спорів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства провадження у даній цивільній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 142, 189, 206, 247, 255, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі 214/5642/19 за позовною заявою Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Криворізький міський відділ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, ідентифікаційний код 40109126, юридична адреса: вул. Свято-Миколаївська, 60, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 05.11.2019

Суддя А.В. Ткаченко