Житомирський апеляційний суд
Справа №277/722/18 Головуючий у 1-й інст. Прищепа Т. П.
Категорія 30 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №277/722/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області, ухвалене 19 грудня 2018 року суддею Прищепою Т.П. у смт. Ємільчине, текст рішення складено 21 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому, посилаючись на те, що 18.03.2016 з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої пошкоджено належний йому автомобіль «KIA Ed Ceed», д/н НОМЕР_3, просив стягнути із відповідача на його користь 15000 грн - моральної шкоди.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове - про задоволення його позову, вирішити питання розподілу судових витрат.

Вважає, що на час написання ним розписки про відшкодування відповідачем моральної шкоди в сумі 4000 грн, а саме станом на 28.03.2016, не існувало того обсягу моральних страждань, порушення звичного способу його життя, які він зазнав у подальшому. Зокрема, суд не врахував тривалості відновлювального ремонту автомобіля та у зв'язку із цим неможливість користування ним в період з 18.03.2016 по 25.05.2017; тривалості вимушених змін у його житті, пов'язаних з ремонтом автомобіля та захистом своїх прав у суді. Крім того, судом при вирішенні спору не враховано отримання ним кредиту для усунення негативних наслідків завданих діями ОСОБА_2 та для відновлення пошкодженого автомобіля, сплату процентів за користування кредитними коштами, неможливість своєчасного встановлення пам'ятника померлій дружині.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 - не визнав, посилаючись на її безпідставність.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Згідно з вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.03.2016 з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем марки «Volksvagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, сталася ДТП, внаслідок якої належний ОСОБА_1 автомобіль марки «Kia Ed Ceed» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

Вказані обставини визнані сторонами та підтверджені рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15.06.2017 у справі №277/232/17, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1стягнуто матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 52604,52 грн та витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в сумі 3500 грн, а всього 56744 грн (зазначене судове рішення набрало законної сили, що підтверджується витребуваними судом апеляційної інстанції матеріалами цивільної справи №277/232/17).

Відповідно до розписки від 03.08.2017 відповідач сплатив позивачеві зазначену у рішенні суду суму коштів на відшкодування матеріальної шкоди (а.с. 39).

Відомості про отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок ДТП матеріали справи не містять.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні відповідач добровільно 28.03.2016 сплатив позивачеві 4000 грн на відшкодування моральної шкоди, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_1

Ухвалюючи рішення по відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обставин про те, що внаслідок зазначеної ДТП розмір його моральних страждань перевищував передану позивачу відповідачем суму коштів у розмірі 4000 гривень.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції при вирішенні спору врахував розмір добровільно сплачених відповідачем на відшкодування моральної шкоди коштів, характер і тривалість моральних страждань позивача, їх наслідки, істотність вимушених змін в його житті, врахував принципи розумності, справедливості та пропорційності, визначені ст. ст. 23, 1167 ЦК України та роз'ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що приймаючи від відповідача кошти в сумі 4000 грн, позивач погодився на визначення розміру компенсації його моральних страждань саме у такій сумі, враховує поведінку відповідача, який після вчинення ДТП сприяв у транспортуванні пошкодженого автомобіля позивача в автосервіс, 26.03.2016 добровільно передав позивачеві на ремонт автомобіля 3000 грн, після ухвалення судом рішення від 15.06.2017 про стягнення з нього матеріальної шкоди 03.08.2017 добровільно сплатив визначений судом розмір матеріального збитку (а.с. 38-40).

Доказів на підтвердження додаткових моральних страждань, які начебто переніс позивач після передачі йому відповідачем 4000 гривень на відшкодування, сплаченої відповідачем у добровільному порядку моральної шкоди, позивач суду не надав.

Доводи позивача про отримання ним 12.07.2016 кредиту для ремонту автомобіля, сплату процентів за користування ним, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки зміст кредитного договору не містить посилань на цільовий його характер, а сам факт його отримання не підтверджує витрату кредитних коштів саме на ремонт автомобіля або спрямування цих коштів на відновлення морального стану позивача. Крім того, доказів погашення даного кредиту матеріали справи не містять.

Посилання у апеляційній скарзі на неможливість своєчасного встановлення пам'ятника померлій до події ДТП дружині позивача на правильність ухваленого рішення не впливає.

З огляду на таке, рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 04 квітня 2019 року.