Справа № 368/1708/18
Рішення 2/368/165/19

Іменем України

"05" квітня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого - судді Шевченко І.І

при секретарі Назаренко А.І.

з участю представника позивача адвоката Саушкіна В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кагарлик в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 в інтересах дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, орган опіки та піклування Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

представник позивача просить суд позбавити громадянина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер реєстраційної облікової картки платника податків з Державного реєстру платників податків: НОМЕР_1, батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановити опіку на неповнолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначити опікуном неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер реєстраційної облікової картки платника податків з Державного реєстру платників податків: НОМЕР_2, обґрунтовуючи позовну заяву наступним.

24 квітня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено шлюб.

Від цього шлюбу народилися діти, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 видане 08 липня 2009 року виконкомом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області актовий запис № 05) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 видане 08 липня 2009 року виконкомом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області актовий запис № 06).

26 грудня 2011 року рішенням Замостянського районного суду міста Вінниці у справі № 2-2779/10 шлюб відповідача та ОСОБА_7 було розірвано.

Після розлучення ОСОБА_4 разом із дітьми переїхала на постійне місце проживання у місто Вінницю і певний час разом з дітьми проживала у неї за адресою АДРЕСА_1. Однак у подальшому вона покинула дітей і вони фактично залишилися нею покинутими.

18.04.2018 року заочним рішенням Вінницького міського суду у справі № 127/3295/18 ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав, що підтверджується цим заочним судовим рішенням.

Відповідач, після позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, залишив дітей проживати з нею та ОСОБА_8, який є її чоловіком та дідом малолітніх дітей. Він їм заявив, що він не має можливості забрати дітей до себе жити та не буде приймати участі у їх вихованні.

За час, що пройшов після позбавлення батьківських прав матері малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відповідач не проявив цікавості до виховання дітей, не спілкується із ними, а діти у свою чергу не сприймають його як батька, і фактично його і не знають.

Таким чином, відповідач самоусунувся від виховання дітей, не цікавиться їх розвитком, здоров'ям та умовами проживання, діти позбавленні батьківського піклування, турботи про них та утримання з його боку.

Факт усунення від виконання батьківських обов'язків може бути підтверджено також показами свідків.

Наразі діти проживають з нею, ОСОБА_2, та ОСОБА_8 у їхній квартирі, що підтверджується довідкою форми 3 з місця проживання та про склад сім'ї і вони фактично самі займаються їх вихованням, розвитком та утримують відповідно до їх віку та потреб. Діти ходять у школу, займаються спортом навчаючись у дитячій спортивній школі «Надія», що підтверджується їх характеристиками та довідкою ДСШ. Діти мають достатній рівень матеріальної забезпеченості для нормального забезпечення їх потреб.

Таким чином, вони мають постійне місце проживання, де створені усі умови для належного проживання, що може бути підтверджено показами свідка ОСОБА_8, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, а також можуть бути підтвердженні висновком Служби у справах дітей Вінницької міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навчаються у комунальному закладі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 12.

Згідно відомостей, що викладені у характеристиці на дітей, відповідач вихованням дітей не займається.

Згідно довідки ДСШ «Надія» відповідач участі у спортивному вихованні дітей не приймає.

У відповідності з ч. 2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У відповідності до ст. 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку її утримувати.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Враховуючи те, що відповідач жодним чином не є позбавленим інформації стосовно місця перебування своїх дітей, йому ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дітей із ним та прийнятті його участі у їх вихованні, здійсненні піклування про їх здоров'я, їх моральний духовний та моральний розвиток, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове його небажання виконувати відносно цих дітей батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Таке самоусунення Відповідача від покладених на нього батьківських обов'язків саме по собі створює умови для факторів, що можуть потягнути негативні наслідки для дітей а отже вони не можуть вважатися захищеними у розумінні вимог закону.

Згідно ч. 2 ст.141 СК України, окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку Відповідача, на мою думку, принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дітей як з моральної так і з правової точки зору.

Відповідно до ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що підпадає під п.2 ч. 1 ст.164 СК України і є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Таким чином вона вважає, що є обґрунтовані підстави для задоволення цього позову.

Разом із тим, малолітні діти ОСОБА_4, та ОСОБА_3 втратили будь яку батьківську опіку, оскільки їхня матір позбавлена батьківських прав, а відносно їхнього батька згідно із цією позовною заявою має вирішуватися питання про позбавлення таких і він фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Опікуюсь ними вона і саме вона здійснює їх утримання, виховання, забезпечує їх фізичний, духовний та культурний розвиток. Діти мають власну кімнату у нашій квартирі, яка умебльована, навчаються у школі та займаються спортом. Вона купує їм одяг, взуття інші необхідні речі, докладає всіх зусиль, щоб діти отримували відповідне для їх віку та потреб харчування. Вона з чоловіком обидва працюють та мають достатній дохід для належного утримання дітей. Ці обставини підтверджуються також характеристиками комунального закладу «Загально-освітня школа І-ІІІ ступенів № 12 Вінницької міської ради», довідкою дитячої спортивної школи «Надія», довідкою з місця проживання та про склад сім'ї та Актом про місце проживання дітей.

Таким чином вона має можливість утримувати та виховувати малолітніх ОСОБА_4, та ОСОБА_3.

Вона вважає, що над дітьми у зв'язку із втратою ними батьківського піклування судом має бути встановлена опіка і погоджується бути їх опікуном.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», якою визначають терміни, що вживаються у цьому законі, діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

Вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей, відноситься згідно ст. 5 Закону відноситься до основних засад охорони дитинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 243 СК України, опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 244 СК України, опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій він не бажає приймати участь у судовому засіданні, повністю підтримує свої доводи, що викладені ним у відзиві на позовну заяву та просить розгляд справи проводити без його участі. При прийнятті рішення у цій справі покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи в особі - служби у справах дітей Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить про розгляд даної цивільної справи у відсутність представника третьої особи. Окрім того, ними було надано висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Представник третьої особи в особі органу опіки та піклування Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву, в якій просить про розгляд даної цивільної справи у відсутність представника третьої особи. Окрім того надали висновок, згідно якого достовірною інформацією про участь батька у вихованні та фінансовому забезпеченні дітей не володіють, оскільки діти з батьком не проживали і сім'я не перебувала на обліку сільської ради як сім'я зі складними життєвими обставинами, тому висновок щодо необхідності чи відсутності потреби у позбавленні батьківських прав ОСОБА_5 щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надати не можуть.

Суд, вислухавши представника позивача, свідків та вивчивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 24 квітня 2009 року ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від вказаного шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 мали двох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Замостянського районного суду м. Винниці від 26 грудня 2011 року шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_5 розірвано.

18 квітня 2018 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було позбавлено батьківських прав ОСОБА_4 щодо її малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_3

Судом встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, що діти проживають з позивачем ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні.

Діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_3 проживають в м. Вінниця.

Відповідач ОСОБА_5 проживає в іншому населеному пункті, а саме: с. Сущани Кагарлицького району Київської області.

Згідно довідки з місця проживання та склад сім'ї вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають - позивач ОСОБА_9, малолітні - ОСОБА_3 та ОСОБА_3, дочка ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_10

Актом № 1849 від 18.10.2018 р. комісія інспекторів підтвердила, що без реєстрації проживають діти ОСОБА_3 та ОСОБА_3

Згідно характеристики виданої Комунальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня № 12 Вінницької міської ради» на ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_4 навчається в даному закладі з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе як старанна, здібна учениця. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Пам'ять розвинена, увага стійка, до уроків готується систематично, проявляє високий інтерес до навчання. Дуже активна у спілкування з ровесниками. З розумінням і повагою ставиться до старших, старається дотримуватися правил поведінки і спілкування. Користується авторитетом в колективі. Товариська, ввічлива, цілеспрямована, чемна та чуйна. До доручень ставиться відповідально. Має завжди охайний зовнішній вигляд. Бере активну участь у шкільному житті (шкільні конкурси, свята, змагання, виставки) та житті класу. Батьки зовсім не цікавляться життям та навчанням дитини. На даний момент вихованням та навчанням займаються бабуся, ОСОБА_2, та дідусь, ОСОБА_8, які відповідально ставляться до її виховання в сім'ї, систематично відвідують батьківські збори. Відкликаються на всі прохання класного керівника, регулярно відвідують школу.

Згідно характеристики виданої Комунальним закладом «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня № 12 Вінницької міської ради» на ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_3 навчається в даному закладі з першого класу. За період навчання зарекомендувала себе вихованою та дисциплінованою ученицею. Навчальні досягнення на середньому рівні. Батьки зовсім не цікавляться життям та навчанням дитини. На даний момент вихованням та навчанням займаються бабуся, ОСОБА_2, та дідусь, ОСОБА_8, які відповідально ставляться до її виховання в сім'ї, систематично відвідують батьківські збори. Відкликаються на всі прохання класного керівника, регулярно відвідують школу.

Згідно довідки, виданої ДСШ «Надія» вбачається, що спортсмени ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відвідують дитячу спортивну школу «Надія» з вересня 2013 року, в групі художньої гімнастики. Заняття відвідують постійно, крім літніх місяців, коли від'їжджають на відпочинок. Присутністю та оплатою за відвідання школи, піклуються бабуся та дідусь, ОСОБА_2 та ОСОБА_8.

Висновком Сущанської сільської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ОСОБА_6 сільська рада на запит у справі №368/1708/18 повідомляє наступне: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Малолітні діти, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 з батьком не проживають і по місцю його реєстрації не зареєстровані. Орган опіки та піклування Сущанської сільської ради достовірною інформацією про участь батька у вихованні та фінансовому забезпеченні дітей не володіє, оскільки діти з батьком не проживали і сім'я не перебувала на обліку сільської ради як сім'я зі складними життєвими обставинами, тому висновок щодо необхідності чи відсутності потреби у позбавленні батьківських прав ОСОБА_5 щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надати не можуть.

Згідно висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 щодо дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 встановлено, що ОСОБА_5 є батьком дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4, виданих виконкомом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області. Згідно з вищезазначеними свідоцтвами про народження матір'ю дітей є ОСОБА_4, яка позбавлена батьківських прав відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.04.2018 року. Шлюб між батьками дітей розірвано відповідно до рішення Замостянського районного суду Вінницької області від 26.12.2011 року. ОСОБА_5 не проживає з дітьми з 2011 року по теперішній час, не бере участі у їх вихованні, не цікавиться життям, здоров'ям та розвитком доньок, ухиляється від їх належного утримання. Дані правовідносини та обставини підтверджуються відповідними документами. Своєю поведінкою ОСОБА_3 порушив вимоги ст. ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов'язки по вихованню та утриманню дітей. Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично не мають родинних почуттів до батька, погано його знають, оскільки він відвідував їх лише декілька раз за все їх свідоме життя. Фактично діти перебувають на вихованні та утриманні своїх баби та діда по материнській лінії, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Про дані обставини дівчатка повідомили під час співбесіди з працівником служби у справах дітей міської ради та на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. 29.01.2019 року та 19.02.2019 року питання надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради, на яких було заслухано пояснення дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3, діда та баби дітей по материнській лінії ОСОБА_8 та ОСОБА_11, розглянуто документи, які стосуються даної справи. Батько дітей ОСОБА_5 на засідання комісії не з'явилась, хоча належним чином повідомлялася про розгляд даного питання. Відповідно до нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_5 від 31.01.2019 року, батько не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та не має бажання бути присутнім на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при розгляді даного питання. На підставі вищезазначеного, враховуючи неналежне виконання батьком протягом семи років обов'язків по вихованню та утриманню дітей, враховуючи думку дітей, керуючись ст. ст. 19, 150, 164, 165, 171, 180 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до змісту пункту другого частини першої ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58).

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батька.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. Відповідача ніколи не бачила. Дітьми займається лише позивач. Про це їй відомо із того, що вона часто гуляє із своєю дитиною, там же гуляє позивач зі своїми внуками.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він проживає з позивачем та вони займаються як утримуванням, так і вихованням дітей.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 та частин першої, п'ятої та шостої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Оскільки судом встановлені обставини ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків, відсутність належних умов для проживання дітей, відсутність бажання батьків щодо створення таких умов, їх фактичне самоусунення від виконання батьківських обов'язків, тому заявлений позов про позбавлення батьківських прав відносно їх дітей підлягає задоволенню.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», якою визначають терміни, що вживаються у цьому законі, діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

Вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей, відноситься згідно ст. 5 Закону відноситься до основних засад охорони дитинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 243 СК України, опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 244 СК України, опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, тому суд вважає за необхідне і в цій частині вимоги позивача задовольнити.

На підставі ст. ст. 164, 166, 180, 184, 193 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, орган опіки та піклування Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити громадянина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер реєстраційної облікової картки платника податків з Державного реєстру платників податків: НОМЕР_1, батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити опіку над неповнолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Призначити опікуном неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, номер реєстраційної облікової картки платника податків з Державного реєстру платників податків: НОМЕР_2.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 08.04.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко