КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2019 року місто Київ

Справа 752/1156/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4990/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Рубан С.М., Іванченка М.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року ( у складі судді Чередніченко Н.П., інформація щодо складання повного тексту судового рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року Д'яченко В.М. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року вищевказану позовну заяву передано за територіальною підсудністю до Макарівського районного суду Київської області (08000, Київська область, смт. Макарів, вул. Димитрія Ростовського, 35).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 15 лютого 2019 року, подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що у позовній заяві, позивач обґрунтувала причину звернення з позовом ч. 1 ст. 30 ЦПК України, якою встановлено, що позови які виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого найвища. Тому при вирішенні питання підсудності, суд повинен взяти до уваги вартість майна , а не його кількість, що як наслідок призвело до помилкового рішення щодо передачі справи за територіальністю до Макарівського районного суду Київської області.

У відповідності до ст. 360 ЦПК України учасники справи скористались своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу. 07 березня 2019 року до канцелярії суду надійшов відзив від відповідача, з якового вбачається що він погоджується з доводами апеляційної скарги. Просить суд задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та направити справу для розгляду до Голосіївського районного суду міста Києва.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним нормам, що відповідно до статті 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що даний спір виник з приводу майна: квартири, яка розташована в Голосіївському районі м. Києві та будинку і двох земельних ділянок, які розташовані в Макарівському районі Київської області , а тому він підлягає розгляду Макарівським районним судом Київської області, оскільки, в своїй сукупності вартість об'єктів нерухомості (будинку та двох земельних ділянок), які розташовані в Макарівському районі Київської області, - перевищує вартість однієї квартири, загальною площею 55,1 кв.м, яка розташована в Голосіївському районі м. Києва.

Посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передав справу на розгляд іншого суду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком районного суду, оскільки ті обставини справи, які суд вважав встановленими є недоведеними.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, житловий будинок АДРЕСА_2, земельна ділянка, загальною площею 0,25 га та земельна ділянка загальною площею, 0,2508 га, які розташовані в с. Людвинівка Макарівського району Київської області. Вищезазначене нерухоме майно входить до складу спадщини.

Позивач та відповідач є спадкоємцями, які прийняли спадщину, написавши та подавши до нотаріальної контори Заяви про прийняття спадщини, як вбачається з - Довідки виданої 16-ю Київською державною нотаріальною конторою № 666/02-14 від 22.02.2018 року. (а.с. 21)

Орієнтовна вартість спадкового нерухомого майна становить, згідно наданих позивачем доказів: квартира у місті Києві Голосіївського району становить орієнтовну вартість згідно інтернет-ресурсів - 39 000 доларів США, що еквівалентно 1024530,00 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 26.12.2018 року 26.27 грн. за 1 дол. США. (.а.с. 37-38); житловий будинок в селі Людвинівка, Макарського району Київської області., разом із земельною ділянкою загальною площею становить орієнтовну вартість - 12 500 доларів США, що еквівалентно 328 375,00 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 26.12.2018 року 26.27 грн. за 1 дол. США. ( а.с. 51) Тому, орієнтовна вартість будинку з земельною ділянкою в 0,5008 складатиме вартість 656750,00 грн.

Таким чином вартість квартири в м. Києві в 3,12 рази перевищує вартість будинку та однієї земельної ділянки площею 0,25 га в Макарівському районі. Навіть якщо взяти до розрахунку два рази вартість будинку з земельною ділянкою 0,25 га то вийде 328 375,00*2 = 656750 грн., що значно менше ніж 1024530,00 грн. Отже, вартість квартири в місті Києві при будь-яких розрахунках буде більшою за вартість будинку та двох земельних ділянок в Макарівському районі.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є вищою.

За змістом п. 42 Постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», правила ст. 114 ЦПК України про виключну підсудність спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, застосовуються до позовів про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, ст. 30 ЦПК України передбачено, що якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є вищою.

Оскільки позов про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування стосується декількох об'єктів нерухомого майна, то повинен пред'являтися за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є вищою .

Враховуючи, вищенаведені розрахунки, щодо орієнтовної вартості спадкового майна, позивач, звертаючись з позовною заявою до Голосіївського районного суду м. Києва не порушив вимог закону щодо територіальної підсудності.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для передачі позовної заяви за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області.

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановления помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 рокупостановлена з порушенням вимог процесуального права, тому наявні підстави для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст 367, 374, 379, 382-384, 389 ЦІПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 28 січня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дняїї прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 квітня 219 року. .

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

Іванченко М.М.