КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 759/16751/18

провадження № 22-ц/824/4598/2019

01 квітня 2019року м. Київ

Київський апеляційний суду складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року в складі судді Шум Л. М.,

встановив:

23.10.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26.06.2018 р. близько 11:40 по пр. Палладіна, 32 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода ( далі- ДТП) за участю автомобіля марки Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_1, під його керуванням, та вантажного автомобіля «Вольво», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.07.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На час скоєння ДТП ОСОБА_4 працював водієм у ФОП ОСОБА_3, що встановлено судом.

З метою визначення матеріального збитку, заподіяного в результаті пошкодження його транспортного засобу, було проведене автотоварознавче дослідження.

Згідно з висновком експерта матеріальний збиток складає 60 510,46 грн, в тому числі вартість відновлювального ремонту 43 723,90 грн, та втрата товарної вартості 16 786,56 грн.

Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження складають 1 500 грн.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ФОП ОСОБА_3 була застрахована ПАТ «СК «Країна» відповідно до полісу №АК/8829921 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транпортних засобів з лімітом відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн, франшиза - 0 грн.

Він звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, однак з невідомих причин страховик виплатив страхове відшкодування тільки частково- 26 013,37 грн. Несплаченим залишилось страхове відшкодування у розмірі 17 710,53 грн.

З огляду на викладене, просив стягнути з ПАТ «СК «Країна» страхове відшкодування у розмірі 17 710,53 грн, а з ФОП ОСОБА_3 - завдану майнову шкоду в розмірі 18 286, 56 грн. Також просив відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 19 210,53 грн та судовий збір в розмірі 352,40 грн, а всього - 19 562, 93 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування шкоди в розмірі 16 786,56 грн та судовий збір в розмірі 352,40 грн, а всього - 17 138, 96 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «СК «Країна» просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «Країна».

Свої доводи мотивує тим, що судом не застосовано ст.34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, страховик оглянув пошкоджений транспортний засіб в строк, визначений цим Законом, а тому суд не мав правових підстав для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі висновку, наданого позивачем.

На підставі проведеного огляду, СОД ФОП ОСОБА_5 було складено Звіт № 91-D/43/1 від 11.07.2018 р., який було направлено до суду разом з відзивом, однак судом його було отримано вже після винесення рішення по справі.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля визначено на підставі вищевказаного Звіту у розмірі 31 216,04 грн, включаючи суму ПДВ (вартість відновлювального ремонту без ПДВ - 26 013,37 грн).

Оскільки відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування позивач просив здійснити виплату страхового відшкодування на його рахунок, розмір відшкодування було визначено з урахуванням п. 36.2 ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 26 013,37 грн.

Позивачем не було надано суду жодного доказу, який би підтвердив факт оплати проведення ремонту для стягнення додаткового страхового відшкодування.

Наданий позивачем висновок №271/18 від 20 липня 2018 року є таким, що не відображає реальний розмір матеріального збитку, містить завищені ціни, що не відповідає дійсним ринковим цінам.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Зазначив, що у встановлений судом строк ПАТ «СК «Країна» не надало суду першої інстанції відзиву, жодних заперечень і жодного доказу, який би підтвердив заперечення проти позову. Відповідач пропустив встановлений судом строк для надання відзиву та подання доказів. Поважних причин для пропуску цього строку апеляційна скарга не містить. Апеляційний суд не вправі досліджувати нові докази, долучені до апеляційної скарги, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, сформульованій у постанові від 25 квітня 2018 року ( справа №638/13998/14-ц).

Також зазначив, що страховик не надав позивачу письмового повідомлення про прийняте рішення щодо здійснення страхового відшкодування, хоча зобов'язаний був це зробити протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення ( п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір страхового відшкодування не був узгоджений із страховиком. Звіту про оцінку шкоди страховик не надав. За таких обставин позивач, керуючись п. 36.7 Закону, звернувся до суду та надав свій висновок про вартість відновлювального ремонту пошкодженого авто і розмір матеріального збитку в результаті пошкодження авто, виконаний кваліфікованим судовим експертом.

В суді першої інстанції ПАТ «СК «Країна» не заперечувало проти наданого позивачем висновку, свого висновку не надало, з клопотанням про призначення судової експертизи вказана особа не зверталася.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.06.2018 р. близько 11:40 по пр. Палладіна, 32 в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля марки Тойота, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача, та вантажного автомобіля «Вольво», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 27.07.2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На час скоєння ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3

Судове рішення про стягнення з ФОП ОСОБА_3 втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу в сумі 16 786, 56 грн сторони не оскаржують, а тому у вказаній частині воно не є предметом апеляційного розгляду.

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Вольво», реєстраційний номер НОМЕР_2, була застрахована ПАТ «СК «Країна» згідно полісу №АК/8829921 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 08.04.2018 до 07.04.2019 включно (а.с. 16).

Згідно полісу страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн, розмір франшизи - 0 грн.

Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 цього Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо

транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що для отримання страхового відшкодування позивач 08.08.2018 р. подав ПАТ «СК «Країна» заяву на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати ) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик ( МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи ( у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, безпосередньо на рахунок позивача 11.09.2018 р. страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 26 013,37 грн (а.с.18).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що з ним не було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 26 013, 37 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що письмового повідомлення про прийняте рішення страховик йому не направив. З метою визначення розміру матеріального збитку він уклав з СПД ОСОБА_8 договір про надання експертних послуг від 15 липня 2018 р., сплативши 1500 грн - вартість послуг (а.с. 20-21).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з ПАТ «СК «Країна» суми страхового відшкодування в розмірі 17 710, 53 грн та 1 500 грн ( витрати товарознавчого дослідження) суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що виплата страховиком страхового відшкодування була здійснено не в повному обсязі.

При цьому суд першої інстанції взяв до уваги висновок №271/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного експертом ОСОБА_8 20 липня 2018 року на замовлення позивача.

Відповідно до вказаного висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA CAMRY, держ.№ АА4521ТЕ, пошкодженого в результаті ДТП, яка сталась 26.06.2018 року, станом на дату дослідження, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ становить 43 723, 90 грн; вартість матеріального збитку - 60 510,46 грн.

Встановивши, що ПАТ «СК «Країна» виплатила позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 26 013,37 грн, при цьому вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 43 723,90 грн, суд першої інстанції, на підставі наданих доказів, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення зі страховика залишку невідшкодованої суми, що становить різницю між виплаченим розміром страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції ст. 34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем ПАТ «СК «Країна» не було надано суду першої інстанції жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що ним було направлено свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта ) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Надані до апеляційної скарги докази на підтвердження вказаної обставини не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі про відкриття провадження у справі від 25 жовтня 2018 року судом першої інстанції запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк подати суду відзив на позовну заяву з переліком доказів і документів, які підтверджують заперечення проти позову (а.с. 51-52).

Копію вказаної ухвали суду отримано ПАТ СК «Країна» 01.11.2018 р. (а.с. 53).

Відзив на позовну заяву ПАТ СК «Країна», який також містив копію звіту №91-D/43/1 від 11 липня 2018 року, надіслано на адресу суду лише 25.11.2018 р., а отримано судом 28.11.2018 р., після постановлення судового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ПАТ «СК «Країна» не подав суду першої інстанції докази на підтвердження своїх заперечень щодо розміру страхового відшкодування. Подаючи такі докази до апеляційного суду, останній не навів виняткових випадків, які унеможливили їх подання до суду першої інстанції у визначений судом строк.

Наданий позивачем висновок №271/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 20 липня 2018 року складений експертом ОСОБА_8, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта-товарознавча та стаж експертної роботи з 1996 року (свідоцтво МЮ про присвоєння кваліфікації судового експерта-автотоварознавця по спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» №49 від 29 червня 1999 року, продовжене до 31 травня 2021 року).

Вказаний висновок є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заподіяного збитку при ДТП.

Жодних заперечень з приводу вказаного доказу суду першої інстанції апелянтом висловлено не було, з клопотанням про призначення судової експертизи ПАТ «СК «Країна» до суду не зверталась. Доводи останнього про те, що висновок від 20 липня 2018 року не відображає реальний розмір матеріального збитку та містить завищені ціни нічим не підтверджені та ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи докази не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк