Справа № 185/4229/19
Провадження № 2/185/2838/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2019 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання - Кучеренко Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/4229/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Павлоградським МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
Ухвалою суду від 15.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження по вищевказаній справі з викликом сторін.
В судове засідання учасники справи не з`явилися.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Відповідач в судове засідання повідомлений належним чином, повторно не з`явився, відзив не надав, заяв про розгляд справи без його участі не надіслав.
Приватний нотаріус Швець Р.О., повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, відзив не надав, надіслав суду письмові докази відповідно до ухвали суду від 18.07.2019 року та заяву в якій просить розглядати справу без його участі.
Павлоградський МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішення справи покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
08.02.2008 року ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитно-заставний договір №DN81AR100030256.
Відповідно до заяви від 10.07.2017 року про вчинення виконавчого напису, адресованої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором №DN81AR100030256 від 08 лютого 2008 року за період з 08.02.2008 року по 04.07.2017 року, в сумі 25 212.54 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 660,34 грн., заборгованості з пені у розмірі 17 113.51 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн.,заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 188,69 грн.
Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 10.07.2017 року запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» з боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №DN81AR100030256, від 08.02.2008 року, за період - 3434 днів, а саме: з 08.02,2008 року по 04,07.2017 року, в сумі 25 212.54 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 660,34 грн., заборгованості з пені у розмірі 17 113.51 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн.,заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 188,69 грн., витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн.
Постановою державного виконавця ПавлоградськогоМВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13.10.2017 відкрито виконавче провадження № 54901586 із примусового виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса.
Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5.
Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.
Відповідно до Глави 16 Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.
Згідно п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.
При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, постанові ВС № 278/2675/15 від 21.08.2018.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до нотаріуса із заявою від 10.07.2017 про вчинення виконавчого напису, банк подав розрахунок заборгованості за договором №DN81AR100030256, від 08.02.2008 року, за період - 3434 днів, а саме: з 08.02.2008 року по 04.07.2017 року, в сумі 25 212.54 гривень, з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 660,34 грн., заборгованості з пені у розмірі 17 113.51 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн.,заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1 188,69 грн., замість засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Окрім того, що банком замість виписки з рахунку боржника нотаріусу надано розрахунок заборгованості, банк включив до суми заборгованості за кредитним договором від 08.02.2008 року і суму пені і суму штрафу за один період заборгованості, та відповідно з наданої копії кредитного договору від 08.02.2008 року та розрахунку не можливо встановити зазначені пеня та штраф є видом відповідальності за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, чи за різні, період стягнення становить більше трьох років, тобто поданими документами безспірність заборгованості не підтверджується, також заява банка про вчинення виконавчого напису від 10.07.2017, отримана нотаріусом 27.07.2017, та 27.07.2017 вчинено виконавчий напис.
Також відповідно до копії рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року по справі №201/9307/15-ц, провадження №22-ц/774/4411/16, визнано припиненим зобов`язання за кредитно-заставним договором №DN81AR100030256 від 08 лютого 2008 року між ОСОБА_1 і Публічним акціонерним банком Комерційний банк «Приватбанк».
Згідно ст. 81,82,83 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ст. 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Отже, позов підлягає задоволенню, виконавчий напис належить визнати таким, що не підлягає виконанню.
Згідно статуту Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", погодженого Національним Банк України від 11 червня 2018 року, акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк".
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Павлоградським МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко