ПОСТАНОВА

Іменем України

27 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/2428/18

провадження № 22-ц/4809/540/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В. В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

представники за довіреностями -ОСОБА_1, ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2018 року у складі судді Українського В.В. у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Зазначав, що відповідно до підписаної заяви від 13 червня 2014 року ОСОБА_2 отримала кредитні кошти у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором не виконала, станом на 03 липня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 15194 грн. 08 коп., з яких: 4787 грн. 17 коп. - нараховані відсотки за користування кредитом; 9260 грн. 38 коп. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 699 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова).

Банк просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15194 грн. 08 коп. та судові витрати (а.с.2-4).

Заочним рішенням Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Суд виходив з того, що розрахунок заборгованості, наданий банком, не містить боргу по тілу кредиту, тому банком не доведено заборгованість по іншим платежам при відсутності боргу по кредиту (а.с.54-55).

В апеляційній скарзі позивач просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що відповідач не брала участь у розгляді справи, заперечень проти позову банку не подавала, розмір заборгованості не оспорювала. Суд не дав оцінку тій обставині, що відповідач активно користувалась наданим банком кредитом, а та обставина, що банк не вимагає повернення кредиту, не свідчить про відсутність боргу по тілу кредиту (а.с.59-64).

Відповідач ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу на надала.

Апеляційне провадження відкрито 28 січня 2019 року (а.с.81), ухвалою від 12 лютого 2019 року справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 27 лютого 2019 року (а.с.85), розгляд справи відкладено на 27 березня 2019 року (а.с.95).

В засіданні апеляційного суду представник Банку підтримав доводи апеляційної скарги, зазначив, що строк дії кредитної картки, виданої відповідачу - до 30 квітня 2018 року включно.

Відповідач, повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, заяв та клопотань не подала (а.с.104).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.1 ст.631 ЦК України).

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 13 червня 2014 року відповідач подала Банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила свою згоду з тим, що ця її заява з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомлена з договором до його укладення та згодна з його умовами (а.с.8), однак розділи анкети-заяви про те, яку вона бажає оформити кредитну картку, в якій сумі отримати кредит, є взагалі незаповненими. Відомості, що вона отримала під розписку Пам'ятку клієнта з Тарифами та основними умовами обслуговування і кредитування, відсутні.

До позовної заяви позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які діяли не на час подання відповідачем анкети - заяви, оскільки в цьому витягу відображені процентні ставки, які були введені і почали діяти з 01 вересня 2014 року та 01 квітня 2015 року (а.с.9). Крім того, відсутній підпис відповідача про отримання Тарифів відповідно до умов викладених в заяві-анкеті.

Позивач, посилаючись на подані ним розрахунки заборгованості з 13 червня 2014 року по 31 травня 2015 року та з 01 червня 2015 року по 03 липня 2018 року зазначав, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач виконує неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 03 липня 2018 року виникла заборгованість в сумі 15194 грн. 08 коп., з яких: 4787 грн.17 коп. - нараховані проценти за користування кредитом; 9260 грн.38 коп. - пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 699 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5, 6-7).

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту.

Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів виключно від суми позики.

Колегія суддів зазначає, що проценти нараховано позивачем станом на 03 липня 2018 року, разом з тим, термін дії кредитної картки становить 30 квітня 2018 року.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Відповідно до пунктів 3.1.1 та 33.1.3 Правил користування платіжною карткою карта дійсна до останнього календарного дня вказаного в картці місяця і по закінченню строку дії картки банк продовжує строк дії картки шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо від клієнта не надійшла письмова заява про закриття карткового рахунку.

Згідно з пунктом 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18.

Отже, нарахування відсотків та інших платежів після спливу строку кредитування суперечить нормам матеріального права, тому не може бути підтвердженням наявності боргу за відсотками.

Позивачем надано крім розрахунку заборгованості до позову, також до апеляційної скарги виписку по особовому рахунку відповідача за період з 13 червня 2014 року по 03 липня 2018 року (а.с.65-67), довідку про зміни кредитного ліміту (а.с.68).

З вказаної виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач по 20 липня 2017 року періодично здійснювала поповнення рахунку.

У разі виникнення прострочених зобов?язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1 договору позичальник сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов?язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов?язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та п?ять процентів від суми позову.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить відомостей на яку суму кредиту, а саме на поточне та/або прострочене тіло кредиту нараховувались відсотки за користування кредитом.

Іншого розрахунку заборгованості за кредитним договором, з урахуванням строку виконання кредитного договору 30 квітня 2018 року, Банк до суду першої інстанції та до апеляційного суду не надав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність заборгованості позичальника за процентами, наявність підстав та правильність нарахування пені та штрафів.

Зміст та структура розрахунку заборгованості, наданого Банком, унеможливлює проведення судом власного розрахунку, оскільки позивач з 01 червня 2015 року змінив порядок проведення розрахунку, в якому відсутня графа заборгованості за тілом кредиту. В такому розрахунку не вказано, на яку саме суму заборгованості за тілом кредиту та за який календарний період час банк нараховував відсотки, які просить стягнути з відповідача (а.с.6-7).

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не збирає докази самостійно.

Також колегія суддів зазначає, що за правилами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) у відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Апеляційна скарг Банку не містить жодних посилань та обґрунтувань щодо тіла кредиту.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за правилами ст.89 ЦПК України надав розрахункам банку належну оцінку та дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявність заборгованості відповідача.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, зводяться лише до права банку на отримання процентів та стягнення неустойки.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги, передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, не встановлено.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.268, п.1 ч.1ст. 374, ст. ст.375, 381-383,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко