Провадження №2/760/7042/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-я особа: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради /Київської міської державної адміністрації / про визнання таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом і просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Посилаються в позові на те, що відповідач їх брат, який з 1988 року не проживає за місцем реєстрації, постійно мешкаючи з дружиною по АДРЕСА_2 .

У зв`язку з реєстрацію відповідача, який фактично не проживає у вказаній квартирі, вони зазнають незручностей, оскільки комунальні послуги нараховуються, виходячи з кількості зареєстрованих у квартирі осіб.

Відповідач участі у витратах на утримання квартири в належному технічному стані, сплаті коштів згідно договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території з 1988 року не приймає.

Виходячи з цього, просять задовольнити позов.

Позивачі в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував.

Не заперечував непроживання в спірній квартирі приблизно з 1988 року, в той же час зазначив, що після демобілізації з армії він одружився і став проживати в квартирі дружини, його непроживання в квартирі викликано неблагополучною атмосферою, що панувала в сім`ї, оскільки батьки зловживали спиртним і в квартирі було проживати молодій сім`ї неможливо.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання (п.2 ч.3 ст. 71 ЖК УРСР).

У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Встановлено, що згідно ордеру на жиле приміщення № Г 198445 від 22 січня 1973 року ОСОБА_4 на сім`ю з 4-х осіб була надана квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки, виданої позивачці ОСОБА_2 , в даній квартирі, крім позивачів, зареєстрований також відповідач, який тривалий час за вказаною адресою не проживає.

Факт непроживання відповідача в спірній квартирі також підтверджується довідкою ЖЕД № 904 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 03 липня 2019 року, Актом про непроживання, а також підтвердилось самим відповідачем в судовому засіданні.

/ а.с.7 - 11 /

Позивачі в судовому засіданні зазначили, що відповідач, тривалий час не проживаючи в спірній квартирі, витрат по її утриманню також не несе.

Відповідач дані обставини в судовому засіданні не спростовував.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Тобто, при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування слід встановити, скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців.

З цього випливає, що законом на позивача покладається обов`язок доказування факту непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом.

Позивачі в судовому засіданні зазначили і цього не спростовував відповідач, він добровільно залишив спірну квартиру, перешкод у користуванні нею позивачі йому не чинили, наміру повернутися в квартиру тривалий час не проявляв.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в судовому засіданні доказів поважності причин непроживання в спірному житловому приміщенні не надав, як і доказів непроживання в квартирі такий тривалий час.

Виходячи з викладеного вище, відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні понад встановлений законом строк, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 гр. на користь ОСОБА_3 , сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.9, 71, 72 ЖК України, ст. ст.15, 16 ЦК України, ст. ст.2,4,5, 12,13, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768, 40 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 листопада 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва