Справа № 127/1759/19
Провадження № 2/127/255/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Помазанові М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31.08.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 31.10.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 39 230,62 грн. Зважаючи на вищевикладене позивач змушений звертатись до суду з даним позовом.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є субєктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

А тому, на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України 21.01.2019 року судом було здійснено запит на адресу Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради щодо доступу до персональних даних відповідача ОСОБА_1 (а.с.47).

На вищезазначений запит суду надійшла відповідь від 24.01.2019 року, відповідно до якої інформація про фізичну особу ОСОБА_3, що зазначена у запиті, в реєстрі територіальної громади міста Вінниці відсутня (а.с.48).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2019 року відкрито провадження у справі за вищезазначеною позовною заявою (а.с.49).

Проте, в процесі підготовки справи до судового розгляду судом було здійснено відповідні запити до державних органів, в результаті розгляду яких отримана наступна інформація.

Згідно актового запису про смерть №2124 від 04.08.2014 року, вчиненого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_1 помер 01.08.2014 року у віці 51 років у м. Вінниці (а.с.58).

Відповідно до листа Першої вінницької державної нотаріальної контори від 13.03.2019 року №1009/01-16 згідно Спадкового реєстру відомості про наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_1, померлого 01.08.2014 року, відсутні (а.с.64).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31.08.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ним та банком договір (а.с.9, 10, 11-34).

При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось погашення кредитних коштів. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи (а.с.5-8), станом на 31.10.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором №б/н від 31.08.2010 року становить 39 230,62 грн., з них:

2 128,32 грн. заборгованість за кредитом;

33 857,98 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

1 844,32 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Разом з тим, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно актового запису про смерть №2124 від 04.08.2014 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_1 помер 01.08.2014 року у віці 51 рік у м. Вінниці (а.с.58).

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

А тому, з метою виконання вимог ч.1 ст.55 ЦПК України 28.02.2019 року судом було здійснено запит до Першої вінницької державної нотаріальної контори з метою з`ясування чи заводилась спадкова справа до майна померлого ОСОБА_1 (а.с.61), на який Першою вінницькою державною нотаріальною конторою було надано відповідь від 13.03.2019 року №1009/01-16, відповідно до якої згідно з даними зі Спадкового реєстру та архівними даними спадкова справа після померлого 01.08.2014 року ОСОБА_1 не заводилась (а.с.64).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у померлого відповідача ОСОБА_1 спадкоємців із зазначенням прізвищ, імен, по батькові останніх, яких би можна було залучити до участі у розгляді справи в якості правонаступників відповідача. Також, позивачем та його представником не надано доказів, які б свідчили, що спадкодавцю за життя належало будь-яке (рухоме, нерухоме) майно чи право на таке майно, що спадкоємці отримали останнє у спадщину, а тому в межах вартості майна, одержаного у спадщину, зобовязані задовольнити вимоги кредитора.

Окрім того, суд вважає, що не є виправданим нарахування позивачем відсотків, пені, комісії за користування кредитними коштами за період з 01.08.2014 року по 31.10.2018 року, в той час як відповідач помер 01.08.2014 року, а відтак нарахування відсотків, пені, комісії тощо за кредитом припиняються з дня смерті позичальника.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212, 509, 525, 526, 530, 536, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1216, 1218, 1219, 1282 ЦК України, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, рах. №3111, МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя: