Справа № 199/5175/17
РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2019 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Шеленок С.М.

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

представник відповідача: ОСОБА_3

співвідповідач: ОСОБА_4

представник відповідача: ОСОБА_5

представник Дніпровської міської ради:Олійник Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, Дніпровської міської ради , Департаменту з надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання співвласником земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_4, Дніпровської міської ради , Департаменту з надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання співвласником земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначила , що вона є колишньою дружиною ОСОБА_7 та їй на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку по АДРЕСА_1. Інша Ѕ частина вказаного вище житлового будинку належить ОСОБА_7, згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2005 року. 23.09.2014 року позивач зареєструвала своє право власності на вказану частину домоволодіння, в той час, як ОСОБА_7 право власності не зареєстрував.

Позивач вказує, що відповідачі оформили право власності на земельну ділянку та їм було видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0, 065 га для обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд ( землі житлової та громадської забудови), в той час як ОСОБА_7 право власності на свою частину домоволоління не зареєстрував та частина домоволодіння, зареєстрована за ОСОБА_4 фактично знищена.

Позивач вважає, що її право власності на земельну ділянку порушене, так, як вона є власником Ѕ частини житлового будинку, відповідачі оформили право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 без урахування її частки у домоволодінні.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати недійсним рішення Дніпропетровської міської ради №54/62 від 11.03.2015 в частині передачі земельної ділянки ОСОБА_7; Визнати ОСОБА_1 співвласником земельної ділянки по АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію земельної ділянки № 39083377 від 15.06.2015 р. ;

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 позов не визнав, просив позов залишити без задоволення. Суду пояснив, що його колишня дружина, ОСОБА_1 не зверталася до Дніпровської міської ради щодо оформлення права власності на земельну ділянку, відповідач її право на отримання у власність земельної ділянки не порушив.

ОСОБА_4 просила позов залишити без задоволення. Суду пояснила, що позивач е зверталася до міської ради з питанням щодо оформлення права власності на земельну ділянку, а тому її право не порушене.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2006 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, по Ѕ частині за кожним.

Рішенням Дніпровської міської ради від 11.03.2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 передано у спільну сумісну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 у м.

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Законом. Частиною 2 ст. 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Передача земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, здійснюється один раз по кожному виду використання.

В судовому засіданні встановлено, що позивач до Дніпровської міської ради із заявою про передачу їй у приватну власність земельної ділянки не зверталася, будь-яких доказів про порушення її права власності на земельну ділянку не надала.

За таких підстав суд вважає, що рішення Дніпровської міської ради №54/62 від 11.03.2015 та свідоцтво про реєстрацію земельної ділянки № 39083377 від 15.06.2015 р є законним, підстав для визнання їх недійсними суд не вбачає.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання позивача співвласником земельної ділянки, оскільки вказане питання не є компетенцією суду, позивачем неправильно вибраний спосіб захисту свого права.

Керуючись ст.ст. 115, 116, 118 ЗК України, ст.ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, Дніпровської міської ради , Департаменту з надання адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання співвласником земельної ділянки, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя Скрипник О.Г.