ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2420/19 Справа № 199/7551/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі - Гречишниковій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кадирова В.В. на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кадирова В.В., про стягнення гарантованого відшкодування за банківськими вкладами, упущеної вигоди, інфляційних збитків, 3 % річних та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ПАТ "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кадирова В.В., про стягнення гарантованого відшкодування за банківськими вкладами, упущеної вигоди, інфляційних збитків, 3 % річних та моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 19 лютого 2015 року між позивачем та АТ "ДЕЛЬТА БАНК" укладено договір банківського вкладу № 011-03616-190215 «Зростаючий» в доларах США, за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 1300 доларів США, у тимчасове строкове користування на строк до 05 березня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 2,5 % річних. Також, 19 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додаткову угоду № 1, якою змінено та викладено в іншій редакції шляхом зазначення про можливості зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізично особи та на рахунок Позивача було зараховано 5 620 доларів США. (що, з курсом НБУ, станом на 02.03.2015р. (дата запровадження тимчасової адміністрації) складав 150 941,96 грн. (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот сорок одна гривня, 96 коп.) за користування з розрахунку 2,5% річних. 19 лютого 2015 року між позивачем та АТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 «Зростаючий» в доларах США, за яким банк приймає від вкладника (депозитний) рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1300 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 05 березня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти з користування з розрахунку 2,5% річних. Також, 19 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додаткову № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 від 19.02.2015 р. «Зростаючий» у доларах США, якою змінено та викладено в іншій редакції шляхом зазначення про можливість зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи. 19 лютого 2015 року на рахунок позивача було зараховано 1 300 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 02.03.2015р. (дата запровадження тимчасової адміністрації) складає 34 915,40 грн. 02 березня 2015 року Постановою правління Національного банку України № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноважена особа. Протягом березня-червня 2015 року позивач звертався до АТ «ДЕЛЬТА БАНК» щодо повернення свого вкладу, у відповідь на які ним було отримано лист вих. № 05-3005942 від 18.06.2015р. де було зазначено, що операції з виплат тимчасово обмежені. Тимчасова адміністрація АТ «ДЕЛЬТА БАНК» листом № 05-3099407 від 03 листопада 2015 року повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 11-03616-190215 від 19 лютого 2015 року та договору банківського вкладу (депозиту) № 12-03616-190215 від 19 лютого 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь гарантовану суму відшкодування згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 011-03616-190215 «Зростаючий» у доларах США від 19 лютого 2015 року у розмірі 150941,96 грн. та № 012-03616-190215 «Зростаючий» у доларах США від 19 лютого 2015 року у розмірі 34915,40 грн., а всього 186857,36 грн. ; нанесений збиток (відшкодування упущеної вигоди) у розмірі 560325,18 грн.; відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 123226,68 грн.; 3% річних у розмірі 14098,77 грн., а також 5000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 гарантоване відшкодування за договором банківського вкладу «Зростаючий» № 011-03616-190215 від 19 лютого 2015 року в розмірі 150941,96 грн. та за договором банківського вкладу «Зростаючий» № 012-03616-190215 від 19 лютого 2015 року в розмірі 34915,40 грн., а всього 186857 гривень 36 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь держави судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, просить рішення суду першої інстанції в задоволеній частині скасувати та ухвалити нове в цій частині, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кадирова В.В., просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 лютого 2015 року між позивачем та АТ "ДЕЛЬТА БАНК" укладено договір банківського вкладу № 011-03616-190215 «Зростаючий» доларах США, за яким банк приймає від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 1300 доларів США, у тимчасове строкове користування на строк до 05 березня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти за його користування з розрахунку 2,5 % річних.

В той же день позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додаткову угоду № 1, якою змінено та викладено в іншій редакції шляхом зазначення про можливості зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізично особи та на рахунок позивача було зараховано 5 620 доларів США. (що, з курсом НБУ, станом на 02.03.2015р. (дата запровадження тимчасової адміністрації) складав 150 941,96 грн. (сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот сорок одна гривня, 96 коп.) за користування з розрахунку 2,5% річних.

Також 19 лютого 2015 року між позивачем та АТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 «Зростаючий» в доларах США, за яким банк приймає від вкладника (депозитний) рахунок НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1300 доларів США у тимчасове строкове користування на строк до 05 березня 2015 року та зобов'язується сплачувати проценти з користування з розрахунку 2,5% річних та між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено Додаткову № 1 до договору банківського вкладу (депозиту) № 012-03616-190215 від 19.02.2015 р. «Зростаючий» у доларах США, якою змінено та викладено в іншій редакції шляхом зазначення про можливість зарахування вкладу при перерахуванні з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи.

19 лютого 2015 року на рахунок позивача було зараховано 1 300 доларів США (за курсом НБУ, станом на 02.03.2015р.) складає 34 915,40 грн.

Таким чином на рахунку позивача знаходились кошти в розмірі 186857,36 грн.

02 березня 2015 року Постановою правління Національного банку України № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноважена особа.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 №181 "Про початок процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку.

Протягом березня-червня 2015 року позивач зверталась до АТ «ДЕЛЬТА БАНК» щодо повернення свого вкладу, у відповідь на які ним було отримано лист вих. № 05-3005942 від 18.06.2015р. де було зазначено, що операції з виплат тимчасово обмежені.

У відповідь на звернення у вересні 2015р. позивачу стало відомо, що її немає в переліку вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми, а відтак, вона звернулась до уповноваженої особи з клопотанням роз'яснити причини не включення її до переліку це підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, позивач звертався безпосередньо до відповідача, проте, грошові кошти так і не були отримані вкладником.

Тимчасова адміністрація АТ «ДЕЛЬТА БАНК» листом № 05-3099407 від 03 листопада 2015 року повідомила позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 11-03616-190215 від 19 лютого 2015 року та договору банківського вкладу (депозиту) № 12-03616-190215 від 19 лютого 2015 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

З позовної заяви, апеляційної скарги та матеріалів справи вбачається, що фактично спір виник між позивачем та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо прийняття Фондом рішення щодо визнання договору вкладу нікчемним і як наслідок невключення позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, і цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

За змістом ст. 3 Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону, Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

За змістом п. 17 ч. 1 ст. 2 цього Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону № 4452-VI, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону № 4452-VI вирішує виключно Фонд.

Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. .

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ст. 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку складає перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Отже, правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника і не породжують прав та обов'язків для банку.

Саме тому у ч. 8 ст. 36 Закону № 4452-VI зазначено, що дія цього Закону на банки не поширюється.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються за участі банку.

Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг відшкодування вкладникам.

Наведене свідчить, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно-правовим і не є спором у зв'язку з процесом ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI).

Тому, вказаний спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Такий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 квітня 2018 року в справі №820/11591/15.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що спір у даній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, установленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене «право на суд» разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть обмежуватися, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станєв проти Болгарії» § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При вирішенні питання про закриття провадження у справі судом не допущено порушень вищевказаних вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., про визнання протиправними рішення та зобов'язання вчинити певні дії, що стосуються виплати коштів за вищезазначеними договорами банківських вкладів.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 377 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кадирова В.В. - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Кадирова В.В. - закрити.

Повідомити ОСОБА_2, що розгляд її справи відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко

М.О. Макаров