Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 296/289/19

провадження № 61-12662св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів:Зайцева А. Ю., Ігнатенка В. М., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересована особа- Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 червня 2019 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Талько О. Б., Коломієць О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У січні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

На обгрунтування позовних вимог зазначив, що заявник є громадянином Республіки Ірак та з 1989 по 1992 роки проживав на території України у місті Житомирі.

Встановлення даного факту необхідно для набуття заявником громадянства України та отримання ним паспорта громадянина України.

Просив суд встановити факт постійного проживання заявника до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2019 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», в період з 1989 року по 1992 рік.

Встановлюючи в окремому провадженні факт постійного проживання заявника в період з 1989 року по 1992 рік на території, яка згодом стала територією незалежної України відповідно до Закону України «Про правонаступництво», суд першої інстанції виходив із доведеності на підставі показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тих обставин, що заявник, працюючи вантажником на базарі, як близький знайомий їх батька та чоловіка, проживав без прописки в їх квартирі АДРЕСА_1 з 1989 року по 1992 рік.

Не погодившись з цим рішенням, Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області подало до суду апеляційну скаргу.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 червня 2019 року апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області задоволено.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2019 року скасовано.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України залишено без розгляду.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що при розгляді цієї справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який, відповідно до приписів частини шостої статті 294 ЦПК України, належить вирішувати в порядку позовного провадження, а заява підлягає залишенню без розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У липні 2019 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла касаційна скарга на постанову Житомирського апеляційного суду від 19 червня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалене судове рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

05 серпня 2019 року на адресу Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому заінтересована особа просила суд касаційну скаргу представника заявника відхилити, оскаржуване судове рішення апеляційного суду залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

10 липня 2019 року касаційна скарга передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою та витребувано цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Багдаді та є громадянином Республіки Ірак.

26 квітня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області зареєстрований шлюб заявника та ОСОБА_8 , громадянки Грузії, про що складений актовий запис № 683.

Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області 12 липня 2017 року заявнику наданий дозвіл на імміграцію в Україну, а 13 липня 2017 року - видана посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 .

Управлінням введення реєстру територіальної громади Житомирської області 25 вересня 2018 року зареєстровано місце проживання заявника за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Звертаючись до суду, заявник просив суд про встановлення факту його постійного проживання на території України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Із заперечення Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області від 20 лютого 2019 року, апеляційної скарги вказаної заінтересованої особи на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 20 лютого 2019 року убачається, що при розгляді справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, виник спір про право.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Крім того частиною четвертою статті 315 ЦПК України роз`яснено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Залишаючи без розгляду заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України апеляційний суд послався на те, що при розгляді цієї справи в порядку окремого провадження виник спір про право, який, відповідно до приписів частини шостої статті 294 ЦПК України, належить вирішувати в порядку позовного провадження.

З таким висновком суду погодитись не можливо з наступних підстав.

Як повідомив ОСОБА_1 у своїй заяві, встановлення факту постійного проживання необхідно йому для подальшого вирішення питання щодо оформлення набуття ним у відповідності до приписів частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» громадянства України.

Системно проаналізувавши заперечення та апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області можливо дійти висновку, що доводи заінтересованої особи стосуються виключно недоведення заявником обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених ним вимог, що не є по суті підтвердженням наявності спору про право.

При цьому необхідно ураховувати, що у кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору про право.

Право ОСОБА_1 на отримання громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» за умови надання відповідних документів Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області не заперечувало, що убачається із його письмового повідомлення від 27.11.2018 року № Г-398/6/1801-18/1801.4.1/7670-18.

Разом із тим, само по собі посилання Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області в апеляційній скарзі на існування між ним та заявником спору про право не може беззаперечно свідчити про наявність такого спору.

Суд апеляційної інстанції вказане до уваги не прийняв та дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, безпідставно залишивши на підставі частини шостої статті 294 ЦПК України заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України без розгляду.

Відповідно, на предмет законності та обґрунтованості заявлених вимог ОСОБА_1 апеляційний суд справу в апеляційному порядку не перевірив.

Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, в зв`язку з чим позбавлений можливості ухвалити нове рішення або змінити судові рішення у цій справі.

За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), Верховний Суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлені, оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 19 червня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

В. М. Ігнатенко

Є.В. Коротенко

В. П. Курило