Провадження №2/760/1207/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарях Ковальській К.О., Мелешко О.С.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

04.06.2019 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , мати позивачки - ОСОБА_1 . Спадщина померлої складає &#189; частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Інша Ѕ частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить Позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка посилалася на те, що вона є спадкоємицею за заповітом померлої ОСОБА_3 .

Зазначено, що ОСОБА_3 до укладення шлюбу з ОСОБА_4 була одружена з ОСОБА_5 , батьком позивача. Тож у свідоцтві про народження позивача її прізвище - « ОСОБА_3 », а після укладення шлюбу з ОСОБА_7 - стало « ОСОБА_1 ». Інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті ОСОБА_3 немає.

Позивачка вказала, що у встановлений законом строк вона звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , проте заяву про прийняття спадщини у неї не прийняли, оскільки неможливо було встановити місце реєстрації померлої. Нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори було подано запит щодо місця померлої ОСОБА_3 . Проте, нотаріус П`ятої Київської державної нотаріальної контори міг прийняти заяву позивача про прийняття спадщини, паралельно встановлюючи місце реєстрації померлої ОСОБА_3 .

Зазначено, що після встановлення місця реєстрації померлої, позивач повторно звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини, проте їй було відмовлено, оскільки нею був пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Позивачка посилалася на те, що вона є пенсіонером, 11.05.2017 у неї трапився інсульт, тож нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори могли бути вчинені дії, які б перешкодили пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Крім того, вказала, що вона вважала, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки користувалась квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та зберігала там свої речі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачка просить визначити їй додатковий строк в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 08.06.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26.11.2018 задоволено клопотання представника позивача - ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Витребувано від П`ятої Київської державної нотаріальної контори (03058, м. Київ, вул. Машинобудівна, 8) належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 26.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

30.11.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому просить проводити розгляд справи у їх відсутність та прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів згідно чинного законодавства.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи, у матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про розгляд справи, однак, її неявка не перешкоджає розгляду справи у її відсутність.

Суд, заслухавши сторону позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с. 12).

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №8 від 24.05.2018 (а.с. 6, 7).

04 грудня 1993 року ОСОБА_3 було складено заповіт, яким, остання, заповіла належну їй на праві приватної власності долю квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1993, виданого Комісією по приватизації житлового фонду НВО «Більшовик», квартира АДРЕСА_1 , належиала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.11.2005, посвідчене державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори, на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 .

З позову вбачається, що ОСОБА_1 від завідувача П`ятої київської державної нотаріальної контори було надано лист про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та за законом вих. №2587/01-16 від 17.05.2018, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не виконано дії, передбачені ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, посилалася на те, що у встановлений законом строк зверталася до П`ятої Київської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , проте заяву про прийняття спадщини у неї не прийняли, оскільки неможливо було встановити місце реєстрації померлої. Нотаріусом П`ятої Київської державної нотаріальної контори було подано запит щодо місця померлої ОСОБА_3 , однак, він міг прийняти заяву позивача про прийняття спадщини, паралельно встановлюючи місце реєстрації померлої ОСОБА_3 . Після встановлення місця реєстрації померлої, позивач повторно звернулась до П`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини, проте їй було відмовлено з підстав пропущеного шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердила, що в січні 2018 року вона супроводжувала ОСОБА_1 до П`ятої Київської державної нотаріальної контори, де остання звернулася до державного нотаріуса з приводу подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , однак, заяву про прийняття спадщини у неї не прийняли, оскільки неможливо було встановити місце реєстрації померлої.

З довідки, наданої П`ятою київською державною нотаріальною конторою, вих. №2425/01-16 від 29.08.2019, вбачається, що 23.01.2018 за вих. №326а/01-16 ОСОБА_1 було надано запит до Центру надання адміністративних послуг на отримання довідки про останнє місце проживання та реєстрації ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2018 було надано витяг з Реєстру територіальної громади міста Києва №26491277 про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , якою підтверджено реєстрацію ОСОБА_3 у зазначеній квартирі з 12.01.1979.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1268 Цивільного кодексу України передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України).

Стаття 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У пункті 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Також, вказано, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Крім того, у п. 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що помилковою є практика судів, які визнають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними із порушенням вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв`язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків.

Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що причини пропуску позивачкою строку є поважними та обґрунтованою є вимога про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Суд, керуючись ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1261-1265, 1268-1272 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) додатковий строк у два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебіг зазначеного строку рахувати з моменту набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: