Справа № 186/2/19
Провадження номер № 2/0186/76/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Янжули С. А.

при секретарі Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою, який надійшов в провадження суду 03 січня 2019 року.

В обґрунтування позову зазначає, що 11 жовтня 2017 року вона уклала з ОСОБА_2 письмовий договір позики, відповідно до якого, передала відповідачу грошові кошти в сумі 425 доларів США, з нарахуванням процентів у розмірі 10% щомісячно на залишок боргу, з умовою їх повернення через 10 місяців, тобто до 11 серпня 2018 року.

На підтвердження укладання вищезазначеного договору, ОСОБА_2 була написана розписка від 11 жовтня 2017 року про отримання позики у розмірі 425 доларів США.

В порушення укладеного договору позики відповідач не виконав узятих на себе зобов'язань, своєчасно борг не повернув.

Такі обставини змусили її звернутись до суду з позовною заявою.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь 425 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 11 585,50 гривень - суму боргу, 3% річних за період з 11 жовтня 2017 року по 27 грудня 2018 року в сумі 419,80 гривень та 10% щомісячно на залишок боргу в розмірі 16 837,68 гривень за період з 11 жовтня 2016 року по 27 грудня 2018 року, а всього 28 842,98 гривень та судовий збір по справі 704,80 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовними вимогами погодився частково, згідний сплатити 425 доларів США основного боргу, з нарахованими процентами не згідний.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що між сторонами 11 жовтня 2017 року був укладений договір позики, згідно якого, ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 425 доларів США, а останній зобовязався повернути борг через 2 місяці (а не через 10 місяців, як вказує позивач в позові), з урахуванням процентів в розмірі 10%, які нараховуються щомісячно на залишок суми боргу.

Докази про сплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 будь-яких коштів по вищезазначеному договору позики на час постановлення рішення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що строк повернення позики згідно розписки від 11 жовтня 2017 року визначений, а саме 2 місяці, тобто до 11 грудня 2017 року включно.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником у борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів (Правова позиція ВСУ у справі №6-1967цс15).

Судом встановлено, що розписка від 11 жовтня 2017 року містить умови про отримання грошових коштів у борг, дату отримання коштів та зобов'язання їх повернути.

Отже, зазначена розписка є належним доказом, що підтверджує боргові зобов'язання, а правовідносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, що виникли з договору позики.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Після закінчення строків повернення сум боргу, тобто після 10 серпня 2018 року, відповідач борг не повернув, чим порушив умови договору. Таким чином, вимоги позивачки в даній частині позовних вимог є обґрунтованими.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-284цс17 від 01 березня 2017 року.

Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на 27 грудня 2018 року, Національним банком України встановлено офіційний курс гривні до долару США в розмірі 27.26 гривень за 1 долар США, відтак сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 11 жовтня 2017 року становить: 11 585,50 гривень.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 11 жовтня 2017 року в розмірі 11 585,50 гривень.

В частині позовних вимог про стягнення нарахованих позивачем процентів суд приходить до наступного.

Згідно правового висновку ОСОБА_3 Верховного Суду, п.89-91 Постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12/, за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, враховуючи що строк користування позикою за договором від 11 жовтня 2017 року сплив 11 грудня 2017 року нарахування позивачем після цієї дати процентів є неправомірним, а тому у задоволені позовних вимог про стягнення процентів за період з 12 грудня 2017 року ( а не 12 грудня 2016 року, як вказує позивач) по 27 грудня 2018 року слід відмовити.

В частині позовних вимог про стягнення процентів за договором позики за період з 11 жовтня 2017 року по 11 грудня 2017 року, суд приходить до висновку, що вони підлягають задоволенню.

Так, розмір процентів у відповідності до договору позики нараховується у розмірі 10% щомісячно на залишок боргу.

Розрахунок проводиться за формулою: P = S x Oc : 100 x Q, де

Р розмір процентів;

S сума позики;

Q кількість місяців користування коштами, тому

P = 425 доларів США х 10% : 100% х 2 міс = 85 доларів США, що еквівалентно 2 317,10 гривень.

Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів за користування позикою за період з 11 жовтня 2017 року по 11 грудня 2017 року в розмірі 85 доларів США, що еквівалентно 2 317,10 гривень.

Що ж стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 11 жовтня 2017 року по 27 грудня 2018 року в розмірі 419,80 гривень, то вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Отже, 3% річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 425,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання, а саме: з 12 грудня 2017 року до дня ухвалення судового рішення, у даному випадку рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, кількість днів з 12 грудня 2017 року по 05 квітня 2019 року становить 480 днів, помноженого на 3%, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Тобто, 425,00 доларів США х 480 днів х 3 : 100 : 365 = 16,77 доларів США, що еквівалентно 457,15 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог за подання до суду позовної вимоги майнового характеру фізичною особою.

Ціна позову, заявлена позивачем, становить 28 842,98 гривень, за що сплачено судовий збір в розмірі 704,80 гривень, задоволено позовні вимоги на суму 14 359,75 гривень, що становить 50% від заявленого, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 352,40 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 258, 263, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 524, 533, 610, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 11 жовтня 2017 року в розмірі 14 359 (чотирнадцяти тисяч трьохста п'ятдесяти дев'яти) гривень75 копійок, з яких: 11 585,50 гривень сума боргу; 2 317,10 гривень сума процентів за період з 11 жовтня 2017 року по 11 грудня 2017 року; 457,15 - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352 (трьохста п'ятдесяти двох) гривень 40 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.