н/п 2/490/1966/2018 Справа № 490/2232/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючий - суддя Гуденко О. А.

секретаря судового засідання - Кваша С.О,, Дудник Г.С.,

за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача Воробйова В.Л.,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника відповідачів Бєлової Р. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Тетяна Леонідівна про скасування права власності, суд

У С Т А Н О В И В:

28.03.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, посилаючись на таке.

Позивач є співвласником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 85 кв. м., яка складається з приміщень в двох рівнях на четвертому та п'ятому поверсі. Приміщення квартири позивача площею 11, 3 кв. м., яке знаходиться на четвертому поверсі без будь-яких документів та її згоди зайняли відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_7, облаштувавши з цегли перегородку, встановивши металеві двері, чим пошкодили стіну та позбавили доступу до приміщення.

Посилаючись на ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 16, ч. 1 ст. 317, статті 319, 321, 386, 391 ЦК України, просить зобов'язати відповідачів звільнити належне їй на праві спільної часткової власності приміщення кв. 95 площею 11, 3 кв. м., розташоване на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_1 та передати їй ключі від дверей зазначеного приміщення та стягнути з відповідачів судові витрати. За наданим позивачем попереднім (орієнтовним) розрахунком сум судових витрат, оплата витрат на правову допомогу складає 8 000 грн. Крім того, позивач справу просить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву від 16.04.2018 адвокат Бєлова Р. В., яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та повноваження якої підтверджуються ордерами серії МК №84404, №84424 від 06.02.2018, договорами №06/3 про правову допомогу та представництво інтересів від 06.02.2018, витягом з Єдиного реєстру адвокатів серія ВЕ №0926, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №470 від 03.12.2007 (а.с. 23-26, 32-35), заперечувала проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вважаючи, що позовна заява не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 50 ЦПК України, бо позов пред'явлений одним співвласником - ОСОБА_2, отже інші співвласники не вважають, що їх права порушені, що вказує на необґрунтованість позову.

Крім того, в позовній заяві не вказані обставини набуття позивачем та членами її родини права власності на спірне приміщення, відсутні посилання на докази, що підтверджують законність набуття права власності на нього.

Відповідачі оспорюють право власності позивача на спірне приміщення, яке є допоміжним приміщенням - колясочною і відповідно до чинного законодавства є об'єктом спільної власності співвласників будинку та може бути передано у власність певній особі тільки після узгодження з іншими співвласниками, яке позивач не отримувала.

Позивач ОСОБА_2 16.05.2018звернулася до суду з клопотанням про залучення до участі у справі у якості співвідповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, посилаючись на те, що ці особи є співвласниками квартири АДРЕСА_2 і вони порушують її права.

16.05.2018 ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 звернулися до ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т. Л. з зустрічним позовом про скасування права власності, посилаючись на таке.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей з Реєстру права власності на нерухоме майно, в січні 2018 року відповідачами за зустрічним позовом було зареєстроване право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 85 кв. м., жилою площею 41, 6 кв. м. на праві спільної часткової власності (по 1/4 частки). Зазначене право власності виникло на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.2008. В порушення вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК позивач за первісним позовом не надала суду вказане рішення, з якого вбачається, що за ОСОБА_2 І членами її родини визнано право власності на самочинно переобладнану трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальна площа якої складає 58 кв. м., а житлова площа складає 41, 6 кв. м. В рішенні відсутні відомості, що право власності визнається на площу, розташовану на двох поверхах будинкуі очевидною є невідповідність зазначеної площі.

Позивачі за зустрічним позовом оспорюють право власності відповідачів на всю площу будинку АДРЕСА_1 самовільно зайняту відповідачами, що знаходиться поза межами їх двокімнатної квартири, бо воно зареєстроване з суттєвими порушеннями вимог закону.

Посилаючись на статтю 41 Конституції України, статті 216, 228, 345, 369 ЦК України, ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 №4-рп/2004, від 09.11.2011 №14-рп/2011, ст. 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009, п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004, вважають, що правочин вчинений нотаріусом Боненко Т. Л. щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також до Реєстру прав власності на нерухоме майно, здійснений 18.01.2018 та 24.01.2018 є недійсним, оскільки нотаріус зареєструвала за відповідачами право власності на допоміжні приміщення, що є об'єктом права спільної сумісної власності мешканців будинку АДРЕСА_1 без їх згоди, наданої в установленому законом порядку, чим було порушено право спільної власності позивачів за зустрічним позовом. Підґрунтям цих дій стало рішення адміністрації, яка фактично прийняла на себе функції і повноваження, що не входили до компетенції виконавчого органу Миколаївської міської ради.

Документи, що є підставою набуття права власності на площу, що становить різницю між 58 кв. м., визнаними судом, та 85 кв. м., зареєстрованими нотаріусом, у відповідачів відсутні. ОСОБА_15 неодноразово заявляла, що спірні приміщення їй були надані за актом-приймання передачі директором КП СКП "Гуртожиток" ОСОБА_16, проте надати документи на підтвердження зазначених обставин відмовилась та не повідомила на підставі чого нею була проведена реєстрація права власності 18.01.2018.

Позивачі за зустрічним позовом просять прийняти зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом, скасувати державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_12 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. В порядку вжиття заходів на забезпечення доказів, зобов'язати ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_12 надати суду документи, що стали підставою для реєстрації оспорюваного права власності та збільшення площі спірної квартири. Стягнути з відповідачів за зустрічним позовом на користь позивачів судові витрати.

20.06.2018 адвокат Бєлова Р. В. в підготовчому засіданні звернулася до суду з клопотанням про витребування в КП ММБТІ інвентарну справу на будинок АДРЕСА_1 та у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т. Л. належним чином завірені матеріали нотаріальної справи, на підставі яких цим нотаріусом внесені відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2 Та з заявою про виклик свідків.

В клопотанні від 25.06.2018 про стягнення з відповідачів витрат на послуги адвоката представник ОСОБА_2 адвокат Воробйов В. Л., повноваження якого підтверджуються ордером серії МК №44028 від 16.03.2018, договором-дорученням про надання правової допомоги від 16.03.2018 та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 459 від 29.09.2007 ( т. 1 а. с. 6, 7, 106), просить стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в солідарному порядку витрати на послуги адвоката в розмірі 8 000 грн на користь позивача ОСОБА_18 В аналогічних клопотаннях від 03.07.2018 просить стягнути 7 000 грн та від 06.03.2019 - в загальній сумі 12 000 грн.

27.06.2018 від ОСОБА_13 надійшла заява про вступ у справу в якості позивача з посиланням на те, що рішення у справі може вплинути на його права та законні інтереси, в якій ОСОБА_13 просить задовольнити первісний позов і відмовити у задоволенні зустрічного позову. Вказану заяву ОСОБА_13 заявою від 01.10.2018 просив вважати такою, що подана помилково та просив залучити його у справу в якості третьої особи. Одночасно надав заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу адвокатом Воробйович В.Л.

У відзивах на зустрічний позов від 03.07.2018 та 09.10.2018 представник позивача за первісним позовом адвокат Воробйов В. Л. вказав, що позивач заперечувала проти прийняття зустрічного позову, в зв'язку з тим, що 11.02.2018 позивачі за зустрічним позовом подавали до Центрального районного суду м. Миколаєва позов про скасування права спільної часткової власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (справа 490/1107/18) і 15.02.2018 судом була постановлена ухвала, якою відповідачам було відмовлено в скасуванні права власності на допоміжне приміщення. Ухвала набрала законної сили та відповідачами не оскаржувалася.

13.04.2018 в зазначеній справі позивачами за зустрічним позовом була подана заява про повернення позову, однак за цією заявою рішення судом прийняте не було. Зустрічна позовна заява за своїм змістом та підставами відповідає позовній заяві у справі 490/1107/18. Крім того, зустрічна позовна заява не відповідає вимогам законодавства, а саме: подана особами, що не мають права на подання позову; відсутнє посилання на документи, що підтверджують право власності відповідачів за первісним позовом на квартири (не визначений правовий статус). ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_17, яка викликається як свідок самовільно захопили та переобладнали в житлові приміщення пожежний вихід, кімнату школяра плошею 19,5 кв. м., частину загального коридору і в них відсутні правовстановлюючі документи на квартири, в яких вони зареєстровані.

Позивач ОСОБА_2 вживає заходи щодо усунення порушень життєдіяльності будинку АДРЕСА_1, а саме самовільне зайняття та встановлення металевих гаражів сім'єю ОСОБА_23, що і стало причиною їх звернення з зустрічним позовом.

Заявлена як свідок ОСОБА_19 не є власником квартири АДРЕСА_4, а свідок ОСОБА_20 не проживає в НОМЕР_13 цього будинку більше 15 років. Квартира передається в найм.

Зустрічна позовна заява має майновий характер, тому судовій збір мав бути сплачений за позовні вимоги майнового характеру.

До участі у справі не притягнуто КП СКП "Гуртожиток", який є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, і на його дії посилаються позивачі за зустрічним позовом.

Не визначений правовий статус приватного нотаріуса Боненко Т. Л.; поняття третя особа в ЦПК України відсутнє.

Не визначені підстави зустрічного позову та відсутнє посилання на норми права.

Не притягнутий до участі у справі орган місцевого самоврядування, хоча зустрічний позов стосується скасування державної реєстрації.

Вимоги позивачів у зустрічному позові є незрозумілими, так як його назва не відповідає вимозі про скасування державної реєстрації права приватної спільної часткової власності.

Всі додані до зустрічного позову докази свідчать про конфлікт між ОСОБА_4, ОСОБА_17 з ОСОБА_2 і не підтверджують порушення прав позивачів з боку ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, який не є співвласником квартири АДРЕСА_1.

Позивачі за зустрічним позовом зловживають своїми процесуальними правами, а саме подали до Апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу про скасування рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.2008 про визнання права власності на квартиру НОМЕР_10, що як і зустрічний позов спрямовано на позбавлення права власності позивачів за первісним позовом. Крім того, вони безпідставно затягують розгляд справи.

Представник позивачів адвокат Воробйов В. Л. за зазначених обставин просить у відзиві від 03.07.2018 року залишити зустрічну позовну заяву без розгляду, а у відзиві від 09.10.2018 - без задоволення.

03.07.2018 представник позивача за первісним позовом звернувся до суду з заявою про визнання зловживання процесуальними правами відповідачами, яка за змістом є аналогічною відзиву від 03.07.2018 та просить визнати зловживанням процесуальними правами подання відповідачами за первісним позовом зустрічної позовної заяви про скасування права власності та залишити її без розгляду.

У відповіді на відзив (вх. №21233 від 17.07.2018) адвокат Бєлова Р. В. заперечує проти аргументів представника позивача за первісним позовом, посилаючись на таке.

Предметом розгляду в провадженні є право власності відповідачів за зустрічним позовом, отже відомості про склад майна позивачів та їх родичів не має доказового значення, оскільки не стосується предмету спору.

Позивачі за зустрічним позовом дійсно зверталися до Центрального районного суду м. Миколаєва з аналогічним зустрічному позовом, але 19.02.2018 ухвалою суду у справі №490/1107/18 задоволена заява позивачів та повернутий позов з усіма додатками та судовим збором. Ухвалою суду від 15.02.2018 не вирішувалося питання по суті спору, а вирішувалося питання про забезпечення позову. Отже, зазначена ухвала не є вирішенням спору по суті.

Цивільне провадження ґрунтується на засадах змагальності та диспозитивності, тому позивач ОСОБА_2 може надати суду докази на підтвердження своєї правової позиці та заперечень з приводу доказів протилежної сторони.

В залучення СКП "Гуртожиток" як учасника справи відсутня необхідність, так як скасування державної реєстрації права власності не впливає на його права та обов'язки як балансоутримувача.

Нотаріус Боненко Т. Л., на думку позивачів за зустрічним позовом, вчинила протиправні дії і внесла відомості про реєстрацію права власності, не маючи на це жодних правових підстав.

Ст. 52, 53 ЦПК України розкривають поняття третя особа, тому твердження представника позивача за первісним позовом про відсутність цих норм є незрозумілим.

Невмотивованим є заперечення про залучення до участі у справ органу місцевого самоврядування, не вказано якого саме органу та в якому процесуальному статусі.

Невартою уваги є теза про відсутність посилань на норми права, так як такі посилання в зустрічному позові є.

В зустрічному позові чітко визначено, що порушення прав позивачів полягає в порушенні відповідачами, які є співвласниками, у тому числі й ОСОБА_12, право якого підтверджується витягами з державних реєстрів від 06.02.2018, процедури набуття права власності на допоміжні приміщення, що є об'єктом права спільної сумісної власності мешканців будинку.

Отже, відзив на зустрічну позовну заяву так само як і заява про визнання зловживання процесуальними правами не ґрунтуються на законі.

Крім того, представник позивачів за зустрічним позовом не погоджується з розміром витрат на правову допомогу, які ґрунтуються на Законі України "Про граничній розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", що втратив чинність 15.06.2017, а також є завищеними та не відповідають кваліфікації адвоката Воробйова В. Л., яка на думку представника позивачів за зустрічним позовом, є низькою, а також сама ОСОБА_2 є адвокатом.

Ухвалою суду від 30.03.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 20.06.2018 вищевказана зустрічна позовна заява прийнята до провадження та об'єднана в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалою суду про закриття підготовчого провадження від 20.06.2018 задоволене клопотання позивача та залучені в якості співвідповідачів по справі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5; задоволене клопотання представника відповідачів по первісному позову та витребувані у КП ММБТІ інвентаризаційну справу на будинок АДРЕСА_1 та у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т. Л. копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких внесені відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, частково задоволено клопотання про виклик свідків, закрите підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті на 03.10.2018 на 14 год. 00 хв.

Протокольною ухвалою суду від 03 жовтня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_13 про залучення його в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору , на стороні позивача.

Ухвалою про забезпечення доказів від 13 грудня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача Бєлової Р. В. та витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. ( АДРЕСА_5) належним чином завірені копії матеріалів документів нотаріальної справи, номер запису №24513708 від 18.01.2018 р., на підставі яких внесені відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13; у КП ММБТІ всі матеріали інвентарних справ по кімнаті АДРЕСА_1.

Ухвалою про забезпечення доказів від 06 березня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача Бєлової Р. В. та витребувано з Департаменту з нкадання адміністративних послуг ММР належним чином завірені копії матеріалів документів реєстраційної справи, номер запису №24513708 від 18.01.2018 р., на підставі яких внесені відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Воробйов В.Л. позовні вимоги за первісним позовом підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечували, з підстав, зазначених в первісній позовній заяві та у відзивах на зустрічний позов, просили задовольнити первісний позов. На неодноразове прохання суду надати первісні документи, що підтверджують право власності на спірне допоміжне приміщення (колясочну ) та документи, на підставі яких загальна площа належної їй квартири збільшилась з 58 кв. м. до 85 кв. м., категорично відмовилася надавати ці докази, посилаючись на те, що надання нею доказів породжує нові судові справи.

Щодо зустрічного позову пояснила, що позов заявлено неналежними позивачами , неправильно вирішено процесуальне положення державного реєстратора - приватного нотаріуса, яка проводила оспорювану державну реєстрацію, взагалі недоведено порушення прав позивачів на корситування приміщеннями загального користування цією реєстрацію. Адже її право власності , яке зареєстровано належним чином в установленому законом порядку , є непорушним, а належна державна реєстрація права приватної власноті на технічний паспорт, виданий на її ім'я є достатніми і належним підтвердженням правових підстав набуття нею права власності на спірне приміщення.

Позивачка остаточно просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку на її користь 8000 грн витрат на правову допомогу, а на користь ОСОБА_13, - 7000 грн витрат на правовву допомогу.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7, їх представник адвокат Бєлова Р. В. проти задоволення первісного позову заперечували, просили задовольнити зустрічний позов, з підстав, зазначених у ньому та у відзиві на зустрічний позов та у відповіді на відзив на зустрічний позов.

Третя особа- приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т. Л. про час, дату та місце слухання справи в суді повідомлена відповідно до положень цивільного законодавства, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Вислухавши позивача за первісним позовом, їх представника, відповідачів за первісним позовом та їх представника, дослідивши фактичні обставини справи, надані сторонами докази, суд доходить до наступного.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.09.1997 року ВАТ БФ "Миколаївбуд" , квартира АДРЕСА_1, загальною площею 39,7 кв.м., належала на праві спільної часткової власності по 1/4 частці кожному ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

З рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.2008 у справі №2-7-3760/2008 року, яке набрало законної сили, вбачається, що за ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 суд визнав право власності на самочинно переобладнану трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 з двокімнатної за рахунок переобладнання приєднаного приміщення загального користування (колискової) згідно рішення 251-р від 11.03.2008 в житлову кімнату та за рахунок самочинного приєднання частини коридору загального користування площею 3, 9 кв. м., в результаті чого загальна площа складає 58, 0 кв. м., житлова площа 41, 6 кв. м., по 1/ 4 частині за кожним( т. 1 а. с. 79, 79 зворот).

З договору дарування частки квартири від 24.10.2013 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_12 передав безоплатно у власність ОСОБА_2 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 ( т. 1 а. с. 133-134).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2018 (т. 1 а. с. 9), 18.01.2018 приватним нотаріусом Боненко Т. Л. як державним реєстратором на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.2008 у справі №2-7-3760/2008 зареєстроване право приватної спільної часткової власності на об'єкт нерухомого майна: трикімнатна квартира, об'єкт житлової нерухомості загальною площею 85 кв. м., житловою площею 41, 6 кв. м.; адреса АДРЕСА_1. Розмір частки 1/4. Власник: ОСОБА_2

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 06.02.2018 за запитом адвоката Бєлової Р В., вбачається, що в реєстрі прав власності на нерухоме майно є відомості про реєстрацію 17.09.2008 на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.2008 № 2-7-3760 права приватної спільної часткової власності на трикімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 58, кв. м., житловою площею 41, 6 кв. м. Власником зазначений ОСОБА_11 Форма власності: приватна спільна часткова; частка власності - 1/4. За відміткою про реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 24.01.2018 на підставі рішення від 17.09.2008; підставою виникнення права власності є зазначене вище рішення Центрального районного суду м. Миколаєва зареєстрована приватна спільна часткова власність ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_2; частка власності кожного - 1/ 4 ( т. 1 а. с. 75-76).

Аналогічна інформація про реєстрацію права спільної часткової власності в розмірі 1/4 частки на ім'я ОСОБА_13 міститься в витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.02.2018 ( т. 1 а. с. 117).

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 - відповідно до вимог ст.17 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - ТОВ "Бюро генерального планування" на замовлення ОСОБА_2. ОСОБА_11, ОСОБА_13 16.01.2018 року провеені поточні інвентаризаційно-оцінювальні роботи за адресою АДРЕСА_1, яка становм на 28.12.2012 року згідно матеріадів архівної справи ММБТІ, належить на праві приватної власності ОСОБА_2. ОСОБА_11, ОСОБА_13 , згідно рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 08.05.2008 року № 2-7-3760/2008 та договру дарування від 24.10.2013 року № 964 : опис обєкта квартира трикімнатна, загальна площа 85,0кв.м., житлова площа 41,6 кв.м. Обєкти самочинного будівництва відсутні. примітка: збільшена загальна площа на 27,0 кв.м. за рахунок зносу перестинків та поточного ремонту, що згідно інструкції про проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затв.Наказом Держкомбуд архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року зі змінами на 2010 рік - не є самочинним.

За заявою ОСОБА_2 від 18.01.2018 року на підставі цього листа б/н , а також вищевказаного рішення суду державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Боненко Т.Л. 24.01.2018 року прийнято рішення про державну реєстрацію приватної спільної часткоовї власності на спірну квартиру за ОСОБА_2. ОСОБА_11, ОСОБА_13

Після цього, 1/4 частка квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_13 неодноразово дарувалася на користь ОСОБА_2, а також останньою на корсить ОСОБА_13 Згідно останнього Договору дарування від 22.02.2019 року, реєстраційний номер 198, ОСОБА_13 подарував ОСОБА_2 1/4 частку в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, , загальною площею 85 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м.

Таким чином, як підтверджується матеріалами справи, на час розгляду справи ОСОБА_13 не є власником частки у спірній квартирі , отже його право на усунення перешкод в користуванні цією квартирою саме в порядку ст. 391 ЦК України, на яку як на підставу позову посилається позивачка - не може бути порушеним.

Як слідує з технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 та в технічній характеристиці квартири, що квартира посімейного заселення розташована на 4, 5 поверсі 9 поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 41,6 кв. м., у тому числі 1-а кімната 12, 1 кв. м., 2а-кімната 15, 8 кв. м., 3-а кімната -13,7 кв. м., кладова - 11, 3 кв.м., санвузол-2, 0 кв. м., прихожа - 13, 7 кв. м., коридор - 3, 9 кв. м., коридор - 2,3 кв. м., ванна, 2,4 кв. м., кухня - 6, 4 кв. м., лоджія 1, 4 кв. м. Загальна площа квартири - 85 кв. м.

При цьому кладова - 11, 3 кв.м. та прихожа - 13, 7 кв.м - знаходяться на четвертому поверсі, а решта приміщень - на пятому поверсі. ( т. 1 а. с. 10-11). Як пояснили сторони в судовому засіданні ці дві частини квартири між собою не поєднуються спільним входом , а вхід до приміщень на четвертому поверсі є через коридор загального користуваання.

Також ні з технічного паспорту на цю квартиру, ні з пояснень сторін не вбачається такий факт як "знесення перестинків"між приміщеннями пятого та четвертого поверху, які зазначені в матеріалах реєстраційної справи як підстава збільшення загальної площі квартири.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 15.05.2018 з відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 17.07.2007 є співвласниками двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2. Форма власності: приватна спільна часткова; частка власності кожного - 1/4 ( т. 1 а. с. 38-39). Аналогічна інформація вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 17.07.2007 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Миколаївського міського бюро технічної інвентаризації від 08.08.2007 (т. 1 а.с. 69, 70).

З договору купівлі-продажу від 08.06.2017 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.06.2017 вбачається, що ОСОБА_4 є власником квартири за адресою АДРЕСА_6.

З матеріалів цивільної справи справи вбачається, що між сторонами склалися неприязні відносини через користування приміщеннями загального користування будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території, які неодноразово були предметом розгляду органів національної поліції, дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, органів місцевого самоврядування та суду ( т. 1 а. с. 13, 40, 41, 65, 66, 67, 68, 148, 149, 150, 151, 182-190; т. 2 а. с. 16-18, 26, 28-30).

Оглянута в судовому засіданні справа Миколаївського міського бюро технічної інвентаризації №20729 том IV-2 та том 1 АДРЕСА_1 містить інформацію про належність АДРЕСА_1 сім'ї ОСОБА_13 як співвласникам. З журналу внутрішніх обмірів та розрахунків від 19.03.2008 вбачається, що загальна площа трикімнатної квартира АДРЕСА_1 - 58, 0 кв. м., житлова (основна) - 41, 6 кв. м., допоміжна 16, 4 кв. м.

В матеріалах зазначеної справи Миколаївського міського БТІ міститься:

- розпорядження від 11.03.2008 №251-р Адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради "Про дозвіл на приєднання приміщення загального користування до квартири АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_12, яке дозволяє співвласникам ОСОБА_12 приєднати приміщення загального користування (колясочну ) площею 12 кв. м. до квартири АДРЕСА_1.

- повідомлення Миколаївського бюро технічної інвентаризації про те, що ОСОБА_12 по АДРЕСА_1 самочинно забудовав: приєднано частину коридору загального користування 3, 9 кв. м.; квартира трикімнатна переобладнана з 2-х кімнатної за рахунок переобладнання приєднаного приміщення загального користування (колискової) згідно рішення 251-р від 11.03.2008 в житлову кімнату. В результаті перепланування та переобладнання квартира трикімнатна має загальну площу 58,0 кв. м., житлову площу 41, 6 кв. м.

- витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.04.2009, з якого вбачається, що на підставі рішення суду (2-7-3760 від 08.05.2008) ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 є співвласниками (форма власності спільна часткова; частка кожного 1/4) квартири АДРЕСА_1, загальною площею 58, 0 кв. м., житловою площею 41, 6 кв. м.

- поверховий плану 5 поверху будинку АДРЕСА_1 розташована на 5 поверсі та первісно мала загальну площу 36, 4 кв. м., житлову 27, 4 кв. м., службову 9, 0 кв. м.

З відповідей ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" від 18.04.2018 вих. №269-Ф та КП "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГУРТОЖИТОК" від 08.02.2018 вих. № 100/2 вбачається, що згідно інформації КП СКП "Гуртожиток" вих. № 232 від 21.03.2018 по особовому рахунку ОСОБА_11 з 01.03.2018 року нарахування вартості послуг з централізованого опалення здійснюється на величину опалювальної площі 83, 6 кв. м. та КП СКП "Гуртожиток" проведено зміни у рахунку загальної площі на 85 кв. м. ( т. 1 а. с. 86, 87).

З відповіді КП "СКП" Гуртожиток" вих. №93 від 06.02.2018 допоміжними приміщеннями, розташовані на 4-му поверсі будинку АДРЕСА_1 з 2013 року користувалася ОСОБА_17 (кім. 82) та ОСОБА_7 ( кім. 75), які сплачували квартирну плату з урахуванням площ додатково займаних ними приміщень. 31.01.2018 ОСОБА_15 подала заяву про проведення змін розміру квартирної плати у зв'язку з реєстрацією права власності, надавши копію плану квартири та витягу з реєстру прав власності. На підставі чого заявник провела реєстрацію права власності не повідомила, неодноразово повідомляла, що спірні приміщення були надані за актом прийома-передачі директором КП СКП "Гуртожиток" ОСОБА_16, надати копію якого відмовилась ( т. 1 а. с. 152).

У відповіді КП СКП "Гуртожиток" вих. № 1348 від 31.10.2017 на звернення ОСОБА_2 зазначено, що ніхто з мешканців четвертого поверху не звертався з заявою щодо користування сміттєкамерами та колясочною четвертого поверху. СКП "Гуртожиток" тільки обслуговує будинок та прибудинкову територію ( т. 2 а. с. 15).

Допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_21, ОСОБА_17, ОСОБА_20, які є сусідами позивачки за первісним позовом, кожний окремо пояснили, що спірне приміщення колясочної, площею 11,3 кв.м. раніше перебувало в загальному користуванні мешканців четвертого поверху , а в подальшому за згоди інших мешканців перейшло у користування ОСОБА_4 та родини ОСОБА_7 , яку вони використовують як кладову багато роів поспіль. Квартира ОСОБА_2 знаходиться на пятому поверсі, ніяким чином не з'єднується з приміщеннями на четвертому поверсі, цими приміщеннями вона ніколи не користувалася. Отже для них стало цілком незрозуміло, коли почалися сварки та сканадали з приводу того, що ОСОБА_2, стала вимагати від відповідачів звільнити це приміщення . Отже, суд установив, що між сторонами виник спір щодо використання приміщення колясочної площею 11, 3 кв. м., розташованої на 4 поверсі будинку АДРЕСА_1.

Позивач за первісним позовом стверджує, що спірна колясочна знаходиться у спільній частковій власності членів сім'ї ОСОБА_2, як частина їх дворівневої квартири, але не надала суду документів, що підтверджують це право. З наданих суду зазначених вище витягів з реєстрів, договору дарування частки у праві спільної часткової власності, вбачається, що у спільній частковій власності сім'ї ОСОБА_2 перебувають приміщення загальною площею 85 кв. м., але які саме це приміщення і на якому поверсі вони розташовані у витягах та договорі не зазначено.

Більше того, суд вбачає суперечність між зареєстрованим приватним нотаріусом ОСОБА_22 правом власності на квартиру АДРЕСА_1 площею 85 кв. м. на ім'я співвласників членів сім'ї ОСОБА_2 та підставою такої реєстрації - рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.05.2008, яким визнано їх право власності на 58 кв. м. за рахунок самовільного зайняття колясочної на п'ятому поверсі та частини коридору на цьому поверсі. До заяви ОСОБА_2 про реєстрацію права власності, поданої в січні 2018 року, додано лише лист ТОВ "Бюро Генерального планування" про збільшення загальної площі за рахунок зносу перестинків та поточого ремонту (!) . При цьому позивачем, незважаючи на багаторазові роз'яснення суду, не надані первісні документи, на підставі яких збільшилася площа їх квартири з 58 кв. м. до 85 кв. м., та навіть не надано підтверджуючих документів, що особа , яка надавала лист б/н від 16.01.2018 року має відповідні ліцензії тощо на проведення виконання робіт з технічної інвентаризації, не надано і повної копії технічного плану цієї квартири, площею 85 кв.м. - отже взагалі незрозуміло ким, коли і на чиє замовлення і зя яких підстав проведена технічна інвентаризація квартири в збільшеній площі, що позбавляє суд можливосьті вирішити питання про допустимість та достовірність даних доказів у відповідності до вимог ст. 78-79 ЦПК України.

Оцінивши в сукупності зазначені вище документи, надані позивачем за первісним позовом на підтвердження права власності на спірне приміщення колясочної, суд не може вязти до уваги як доказ перебування у власності позивачки саме спірного приміщення колясочної -технічний план квартириНОМЕР_11 та її технічну характеристику (т. 1 а.с. 10-11), в яких спірне приміщення колясочної, вказане як частина квартири позивача за первісним позовом, бо з цих документів також не вбачається підстава виникнення права власності у позивача за первісним позовом на спірне приміщення колясочної площею 11, 3 кв. м., розташованої на 4 поверсі АДРЕСА_1 Так само не є підтвердженням цього права оплата позивачем за первісним позовом комунальних послуг за приміщення площею 85 кв. м.- адже там взагалі не міститься розшифрування, за які приміщення нараховується оплата.

Висновок суду відповідає вимогам ч. 1 ст. 328 ЦК України, якою передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Позивач за первісним позовом, посилаючись на ст. 391 ЦК України вимагає усунення, перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, але відповідно до ст. 391 ЦК України саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи відсутність підтвердження набуття права власності позивача за первісним позовом саме на спірне приміщення колясочної площею 11, 3 кв. м., розташованої на 4 поверсі будинку АДРЕСА_1, та категоричне її небажання надати докази на його підтвердження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову.

Така позиція суду ґрунтується також на засадах змагальності та диспозитивності цивільного процесу, передбачених ст. 12, 13 ЦПК України.

Оцінюючи аргументи позивача за первісним позовом проти зустрічного позову, суд виходить з такого.

Як встановлено судом, аналогічний зустрічному позов Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалою суду від 19.02.2018 у справі №490/1107/18 за заявою позивачів повернутий з усіма додатками та судовим збором позивачам. Зазначена ухвала опублікована в Державному реєстрі судових рішень. Ухвалою суду від 15.02.2018 не вирішувалося питання по суті спору, а вирішувалося питання про забезпечення позову. Суд відмовив у забезпеченні позову і не вирішував спір по суті. Отже, підстави для закриття провадження у справі, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відсутні.

Несуттєвими є також заперечення, в яких позивач за первісним позовом посилається на незаконність набуття права власності позивачами за зустрічними позовом на допоміжні приміщення та відсутність у свідків права власності в будинку 124а по пр. Центральний або непроживання свідків у цьому будинку, а також аргументи та докази, що свідчать про наявність конфлікту між сторонами щодо неспірних за первісним та зустрічним позовами приміщень, так як вони не стосуються предмету доказування по даній справі.

Відповідно до п. 1ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 вказаного закону засадою державної реєстрації є гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Таким чином, твекрдження позивача ОСОБА_2, та її представника в судовому засіданні та заявах з процесуальних питань, що сам факт державної реєстрації права власності на квартиру, загальною площею 85 кв.м. , є вже безумовною підставою на підтвердження набуття нею права власності на спірне приміщення і не потребує жодних інших доказів, а отже її право є непорушним з самого факту його державноїх реєстрації - є наслідком помилкового тлумачення норм права. Адже суд ще раз наголошує на тому, що при реєстрації права власності на квартиру НОМЕР_12 , загальною площею 85 кв.м., жодним чином не підтвердження належність власнику саме приміщень колясочної на четвертому поверсі, а не будь яких інших приміщень .

При вирішенні зустрічного позову , суд насамперед враховує те, що заявлені позовні вимоги про скасуванні державної реєстрації пов'язані не лише з порушеннями з боку відповідачів права користування позивачів за зустрічним позовом на допоміжні приміщення на четвертому поверсі вказаного будинку, але і на порушення державним реєстратором правил проведення оспорюваноїх реєєстрації права власноті на картиру НОМЕР_12 з збільшеною на 27 кв.м. загальною площею без жодних та те правових підстав.

Нотаріус Боненко Т. Л., на думку позивачів за зустрічним позовом, вчинила протиправні дії і внесла відомості про реєстрацію права власності не маючи на це жодних правових підстав, що й стало підставою її залучення у якості третьої особи за зустрічним позовом.

Проте окремий розгляд цих вимог, які заявлені лише до ОСОБА_2. ОСОБА_11, та ОСОБА_13, без залучення до участі в справі в якості співвідповідача реєстратора - приватного нотаріуса Боненко Т.Л. , не є можливим, адже обставини зустрічного позову, на які посилаються позивачі як на підставу заявлених вимог, нерозривно пов'язані як з діями відповідачів, так і з діями державного реєстратора .

Таким чином, оскільки за змістом ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування записів про проведену державну реєстрацію прав здійснюється державним реєстратором на підставі рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав - проте, державний реєстратор - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. приймав участь у справі у якості третьої особи, а не відповідача - слід відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки такі вимоги заявлені позивачами до неналежних відповідачів, а тому вирішення таких вимог є передчасним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, враховуючи наведене вище суд приходить до висновку про відмову у задоволенні як первісного так і зустрічного позову.

У зв'язку з відмовою у задоволенні як первісного так і зустрічного позовів відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони.

Відповідно до ст. 137,141 ЦПК України, в разі відмови у задоволенні позову витрати позивача аткож третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача , на професіну правову допомогу стягненню з відповідачів не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись 4, 5, 18, 259, 263-265,273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме в зобов'язанні ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 звільнити належне ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності приміщення квартири 95 площею 11, 3 кв. м., розташоване на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_1 та передати ОСОБА_2 ключі від дверей зазначеного приміщення.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Тетяна Леонідівна про скасування права, а саме в скасуванні державної реєстрації права приватної спільної часткової власності ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_12 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене 08 квітня 2019 року.

СУДДЯ Гуденко О.А.

Інформація про сторони:

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.,

мешкає АДРЕСА_1,

і.п.н. НОМЕР_1

Третя особа за первісним позовом : ОСОБА_13, мешкає АДРЕСА_1,

і.п.н. НОМЕР_2

Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом:

ОСОБА_4, мешкає АДРЕСА_3

і.п.н. НОМЕР_3

ОСОБА_7, мешкає АДРЕСА_2

і.п.н.НОМЕР_8

ОСОБА_8, мешкає АДРЕСА_2,

і.п.н. НОМЕР_4

ОСОБА_9, мешкає АДРЕСА_2,

і.п.н. НОМЕР_5

ОСОБА_5, мешкає АДРЕСА_2

і.п.н.НОМЕР_9

Відповідачі за зустрічним позовом:

ОСОБА_11, мешкає АДРЕСА_1,

і.п.н. НОМЕР_6

ОСОБА_12, мешкає АДРЕСА_1,

і.п.н. НОМЕР_7

ОСОБА_13, мешкає АДРЕСА_1,

і.п.н. НОМЕР_2