КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22ц/824/8462/19 Головуючий у 1 інстанції - Ярошенко С.М.
Унікальний №1022/3207/12 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Сквирського районного суду Київської області від 07 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сквирської міської ради Київської області про встановлення факту спільного проживання, визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Сквирської міської ради Київської області і просив ухвалити рішення, яким встановити факт проживання його разом з ОСОБА_4 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , а саме, будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 123,4кв.м. з надвірними будівлями та спорудами.

Зазначив, що встановлення указаного факту йому необхідно для прийняття у спадщину за законом будинку АДРЕСА_1 , оскільки інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Позивач просив суд встановити факт його постійного проживання із спадкодавицею ОСОБА_4 більше п`яти років підряд до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою підтвердження того, що, в силу ст.ст.1268, 1270 ЦК України, позивачу немає необхідності звертатись до нотаріуса про прийняття спадщини.

Оскільки правовстановлюючого документа на спадковий будинок у нього немає, він не звертався до нотаріуса про отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування на спадкове майно, а тому звернувся до суду з цією позовною заявою про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на спадковий будинок.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 07 листопада 2012 року позов задоволено у повному обсязі.

В поданій апеляційній скарзі адвокат Приймак Олександр Юрійович, який діє за дорученням Кислицької Віти Анатоліївни, просив скасувати рішення Сквирського районного суду Київської області від 07 листопада 2012 року, як ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Послався на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не з`ясував, що на час винесення судового рішення у Сквирській нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа у зв`язку із зверненням 24.03.2012 року його клієнтки ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що заповіт спадкодавицею ОСОБА_4 був оформлений 02.11.2007 року на все належне їй майно на ім`я двох її онучок: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які не були залучені судом до участі у розгляді даної справи судом першої інстанції.

Зазначав, що рішення винесене без встановлення дійсних обставин справи, оскільки позивач фактично не проживав зі спадкодавицею і не перебував з нею у будь-яких родинних чи сімейних стосунках.

Заслухавши доповідь по справі, вичивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Однак, указаним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 68 років в м. Сквира Київської області померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 123,4 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами.

Вважаючи, що позивач відноситься до четвертої черги спадкування за законом, як особа, що проживала зі спадкодавцем протягом 5 років до дня її смерті, а інші спадкоємці відсутні, ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони підтверджені належними та допустимими доказами, однак колегія суддів з таким висновком погодитися не може з огляду на наступне.

Вирішуючи спір щодо права власності на спадкове майно, суд першої інстанції не вжив жодних заходів щодо з`ясування факту заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та встановлення наявності інших заінтересованих осіб (спадкоємців).

З документів, доданих до апеляційної скарги, слідує, що 02 листопада 2007 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно онучкам: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у рівних частках кожній /а.с. 64/.

24 березня 2012 року, тобто у встановлений законом строк після відкриття спадщини, указані особи звернулися до приватного нотаріуса Сквирської нотаріальної контори Климчук Л.П. з заявами про прийняття спадщини.

Таким чином, позивачем та судом першої інстанції в порушення норм чинного процесуального законодавства не було залучено до участі у справі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , як осіб на права та обов`язки яких безпосередньо впливає судове рішення по даній справі.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, враховуючи наявність безумовних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з процесуальних мотивів, останнє підлягає скасуванню, а доводи позовної заяви підлягають повторній оцінці судом апеляційної інстанції.

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частина друга статті 1223 ЦК України).

В силу положень статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначаючи про те, що він є спадкоємцем четвертої черги, ОСОБА_3 надав суду акт депутата сквирської міської ради Гетьмана Юрія Васильовича, згідно якого встановлено, що позивач з березня 2005 року проживав разом зі спадкодавицею, доглядав її, вів спільне господарство та приймав участь у похованні.

Разом з тим, колегія вважає за необхідне зазначити, що підтвердження або спростування указаних відомостей не входить до компетенції депутатів місцевих рад, а зазначений акт ґрунтується виключно на показаннях свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Позивач надав суду письмові показання указаних осіб, в яких останні також підтвердили факт, про встановлення якого просив позивач.

Однак, зазначені особи не були допитані судом першої інстанції під присягою в якості свідків, а в своїх письмових показаннях взагалі не зазначають, яким чином та у зв`язку з чим їм стали відомі відповідні обставини.

При цьому, згідно відомостей паспорта позивача він є одруженим та зареєстрований за іншою адресою.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження факту проживання позивача зі спадкодавцем протягом терміну, що перевищує 5 років до дня відкриття спадщини, ОСОБА_3 суду не надано, у зв`язку з чим у задоволенні указаних позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Апеляційним судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_4 за заповітом від прийняття спадщини не відмовились та у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

При цьому, відповідний заповіт у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач в силу положень статті 1241 ЦК України не має права на обов`язкову частку у спадщині, а все належне їй майно ОСОБА_4 заповіла на користь інших осіб, у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно слід також відмовити.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

При цьому, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з позивача на користь скаржника підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 4487 грн. 57 коп., а також документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Скасувати рішення Сквирського районного суду Київської області від 07 листопада 2012 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_3 до Сквирської міської ради Київської області про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 4.487 грн. 57 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 8 000 грн.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді