Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 296/4753/15-ц

провадження № 61-34022св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Виконавчий комітет Житомирської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2016 року у складі судді Анциборенко Н. М. та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року у складі колегії суддів: Широкової Л. В., Галацевич О. М., Жигановської О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення.

Позовна заява мотивована тим, що протоколом № 31 відкритого акціонерного товариства «Житомирдерев» (далі - ВАТ «Житомирдерев») від 15 липня 1997 року її сім`ї у постійне користування виділено квартиру АДРЕСА_1 . Проте, пунктом 10 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 травня 1998 року № 213 було незаконно відмовлено у його затвердженні.

Позивач просила суд визнати незаконним і скасувати пункт 10 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 травня 1998 року № 213, а засідання профспілкового комітету і правління ВАТ «Житомирдерев» від 15 липня 1997 року про надання квартири АДРЕСА_1 її сім`ї вважати законним.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корольовського районного суду и. Житомира від 25 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову про законність рішення профспілкового комітету ВАТ «Житомирдерев» від 15 липня 1997 року про надання квартири АДРЕСА_1 ворота на сім`ю ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові за безпідставністю.

У решті рішення суду залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що вимоги ОСОБА_1 про незаконність пункту 10 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 травня 1998 року № 213 є обґрунтованими, однак позивач пропустила строки звернення до суду із вказаним позовом. У частині вимог про законність засідання профспілкового комітету ВАТ «Житомирдерев» від 15 липня 1997 про надання на її сім`ю вищезгаданої квартири, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що правильною вимогою є визнання саме рішення, а не засідання профспілкового комітету, а також про те, що відповідачем законність цього рішення не заперечувалась і останньою суду не наведено належних підстав для задоволення цих вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач надав недостовірну інформацію про приватизацію сім`єю позивача іншої квартири; позивачу стало відомо про рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 травня 1998 року № 213 лише в 2011 році під час розгляду іншої справи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 20 січня 1994 року рішенням Виконавчого комітету Богунської районної Ради народних депутатів № 7 «Про надання квартир громадянам району» було затверджено рішення ВАТ «Житомирдерев», оформлене протоколом № 60 про надання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а. с. 54).

Також із витягу з протоколу № 31 спільного засідання профспілкового комітету і правління ВАТ «Житомирдерев» від 15 липня 1997 року убачається, що ОСОБА_2 на склад сім`ї з трьох осіб виділено 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 35,69 кв. м. зі зняттям з квартирного обліку (а. с. 32).

Пунктом 10 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 травня 1998 року № 213 відмовлено адміністрації та профкому ВАТ «Житомирдерев» у затвердженні рішення від 15 липня 1997 року № 31 про розподіл квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на сім`ю із трьох осіб (вона, два сина) у зв`язку з тим, що рішенням Богунського районного виконавчого комітету від 25 серпня 1994 року № 254 ця квартира надавалась на сім`ю із чотирьох осіб (вона, три сина). Однак, ордер для заселення у квартиру ОСОБА_2 не отримувала та відмовилась звільнити кв. АДРЕСА_3 , в якій сім`я проживала та яка була надана їй як тимчасова міра до підходу черги квартирного обліку (а. с. 33-36).

Згідно з листом державного архіву Житомирської області від 06 липня 2016 року № Ш/2050, у протоколах Виконавчого комітету Богунської районної ради народних депутатів м. Житомира за 1994 рік рішення від 25 серпня 1994 року № 254 відсутнє (а. с. 168). Аналогічна відповідь надійшла і на запит Апеляційного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року (а. с. 213).

У матеріалах справи також наявна заява Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 21 вересня 2015 року № 21/9125 про застосування строку позовної давності (а. с. 50).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із статтею 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановивши, що вимоги ОСОБА_1 про незаконність пункту 10 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 травня 1998 року № 213 є обґрунтованими, однак, позивач пропустила строки звернення до суду із вказаним позовом, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позову в цій частині.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правильною вимогою є визнання законним саме рішення, а не засідання профспілкового комітету, а також про те, що оскільки законність засідання профспілкового комітету ВАТ «Житомирдерев» від 15 липня 1997 року про надання на сім`ю позивача квартири, відповідачем не заперечувалась і позивачем суду не наведено належних підстав для задоволення цих вимог, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач надав недостовірну інформацію про приватизацію сім`єю позивача іншої квартири; позивачу стало відомо про рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06 травня 1998 року № 213 лише в 2011 році під час розгляду іншої справи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в не скасованій частині та рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2016 року у не скасованій частині та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко