Справа № 367/1512/19
Провадження №2/367/3691/2019
24 жовтня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Оладько С.І.
за участі секретаря Герус Н
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Селф-Актив» про розірвання договору довгострокового фінансування,стягнення боргу та збитків
Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що ОСОБА_1 та ТОВ «СЕЛФ-АКТИВ» 26 серпня 2016 року укладено Договір довгострокового інвестування в майнові права на квартиру ,а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
Вказану квартиру, згідно п.2.5 Договору відповідач зобов`язався побудувати до ЗО листопада 2016 року.
Згідно п.2.6 Договору відповідач зобов`язався до 31 грудня 2016 року ввести в експлуатацію будинок та згідно п.3.3 Договору передати побудовану квартиру Позивачу шляхом підписання Акта приймання-передачі.
На виконання п. 4.1 Договору позивач сплатила вартість майнових прав на квартиру в розмірі 28 236 грн. 00 коп . та відповідно п. 4.6 Договору, 29 серпня 2016 року, отримав Довідку № 3 про оплату 100% майнових прав на квартиру.
До даного часу відповідач, в порушення умов Договору, житловий будинок не побудував і не ввів в експлуатацію. Будівельні роботи не ведуться. Вона неодноразово особисто та по телефону намагалась отримати у працівників ТОВ «СЕЛФ-АКТИВ» інформацію щодо виконання Продавцем умов Договору. Однак будь-якої відповіді не отримано.
29 грудня 2018 року, рекомендованими листами повідомленнями про вручення вона направила відповідачу Заяву про розірвання Договору довгострокового інвестування в майнові права на квартиру з моменту подання вказаної Заяви. Також просила виплатити їй 28 236 грн. 00 коп. основного боргу та відшкодувати 6 % річних за 2017-2018 роки і збитки з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення . 04 січня 2019 року Відповідачем вказана Заява отримана, що підтверджено відміткою про вручення на повідомленні про вручення. Однак рішення не прийнято.
Позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний сплатити їй
- 28 236 грн. 00 коп. основного боргу;
- 3% річних за 2017-2018 роки в сумі 1694 грн. 00 коп, а саме 847 грн.00 коп. 3% річних за 2017 рік та 847 грн.00 коп. 3% річних за 2018 рік;
- збитки з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 6 635 грн. 46 коп, а саме - за 2017 рік в сумі 3 868 грн. 33 коп , з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції 113,7%,
за 2018 рік в сумі 2 767 грн. 13 коп , з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції 109,8%,
а всього 36 565 грн. 46 коп.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.. 128,130 ЦПК Украни ,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не подав,також не подав відзив на позовну заяву,у зв`язку з чим суд відповідно до ст.. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд,заслухавши пояснення позивача,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
У судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_1 та ТОВ «СЕЛФ-АКТИВ» 26 серпня 2016 року було укладено Договір довгострокового інвестування в майнові права на квартиру ,а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ,що підтверджується копією договору (а.с.8-14).
Вказану квартиру, згідно п.2.5 Договору відповідач зобов`язався побудувати до ЗО листопада 2016 року.
Згідно п.2.6 Договору відповідач зобов`язався до 31 грудня 2016 року ввести в експлуатацію будинок та згідно п.3.3 Договору передати побудовану квартиру Позивачу шляхом підписання Акта приймання-передачі.
Також,у судовому засіданні встановлено,що на виконання п. 4.1 Договору позивач сплатила вартість майнових прав на квартиру в розмірі 28 236 грн. 00 коп . та відповідно п. 4.6 Договору, 29 серпня 2016 року, отримав Довідку № 3 про оплату 100% майнових прав на квартиру(а.с.22)
Крім того,у судовому засіданні встановлено,що відповідач умови договору порушив,у встановлений строк об`єкт будівництва не збудував,квартиру позивачу згідно акту не передав.
У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Згідно зі ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до правових позицій,викладених у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р по справі № 6-75 цс13 « Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).
Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.
Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.»
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи вимоги ст..625 ЦК України,а також наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних,який відповідачем не оспорюється,суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача 1694 грн 3% річних та 6635,46 грн інфляційних втрат.
Також,суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір у суммі 768 грн.80 коп.
На підставі ст. 512,513,610,611,612, 625 ЦК України ,керуючись ст.ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд,
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано на протязі 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення суду направити відповідачу по справі для відома.

Повний текст рішення буде виготовлений 03.11.2019р.

Суддя: С.І. Оладько