Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №279/11880/15 за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, за апеляційною ОСОБА_2 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Коренюка В.П. в м.Коростені,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим згодом позовом до ОСОБА_2, в якому просив припинити право ОСОБА_2 на ј частину квартири АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на ј частку квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_2; виплатити ОСОБА_2 75 708 грн 50 коп.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Припинено право ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ј частку квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 Перераховано ОСОБА_2 - 75 708 грн 50 коп. з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Житомирській області. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 269 грн 89 коп. судового збору ( а.с.124-126 т.2).

24 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на його користь суму судових витрат в розмірі 8 821 грн 54 коп.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з витрат на оплату проведення судової експертизи в розмірі 7000 грн та сплаченого судового збору в розмірі 487 грн 20 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено за їх безпідставністю.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить змінити ухвалу суду першої інстанції, відмовивши ОСОБА_3 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на оплату проведення судової експертизи в розмірі 7000 грн та сплаченого судового збору в розмірі 487 грн 20 коп. В обгрунтування апеляційної скарги, зокрема, вказує, що відповідно до останньої уточнюючої позовної заяви, позивач в резолютивній частині позову не ставить вимогу щодо стягнення на його користь понесених ним судових витрат. Так як позивачем не ставилось жодних вимог щодо стягнення понесених судових витрат, суд не мав права виходити за межі вимог, відповідно і не мав права вирішувати питання про розподіл даних витрат, які були понесені позивачем.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як визначено п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України.

Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до довідки серії 12 ААБ № 110055, виданої Коростенською міськміжрай МСЕК 20 березня 2018 року, відповідач ОСОБА_2 є інвалідом І групи безтерміново.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

При поданні позовної заяви ОСОБА_3 сплачено 487 грн 20 коп. - судового збору.

За наведених обставин судовий збір сплачений ОСОБА_3 за подання позову до суду першої інстанції в сумі 487 грн 20 коп. слід компенсувати йому за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а не за рахунок ОСОБА_2, який є інвалідом 1 - ї групи.

Крім того, апеляційний суд не погоджується із судовим рішенням в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 7 000 грн, з огляду на таке.

Встановлено, що судова будівельно-технічна експертиза по справі була проведена 14 лютого 2017 року. До ухвалення судового рішення в матеріалах справи відсутня квитанція про оплату вартості експертизи позивачем. Квитанція про оплату вартості експертизи від 03 січня 2017 року знаходиться на а.с.221 т.2. В довідці Коростенського міськрайонного суду Житомирської області за № 279/11880/15ц/9966/18 від 26 червня 2018 року не зазначено номер сторінки на якій знаходиться квитанція про сплату коштів за проведення експертизи в сумі 7 000 грн. Тобто, зазначена квитанція була подана до суду першої інстанції позивачем після ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутня письмова заява ОСОБА_3 про те, що до закінчення судових дебатів у справі він з поважних причин не може подати докази про оплату вартості експертизи. Така заява ОСОБА_3 не міститься і в протоколі судового засідання від 12 квітня 2018 року.

Враховуючи те, що до закінчення розгляду справи ОСОБА_3 не надав суду першої інстанції доказів на підтвердження понесених судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи та до закінчення судових дебатів у справі не робив заяву про те, що такі докази не може подати з поважних причин, а тому відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача судових витрат в сумі 7 000 грн понесених ним за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого 2019 року в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Компенсувати ОСОБА_3 за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України 487 грн 20 коп. понесених судових витрат.

В решті заяви відмовити.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 02 квітня 2019 року.

Головуючий

Судді