Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 711/7024/16-ц

провадження № 61-24801св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа - Придніпровський районний суд м. Черкаси,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту відсутності як юридичної особи так і назви «Суд Придніпровського району м. Черкаси», зацікавлена особа - Придніпровський районний суд м. Черкаси,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Заявник звернувся до суду з завою в порядку окремого провадження про встановлення факту відсутності як юридичної особи так і назви «Суд Придніпровського району м. Черкаси», в задоволенні якої було відмовлено. При винесенні рішення від 15 листопада 2016 року судом допущено описку та зазначено в описовій частині рішення в третьому абзаці «Придніпровський районний суд м. Києва».

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 2 грудня 2016 року виправлено описку в рішенні Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 листопада 2016 року.

Постановляючи ухвалу суд керувався тим, що згідно статті 219 ЦПК України суд може виправити описку в рішенні суду та правильно зазначити в описовій частині рішення в третьому абзаці «Придніпровський районний суд м. Черкаси».

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 6 січня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 2 грудня 2016 року залишено без руху та надано апелянту строк для формулювання вимог апеляційної скарги згідно положень цивільного процесуального законодавства та усунення з апеляційної скарги доводів, які порушують статті 129 Конституції України та ображають суддю першої інстанції.

Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що апеляційна скарга не відповідала вимогам статті 295 ЦПК України, яка регламентує форму та зміст апеляційної скарги, оскільки в ній некоректно (не у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства) сформульовано апеляційні вимоги. Крім того апеляційна скарга містила твердження, спрямовані на образу судді в першій інстанції чим порушено статті 129 Конституції України про відповідальність за неповагу до суду чи судді.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2017 рокузаяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідачу в цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 2 грудня 2016 року у справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Придніпровський районний суд м. Черкаси, про встановлення факту відсутності як юридичної особи так і назви «Суд Придніпровського району м. Черкаси» - залишено без розгляду. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 2 грудня 2016 року визнано неподаною та повернуто апелянту.

Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги, викладені в ухвалі Апеляційного суду Черкаської області від 6 січня 2017 року, тому у відповідності з частини 2 статті 121 та статті 297 ЦПК України визнав апеляційну скаргу неподаною та повернув апелянту.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на ухвалу Черкаської області від 17 січня 2017 року та просить зазначену ухвалу скасувати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми цивільного процесуального права, у зв`язку з чим він не може реалізувати своє право на захист інваліда 2 групи.

Також зазначав, що суддею було порушено норми статей 23, 24 ЦПК України 2004 року, оскільки суддя не заявив собі самовідвід.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 2 грудня 2016 року виправлено описку в рішенні Соснівського районного суду міста Черкаси від 15 листопада 2016 року.

На цю ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить апеляційний суд «лист макулатури під виглядом ухвали скасувати».

Апеляційним судом було установлено, що апеляційна скарга не відповідала вимогам статті 295 ЦПК України, яка регламентує форму та зміст апеляційної скарги, оскільки в ній некоректно (не у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства) сформульовано апеляційні вимоги. Крім того апеляційна скарга містить твердження, спрямовані на образу судді в першій інстанції чим порушено статті 129 Конституції України про відповідальність за неповагу до суду чи судді.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 6 січня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 2 грудня 2016 року залишено без руху та надано апелянту строк для формулювання вимог апеляційної скарги згідно положень цивільного процесуального законодавства та усунення з апеляційної скарги доводів, які порушують статті 129 Конституції України та ображають суддю першої інстанції.

У подальшому від апелянта надійшла заява від 16 січня 2017 року в якій він вказав, що вважає дії судді-доповідача в апеляційній інстанції щодо залишення без руху його апеляційної скарги незаконними та корупційними, спрямованими на приниження законодавства та Конституції України. Апелянт повторно зазначав, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є листком макулатури, адже на ній відсутня печать суду на не вказано хто саме її підписав. Вважає, що практика ЄСПЛ та рішення КСУ від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003 дає право апелянту вільно виражати погляди, які, зокрема, ображають, шокують чи викликають стурбованість. Вважав, що його апеляційна скарга є не поширенням відомостей, що порочать честь та гідність судді в першій інстанції, а вказують на незаконність його дій. Суд апеляційної інстанції в ухвалі про залишення без руху апеляційної скарги здійснив наклеп на апелянта, за що передбачена кримінальна відповідальність. Наголошує на тому, що він наслуханий від чиновників Євросоюзу зауважень щодо українських судів та суддів. Зокрема, єврокомісар з питань розширення і європейської політики сусідства ОСОБА_2 зазначив, що прийняті українськими судами рішення протирічать європейським нормам. Цією заявою апелянт просить принести йому письмові вибачення за садизм відносно інваліда 2-ї групи від трудового каліцтва, які відображені у так званій ухвалі.

Крім того, від апелянта надійшла заява від 16 січня 2017 року про відвід судді-доповідачу в апеляційній інстанції з посиланням на те, що незаконні дії апеляційного суду щодо залишення його апеляційної скарги без руху є кримінально караними. Суддя-доповідач в апеляційній інстанції уже вчиняла корупційні дії по виготовленню замовної ухвали Черкаського районного суду від 24 травня 2011 року із фальсифікацією доказів. Апелянт вважає суддю-доповідача в апеляційній інстанції злочинцем.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 129 Конституції України передбачено відповідальність за неповагу до суду чи судді.

Відповідно до вимог статей 121, 297 ЦПК України 2004 року суддя, встановивши, що апеляційну скаргу подано без додержання вимог статті 295 ЦПК України 2004 року, постановляє ухвалу про залишення її без руху, про що повідомляє відповідну особу і надає строк для виправлення недоліків.

Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Згідно з статтею 121 ЦПК України 2004 року позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до частини другої статті 121 ЦПК України 2004 року, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконав вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, то позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Якщо особа у встановлений строк виправить недоліки, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною та повертається суб`єкту звернення.

У силу вимог частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Визнаючи неподаною та повертаючи ОСОБА_1 апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що останній у наданий йому строк не усунув недоліки апеляційної скарги.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані, оскільки ОСОБА_1 не виконав вимог ухвал Апеляційного суду Київської області від 6 січня 2017 року про залишення апеляційної скарги без руху, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та повернув скаргу особі, яка її подала.

Касаційна скарга є безпідставною, оскільки взагалі не містить мотивів незгоди з ухвалою апеляційного суду, не зазначено, які норми права порушені судом, а зазначено лише про те, що апеляційний суд порушив норми процесуального права.

При цьому колегія суддів зазначає, що повернення позовної заяви (апеляційної скарги) не перешкоджає повторному зверненню із заявою (скаргою) до суду на загальних підставах, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (скарги) (частина сьома статті 357 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не правильно вирішено питання про відвід судді чим порушено статті 23, 24 ЦПК України 2004 року, спростовані апеляційним судом, який у своєму рішенні зазначив, що необхідною умовою для вирішення питання про відвід судді є розгляд цим суддею справи, однак у даному випадку справа по суті не розглядалася, а вирішується питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, отже заявлення відводу за таких обставин є передчасним.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ «Соул-Україна» залишити без задоволення, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров