ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/3725/17

провадження № 22-ц/4809/1579/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Деменко О.І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2019 року у складі судді Іванової Л.А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину.

Позов обґрунтовано тим, що ТОВ «Порше Лізинг Україна» уклав з ОСОБА_1 договір про фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012, відповідно до якого передав у розпорядження відповідача об`єкт лізингу транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , а відповідач зобов`язалася прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід`ємну частину Договору. При цьому, вартість об`єкту лізингу, згідно з умовами Договору про Фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012 року становить еквівалент 19216,00 доларів США.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016, яке набрало законної сили, зазначений Договір про фінансовий лізинг № 00005040 визнано недійсним, визнано незаконними вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про сплату чотирнадцяти штрафних платежів в розмірі 5021,89 грн; стягнуто із ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 суму авансового платежу в еквіваленті 6341,28 дол. США та частини викупної вартості об`єкту лізингу в еквіваленті 16049,88 дол. США, зобов`язано ОСОБА_1 повернути в натурі транспортний засіб на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» зі складанням Акту передання-приймання майна за підписами уповноважених представників сторін Договору про фінансовий лізинг.

Об`єкт лізингу відповідач повернув лише 01.06.2017, що підтверджується Актом приймання-передачі, тобто він користувався транспортним засобом протягом п`яти років з травня 2012 року по червень 2017 року у зв`язку з чим вартість транспортного засобу значно знизилася.

Згідно із звітом №300 про оцінку транспортного засобу ринкова вартість транспортного засобу (об`єкта лізингу) становить 6355,70 дол. США тобто його вартість зменшилася на різницю з 19216,00 до 6355,70, що складає 12860,30 дол. США.

Отже, для того, щоб повернути автомобіль до первісного стану відповідач повинен відшкодувати вартість майна у розмірі еквівалентному 12860,30 дол. США (334297,07 грн).

З огляду на викладене вище, на підставі ст. ст. 215, 216, 524, 533 ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг» позивач просив застосувати наслідки недійсності правочину і стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» кошти у розмірі 334297,07 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2019 року позов задоволено. Стягнуто з з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» кошти в розмірі 334297,07 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що при вирішенні даної справи судом першої інстанції не надано належну правову оцінку її запереченням проти позову і зібраним у справі доказам.

Зокрема, зазначає, що суд не звернув уваги на те, що лізингодавець в односторонньому порядку змінив умови договору лізингу, що порушило її законні права у зв`язку з чим договір лізингу було визнано судом недійсним. Також не ґрунтуються на законі й вимоги про стягнення з неї на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» 334297,07 грн, як спосіб повернення транспортного засобу (об`єкта лізингу) до первісного стану.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзивів на апеляційну скаргу ТОВ «Порше Лізинг Україна» зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержання норм процесуального та матеріального права, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

22 травня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна», як Лізингодавцем, та ОСОБА_1 , як Лізингоодержувачем, було укладено договір про фінансовий лізинг №00005040, відповідно до умов якого Лізингодавець зобов`язався передати у розпорядження Лізингоодержувача об`єкт лізингу транспортний засіб типу VW Polo Sedan 1.6 benzin, 2012 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , а Лізингоодержувач зобов`язався прийняти об`єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід`ємну частину Договору. При цьому, вартість об`єкту лізингу, яка погоджена сторонами, згідно з умовами Договору про Фінансовий лізинг №00005040 від 22.05.2012 року становить еквівалент 19 216,00 доларів США, авансовий платіж становив еквівалент 6 341,28 доларів США, обсяг фінансування, - еквівалент 12 874,72 доларів США, кількість лізингових платежів - 60, строк лізингу - 60 місяців.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016, яке набрало законної сили, зазначений Договір про фінансовий лізинг № 00005040 визнано недійсним, визнано незаконними вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про сплату чотирнадцяти штрафних платежів в розмірі 5 021,89 грн; стягнуто із ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 суму авансового платежу в еквіваленті 6 341,28 дол. США та частини викупної вартості об`єкту лізингу в еквіваленті 16049,88 дол. США, зобов`язано ОСОБА_1 повернути в натурі транспортний засіб на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» зі складанням Акту передання-приймання майна за підписами уповноважених представників сторін Договору про фінансовий лізинг.

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.06.2017 року на виконання згаданого судового рішення ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Порше Лізинг Україна» прийняв автомобіль марки VW Polo Sedan 1.6., пробіг на момент повернення автомобіля становить 124 050 км. Також, в акті зазначено, що на автомобілі є наявні багато численні подряпини та вм`ятини. Даний акт підписано без застережень та зауважень з боку ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту № 300 про оцінку транспортного засобу від 26 червня 2017 року ринкова вартість автомобіля Volkswagen Polo 1.6i 1 на час оцінки (26 червня 2017 року) складає 200 664 грн. 46 коп. (у тому числі ПДВ 33 444,08 грн.).

Ринкова вартість вказаного автомобіля на дату його повернення Лізингодавцю становить 6 355,70 доларів США.

Відповідно до умов Договору про фінансовий лізинг № 00005040 від 22.05.2012 року вартість транспортного засобу автомобіля марки VW Polo Sedan 1.6. на момент укладання договору становила 19 216,00 доларів США.

За час користування відповідачем автомобілем за період з 22.05.2012 року по 01.06.2017 року ринкова вартість автомобіля зменшилася на 12 860,30 доларів США (334 297,07 грн).

З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» коштів в розмірі 334 297,07 грн.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» та стягуючи на його користь з відповідача грошові кошти суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 квітня 2016 року визнано недійсним правочин - договір про фінансовий лізинг № 00005040, укладений 22 травня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 , застосовано наслідки нікчемного правочину та стягнуто з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 авансовий платіж, а оскільки ОСОБА_1 користувалася автомобілем, та за даний період ринкова вартість транспортного засобу значно знизилася, то суд прийшов до висновку, що для того, щоб повернути позивача до первісного стану відповідач повинен сплатити різницю вартості нового автомобіля, який було передано відповідачу за договором, та вартістю того ж автомобіля після використання відповідачем.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2016, яке набрало законної сили, укладений 22 травня 2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 Договір про фінансовий лізинг № 00005040 визнано недійсним, визнано незаконними вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» про сплату чотирнадцяти штрафних платежів в розмірі 5 021,89 грн; стягнуто із ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 суму авансового платежу в еквіваленті 6 341,28 дол. США та частини викупної вартості об`єкту лізингу в еквіваленті 16049,88 дол. США, зобов`язано ОСОБА_1 повернути в натурі транспортний засіб на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» зі складанням Акту передання-приймання майна за підписами уповноважених представників сторін Договору про фінансовий лізинг.

Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі застосування реституції за нікчемним договором лізингу, лізингодавець зобов`язаний повернути лізингоодержувачу сплачені ним платежі на виконання умов договору. Лізингоодержувач, у свою чергу, зобов`язаний повернути лізингодавцю майно, а саме об`єкт лізингу, яким він користувався.

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.06.2017 року на виконання згаданого судового рішення ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Порше Лізинг Україна» прийняв автомобіль марки VW Polo Sedan 1.6., пробіг на момент повернення автомобіля становить 124 050 км.

Разом з тим, згідно позовних вимог «Порше Лізинг Україна», просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 334 297,07 грн у рахунок зменшення вартості автомобіля марки VW Polo Sedan 1.6, а не кошти за користування останнім, що передбачено ст. 216 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У всіх випадках визнання тієї чи іншої дії як способу захисту пов`язується із зазначенням в нормативних актах. Спосіб захисту також визначають як конкретні закріплені чи санкціоновані законом правоохоронні заходи (засоби), за допомогою яких усуваються порушення прав і вплив на правопорушника.

Спеціальні норми, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють конкретних заходів захисту порушеного права, а тому особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Ураховуючи, що застосування наслідків недійсності правочину було реалізовано в межах судового розгляду справи, за результатами якого постановлено рішення, а також доведеність повернення об`єкта лізингу лізингодавцю, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування у виниклих правовідносинах ч. 1 ст. 216 ЦК України щодо застосування наслідків недійсності правочину та стягнення з лізингоодержувача коштів у розмірі 334297,07 грн.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до постановлення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального прав.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з підстав передбачених п.4 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Про судові витрати

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 - 7521,71 грн у рахунок компенсації сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення коштів у розмірі 334 297,07 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_1 7521,71 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2019 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко