Справа №:755/762/19
Провадження №: 4-с/755/33/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" квітня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ткачова Катерина Володимирівна, -

у с т а н о в и в:

08.01.2019 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця у якій просить суд: визнати неправомірними дії державного виконавця щодо неналежного повідомлення боржника ОСОБА_1 про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52207349 від 14.09.2016 року; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2016 року; скасувати постанову про арешт майна боржника від 17.08.2017 року; скасувати постанову про арешт коштів боржника від 13.02.2018 року.

Вимоги скарги мотивовано тим, що на момент відкриття виконавчого провадження дів Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції від 11.06.2016 року. У будь-якому випадку початку проведення виконавчих дій має передувати належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. Скаржник вказує, що в матеріалах виконавчого провадження наявний лише супровідний лист про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2016 року на адресу боржника та відсутні належні докази направлення відповідної постанови боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення. Крім того, на думку скаржника, в порушення вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження не зазначено про те, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Скаржник зазначає, що такі порушення фактично позбавили боржника будь-якої можливості самостійно виконати рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, тобто йому не було забезпечене гарантоване право на добровільне виконання судового рішення. Також скаржник вказує, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що боржник викликався на прийом та йому були роз'яснені його права та запропоновано добровільно виконати судове рішення. За твердженням скаржника, постанови про арешт майна та коштів не були доведені до відома боржника і останньому таким чином взагалі не було відомо про існування виконавчого провадження. За наведених обставин боржник вважає, що у державного виконавця були відсутні підстави для нарахування виконавчого збору. На думку скаржника, неналежне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв'язку із чим всі подальші дії державного виконавця є неправомірними, а тому постанови про арешт майна та коштів боржника підлягають скасуванню. Про наявність виконавчого провадження скаржнику стало відомо лише 21.12.2018 року від адвоката після ознайомлення останнього з матеріалами виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 18.01.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін та зупинено стягнення на підставі виконавчого листа до розгляду скарги по суті.

Учасники судового розгляду та їх представники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази кожен окремо та у їх сукупності, повно, всебічно та об'єктивно встановивши обставини справи, приходить до висновку про те, що скарга не підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 447, 448, ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що за змістом наявних у справі матеріалів виконавчого провадження 14.09.2016 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хільченко Р.В. було винесно постанову про відкриття виконавчого провадження №52207349 за виконавчим листом №755/7381/15-Ц виданим Дніпровським районним судом м. Києва 22.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 557883,89 грн.

Матеріали справи містять копію супровідного листа про направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника для виконання 14.09.2016 року. Однак, будь-які дані які б свідчили, що відповідна постанова була направлена боржнику рекомендованим листом (копія конверту з відміткою про повернення «за терміном зберігання» або з інших підстав, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення тощо), в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ст.ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 14.09.2016 року), у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого ровадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В даному випадку суд погоджується з позицією скаржника про те, що за відсутності даних про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом відсутні підстави вважати, що боржник був належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, що в свою чергу позбавило боржника права виконати рішення суду самостійно та призвело до нарахування виконавчого збору.

Однак, суд приходить до висновку, що наведене не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження і право боржника на самостійне виконання рішення суду може бути поновлене в іншій ефективний спосіб захисту, адже скасування відповідної постанови не є співмірним із порушеним правом скаржника.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В даному випадку суд вважає, що дії державного виконавця стосовно неналежного повідомлення боржника про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження мають бути визнані неправомірними, та з метою усунення порушення слід зобов'язати державного виконавця, в провадженні якого на теперішній час перебуває відповідне виконавче провадження, поновити боржнику строк на самостійне виконання рішення суду.

Стосовно посилань боржника на те, що зміст постанови не містить обов'язкових елементів, передбачених ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що такі твердження скаржника є помилковими, оскільки в п. 3 постанови зазначено: «При невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій», що цілком відповідає положенням ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно необхідності зазначення у постанові про те, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Поскільки суд прийшов до висновку про відсутність належних підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні і підстави для скасування постанов про накладення арешту на майно та грошові кошти боржника, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до положень ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, з урахуванням змісту заяви стягувача ПАТ «Укрсоцбанк», державний виконавець мав право накласти арешт на майно та кошти боржника одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається наявність супровідних листів про направлення постанов державного виконавця стосовно арешту майна та коштів боржника, зокрема і на адресу останнього.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для скасування постанов про накладення арешту на кошти та майно боржника, ні як похідних вимог, ні як окремих.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 353-355, 447-453 ЦПК України, Законами України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 14.09.2016 року), суд, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ткачова Катерина Володимирівна - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Хільченко Р.В. щодо неналежного повідомлення боржника ОСОБА_1 про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №52207349 від 14.09.2016 року.

Зобов'язати старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ткачову Катерину Володимирівну поновити порушене право боржника шляхом поновлення боржнику у виконавчому провадженні №52207349 ОСОБА_1 строку для самостійного виконання, в межах відповідного строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.09.2016 року).

В іншій частині скарги - відмовити.

Вжите ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі від 18.01.2019 року (справа №755/762/19) зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №755/7381/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 17.06.2015 року у справі №755/7381/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 551723,06 грн., який перебуває на примусовому виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (ВП №52207349) - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05.04.2019 року.

Суддя -