Єдиний унікальний номер 243/5970/17 Номер провадження 22-ц/804/994/19
У Х В А Л А

03 квітня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Соломахи Л.І.

суддів Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Прокопцева С.В.

представника третьої особи - адвоката Сенько В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 клопотання третьої особи ОСОБА_5 про забезпечення доказів у справі № 243/5970/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5, про поділ спільного сумісного майна з апеляційною скаргою третьої особи ОСОБА_5 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна. В позовній заяві як третю особу зазначила ОСОБА_5

Зазначала, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 04 листопада 1993 року. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2017 року шлюб між ними розірвано.

Після реєстрації шлюбу вона, відповідач та її мати ОСОБА_5 проживали однією сім'єю, спільною працею та спільними коштами вели будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1. В 1999 році сім'я вселилася у будинок та продовжувала спільно виконувати оздоблювальні будівельні роботи для завершення будівництва, які повністю були виконані до 2007 року. Декларацію про готовність об'єкта відповідач оформив 26 квітня 2016 року та 01 червня 2016 року зареєстрував право власності на житловий будинок на своє ім'я. Вважає, що її частка у цьому будинку становить Ѕ частку.

Спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1200 га, яка належить на праві приватної власності відповідачу, та відповідно до ст. 377 ЦК за нею має бути визнано право власності на Ѕ частку цієї земельної ділянки по вул. Юмашева,69.

Оскільки у будівництві цього житлового будинку своєю працею та коштами брала участь її мати ОСОБА_5 і відповідно до ст. 17 Закону України "Про власність", який діяв на час будівництва, рішення у цій справі про поділ житлового будинку може вплинути на право ОСОБА_5 на частку спірного житлового будинку, вона має бути залучена до участі у справі як третя особа.

Також в період шлюбу подружжям були придбані: земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,600 га; автомобіль ВАЗ 21013 ЗНГ, 1985 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та автомобіль ЗИЛ 138 А, 1976 року випуску, які зареєстровані на ім'я відповідача.

25 грудня 2009 року вони придбали 20/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 за 5 000 доларів США, які були передані відчужувачам зазначеної квартири. Однак відповідач у нотаріуса оформив на своє ім'я не договір купівлі-продажу, а договір дарування.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно вирішити питання про поділ майна не бажає, просила поділити спільне майно, набуте за час шлюбу, а саме:

- визнати за нею та за відповідачем право власності за кожним на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 106,8 кв.м, житловою площею 63,1 кв.м, з господарськими спорудами,

- визнати за нею та за відповідачем право власності за кожним на Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,1200 га, яка розташована у АДРЕСА_1;

- визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована у АДРЕСА_2;

- стягнути з відповідача на її користь Ѕ частку грошових коштів, переданих за 20/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 в сумі, що еквівалентна 2 500 доларів США за курсом НБУ на день ухвалення рішення суду;

- визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ 01, державний номер НОМЕР_1, вартістю 25 000 грн., а за відповідачем - право власності на автомобіль ЗІЛ 138 А, 1976 року випуску, вартістю 52 500 грн. (а.с. 2 - 4).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по Ѕ частки на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 Донецької області, загальною площею 106,8 кв.м, житловою площею 63,1 кв.м, з господарськими спорудами;

- земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1, площею 0,1200 га.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, розташовану у АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ 01, державний номерний знак НОМЕР_2(а.с. 109 - 110).

Не погоджуючись з рішенням суду, третя особа ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить:

- скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2018 року в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності за кожним по 1/2 частки на житловий будинок АДРЕСА_1 Донецької області, загальною площею 106,8 кв.м, житловою площею 63,1 кв.м, з господарськими спорудами, та по 1/2 частки на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1, площею 0,1200 га;

- ухвалити у цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності за кожним по 1/3 частки на житловий будинок АДРЕСА_1 Донецької області, загальною площею 106,8 кв.м, житловою площею 63,1 кв.м, з господарськими спорудами; та по 1/3 частки на земельну ділянку, розташовану у АДРЕСА_1, площею 0,1200 га.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона, ОСОБА_5, разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_2 спільною працею та для спільного проживання у трьох побудували житловий будинок АДРЕСА_1 Донецької області, загальною площею 106,8 кв.м, житловою площею 63,1 кв.м, з господарськими спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,1200 га. Будівництво тривало декілька років, після чого вони разом в'їхали в будинок для спільного проживання та продовжували виконувати незавершені будівельні роботи. Вона витратила багато років на будівництво будинку також для свого проживання, проживала і проживає в цьому будинку і на цей час. Відповідно до ст. 360 ЦК України вона як співвласник приймала участь в утриманні майна, що є у спільній власності, у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів).:У зв'язку з зазначеним вона не згодна з визнанням права власності на житловий будинок, який побудований спільною працею та для спільного проживання, лише за подружжям ОСОБА_1.

Зазначає, що їй не направлялася копія позовної заяви та не направлялися наступні змінені позовні вимоги, які мінялися двічі.

При розгляді цивільної справи призначалося 11 судових засідань. Проте її не повідомляли про дати призначених засідань, що призвело до того, що обставини, які підлягали встановленню, докази, які підлягали дослідженню та оцінці, не встановлені та у повному обсязі не досліджені. Неповне з'ясування обставини, що мають значення для справи, є підставою для скасування судового рішення (а.с. 122 - 127).

До апеляційної скарги було додано клопотання про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які можуть дати свідчення про суттєві фактичні обставини справи щодо будівництва будинку, який є предметом спору (а.с. 130).

Ухвалою колегії суддів Донецького апеляційного суду про призначення справи до розгляду від 11 березня 2019 року у задоволенні клопотання третьої особи ОСОБА_5 про допит свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовлено. Відмовляючи у задоволенні клопотання колегія суддів виходила з того, що третя особа ОСОБА_5 судом першої інстанції повідомлялася про дату, час та місце судових засідань, зокрема, в матеріалах справи є рекомендовані повідомлення про вручення їй судових повісток про явку до суду 14 липня 2017 року о 15.40 (а.с. 33), 03 серпня 2017 року о 9.00 (а.с. 35), 21 серпня 2017 року о 14.00 (а.с. 49), 19 грудня 2017 року о 9.00 (а.с. 85). Проте третя особа ОСОБА_5 жодного разу у судове засідання суду першої інстанції не з'явилася. 21 серпня 2017 року нею до суду була подана заява про розгляд справи у її відсутність (а.с. 48). В матеріалах справи відсутні клопотання третьої особи ОСОБА_5 до суду першої інстанції про допит свідків. Враховуючи, що до суду першої інстанції клопотання про допит свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 третьою особою ОСОБА_5 не заявлялося, доказів щодо неможливості подання такого клопотання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від третьої особи ОСОБА_5, суду апеляційної інстанції не надано, підстави для прийняття судом апеляційної інстанції нових доказів, зокрема, допиту свідків, відсутні (а.с. 143-145).

27 березня 2019 року до апеляційного суду надійшло дві заяви (клопотання) третьої особи ОСОБА_5 про забезпечення доказів:

1. витребувати із Слов'янського міськрайонного суду Донецької області технічний запис (аудіозапис) судового засідання від 21 березня 2019 року у цивільній справі № 243/5892/18, яка знаходиться у провадженні судді Слов'янського міськрайонного суду Донецької області Кузнецова Р.В., для дослідження в судовому засіданні;

2. викликати у судове засідання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, для підтвердження або спростування фактичних обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи.

Обидва клопотання обґрунтовуються тим, що в провадженні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа № 243/5892/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна в натурі. В судовому засіданні 21 березня 2019 року були допитані свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6, які є свідками будівництва та використання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, який є предметом спору. Вони підтвердили всі твердження третьої особи ОСОБА_5 щодо предмету спору, щодо будівництва та використання спірного житлового будинку. Тобто, особи, зазначені нею в клопотанні про виклик свідків, яке додано до апеляційної скарги, вже надали свідчення в суді під присягою і ці свідчення знаходяться в матеріалах цивільної справи № 243/5892/18, про що їй стало відомо лише 21 березня 2019 року (а.с. 171, а.с. 172).

03 квітня 2019 року до апеляційного суду повторно надійшли такі ж дві заяви (клопотання) третьої особи ОСОБА_5 про забезпечення доказів.

В судовому засіданні апеляційного суду 03 квітня 2019 року представник третьої особи ОСОБА_5 - адвокат Сенько В.М., який діє на підставі ордера серії ХВ № 000004 від 01.02.2019 року (а.с. 173), клопотання підтримав та на уточнення апеляційного суду зазначив, що він просить саме забезпечити докази відповідно до ст.ст 116 - 118 ЦПК України, а не прийняти нові докази.

Позивач ОСОБА_1 клопотання третьої особи підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Прокопцев С.В. проти задоволення клопотання заперечували.

Вислухавши думку учасників справи, апеляційний суд вважає, що всі чотири заяви про забезпечення доказів підлягають поверненню заявнику.

Відповідно до частини 2 ст. 381 ЦПК України процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Статтею 117 ЦПК України встановлені вимоги до заяви про забезпечення доказів. У заяві про забезпечення доказів зазначається: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Заява підписується заявником або його представником. До заяви, яка подана представником заявника, має бути додано документ, що підтверджує його повноваження.

В порушення норм частини 1 ст. 117 ЦПК України в усіх клопотаннях про забезпечення доказів заявником не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Частиною 3 ст. 117 ЦПК України передбачено, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Відповідно до п/п 4 п. 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI "Про судовий збір" за подання фізичною особою заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 12.11.2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 1 921 гривні.

Тобто, з кожної заяви про забезпечення доказів підлягає сплаті судовий збір у розмірі 384,20 грн. (1 921,00 х 0,2).

Проте документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 384,20 грн. з кожної заяви про забезпечення доказів, заявником до заяв про забезпечення доказів не додано.

Відповідно до частини 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки всі чотири заяви третьої особи ОСОБА_5 подані без додержання вимог ст. 117 ЦПК України, вони підлягають поверненню заявнику.

Керуючись ст. 116, ст. 117, ст. 368, частиною 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Повернути третій особі ОСОБА_5 заяви від 27 березня 2019 року та від 03 квітня 2019 року про забезпечення доказів:

1. витребування із Слов'янського міськрайонного суду Донецької області технічного запису (аудіозапису) судового засідання від 21 березня 2019 року у цивільній справі № 243/5892/18;

2. виклику у судове засідання апеляційного суду свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.В. Агєєв

Ю.М. Мальований

Повне судове рішення складено 03 квітня 2019 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха