ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/170/17
Провадження № 22-ц/4820/630/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати у цивільних справах

Гринчука Р.С. (суддя-доповідач),

Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

з участю апелянта та його представника - адвоката Говорецького А.Б.,

ОСОБА_5 та представника позивачів - адвоката Керницької О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про стягнення вартості безпідставно набутого майна з апеляційною скаргою ОСОБА_11 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2018 року, суддя Баськов М.М.,

встановив:

В січні 2017 року ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_11 зі зміненими під час судового розгляду позовними вимогами про стягнення 126250 грн. в рахунок відшкодування вартості безпідставно набутого автомобіля «Камаз 55102», шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що вони є власниками майнових паїв членів КСП ССВ «Михайлівське».

Рішенням загальних зборів спілки громадян-співвласників «Відродження» від 18.01.2014 року автомобіль «Камаз 55102», шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 було їм виділено в натурі у спільну часткову власність, відповідно до належних кожному з них часток у майні КСП (майнових паїв).

Однак відповідач ОСОБА_11, який фактично володіє вказаним транспортним засобом без законних на те підстав, відмовляється передати їм спірне майно, в зв'язку з чим просили суд в порядку ст.ст. 1212, 1213 ЦК України стягнути вартість автомобіля, яка була визначена експертним шляхом.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21.12.2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь: ОСОБА_5 29681,38 грн.; ОСОБА_7 75901,50 грн.; ОСОБА_8 15667,62 грн.; ОСОБА_9 2891,13 грн.; ОСОБА_10 2108,37 грн., а всього 126250 грн. вартості безпідставно набутого автомобіля «Камаз 55102», номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 551,21 грн., на користь ОСОБА_10 судовий збір в розмірі 711,50 грн.

В апеляційний скарзі ОСОБА_11 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на те, що суд не з'ясував повно, всебічно і об'єктивно всіх обставин справи і не надав їм належної оцінки та ухвалив незаконне рішення.

Судом не було враховано, що спірний автомобіль фактично перебуває до цього часу у його володінні і не передавався спілці співвласників майнових паїв, оскільки знаходиться у технічно несправному стані, розібраний на механічні частини і не може використовуватися за своїм призначенням в якості транспортного засобу. Таким чином, спірне майно на момент вирішення питання про його передачу позивачам не перебувало у власності громадян-співвласників майнових паїв і не могло бути виділено ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у спільну часткову власність в порядку виділення в натурі майнових паїв. Крім того, спілка співвласників майнових паїв, рішенням якої спірний автомобіль в порядку розпаювання було передано позивачам, не мала повноважень на розпорядження майном пайового фонду. Таке право належить виключно загальним зборам співвласників майнових паїв. Однак суд не звернув уваги на цю обставину, що призвело до порушення права інших співвласників майна пайового фонду на розпорядження цим майном, зокрема, і його, який також має відповідну частку у розпайованому майні. Оскільки позивачі не набули права власності на транспортний засіб, тому вони не мають права вимагати грошової компенсації вартості цього майна, тому що таке право мають виключно власники.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів вказала на законність рішення суду першої інстанції, навела доводи щодо зазначених в апеляційній скарзі обставин, просила суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_5 та представник позивачів ОСОБА_6 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили, підтримали рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст.ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є власниками майнових паїв пайового фонду майна КСП ССВ «Михайлівське» СТОВ «Михайлівське» с. Михайлівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Частка ОСОБА_5 складає 11166 грн., або 0,342093%, частка ОСОБА_7 становить 16167 грн. або 0,495308%, частка ОСОБА_8 дорівнює 5897 грн., або 0,180666%, частка ОСОБА_9 складає 1086 грн., або 0,033272%, частка ОСОБА_10 становить 791 грн., або 0,024234%.

ОСОБА_11, який також є власником майнового паю пайового фонду майна КСП ССВ «Михайлівське» СТОВ «Михайлівське», на підставі рішення загальних зборів СТОВ «Михайлівське» від 11.02.2009 року отримав в рахунок паю автомобіль «Камаз 55102», реєстраційний номер НОМЕР_2, балансовою вартістю 2800 грн. 05.06.2010 року. Вказаний транспортний засіб зареєстровано на ім'я ОСОБА_11

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 05.08.2011 року, яке в цій частині набрало законної сили, визнано недійсним рішення №7 від 11.02.2009 року загальних зборів пайовиків СТОВ «Михайлівське» в частині задоволення заяви ОСОБА_11 і видачі йому в рахунок майнового паю автомобіля «Камаз 55102», реєстраційний номер НОМЕР_2 та акту прийому-передачі основних та малоцінних засобів від СТОВ «Михайлівське» с. Михайлівка Ярмолинецького району від 11.02.2009 року в частині передачі ОСОБА_11 вказаного автомобіля.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 15.07.2013 року, яке залишено без змін судом касаційної інстанції, визнано недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та скасовано державну реєстрацію вищевказаного транспортного засобу за ОСОБА_11 В позові ОСОБА_11 про виділення йому у власність з пайового фонду спірного автомобіля відмовлено.

Рішенням загальних зборів спілки громадян-співвласників «Відродження» (власників майнових паїв ССВ «Михайлівське») від 18.01.2014 року автомобіль «Камаз 55102», номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, було виділено позивачам в натурі у спільну часткову власність в рахунок належних їм майнових паїв.

Ринкова вартість вказано автомобіля визначена експертним шляхом в розмірі 126250грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд виходив з того, що оскільки позивачі є власниками спірного майна, яке було їм виділено на законних підставах, у відповідності з вимогами ЦК України, а відповідач ОСОБА_11 незаконно утримує це майно, тому на підставі ст.ст. 387, 1212, 1213 ЦК України на користь позивачів з відповідача підлягає стягнення вартості майна, яка визначена на підставі судової експертизи.

Однак такий висновок суду є помилковим з огляду на наступне.

Статтею 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено, що майно колективного підприємства належить на праві спільної часткової власності його членам, а частиною 2 статті 356 ЦК України передбачено, що суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід з цих підприємств із майновими паями передбачений і Указом Президента України від 03.12.1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки».

Підставами для виділення майнових паїв в натурі чи отримання їх вартості є заяви власників майнових паїв про виділення їхнього майна в натурі. Такі заяви розглядають збори співвласників майнових паїв, які приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом зборів співвласників.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник одночасно з підписанням акта приймання-передачі майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Підпунктами 2.4., 2.5., 4.1. Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20.05.2008 року, №315, встановлено, що управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється через загальні збори співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно. Співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна, що перебуває у спільній частковій власності, подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву.

Власники спільної часткової власності здійснюють свої права за спільною згодою і жоден із співвласників самостійно або за згодою декількох власників не вправі вирішувати долю спільного майна без згоди всіх співвласників.

Таким чином, слід прийти до висновку, що співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі визначеному рішенням зборів співвласників паїв або у порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред'явлення позову до всіх інших співвласників.

Однак суд, в порушення вказаних вище вимог, не звернув уваги на ту обставину, що рішення про виділ спірного автомобілю позивачам було прийнято загальними зборами спілки громадян-співвласників «Відродження», яка є громадською організацією. Як вбачається зі змісту протоколу №2 загальних зборів Спілки від 18.01.2014 року, у голосуванні щодо виділення позивачам автомобіля відповідно до їх частки (паю) з 35 співвласників приймали участь 23 фактично присутніх співвласники.

Посилання суду на ту обставину, що на підставі п.п. 7.3., 7.6. Статуту спілки громадян - співвласників «Відродження» спілка мала повноваження на виділення майна пайового фонду власникам паїв не можна визнати обґрунтованим, оскільки виключно загальним зборам співвласників паїв закон надає право розпоряджатися майном, яке відноситься до пайового фонду. Спілка, як громадська організація, такими повноваженнями законом не наділена.

Висновок суду про стягнення з відповідача вартості майна, власниками якого є позивачі є передчасним, оскільки стаття 387 ЦК України, у якій йдеться про право власника майна витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, не породжує право власності, а гарантує власнику, який набув право власності на майно на законних підставах, можливість захисту свого права власності.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, тому суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.ст. 387, 1212, 1213 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача вартості автомобілю, який було виділено позивачам з майна пайового фонду суд не врахував, що відповідно до ст. 387 ЦК України позов про витребування майна може бути пред'явлено лише власником майна, проте у матеріалах справи відсутні докази набуття ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 права власності на спірний транспортний засіб у встановленому законом порядку, тому позовні вимоги слід визнати необґрунтованими.

Необхідно звернути увагу також на ту обставину, що Спілка громадян-співвласників «Відродження» постановила рішення про виділення позивачам транспортного засобу в порядку розпаювання майна, яке входить до пайового фону. В той же час суд не врахував, що спірне майно на дату прийняття цього рішення фактично не перебувало у володінні організації, оскільки автомобілем користувався ОСОБА_11 Перереєстрація транспортного засобу після ухвалення рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 15.07.2013 року про визнано недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та скасування державної реєстрації вищевказаного транспортного засобу за ОСОБА_11 не була проведена. Справа не містить також доказів того, що станом на 18.01.2014 року автомобіль «Камаз 55102», номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2 мав статус майна КСП ССВ «Михайлівське» СТОВ «Михайлівське», яке підлягає розпаюванню.

За таких підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 задовольнити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 грудня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про стягнення вартості безпідставно набутого майна відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 08.04.2019 року.

Головуючий Судді: