ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3061/19 Справа № 175/1744/18 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року позивач звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, щоІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно у вигляді: земельної ділянки (пай) площею 5,680 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області. 23.10.2006 року її батько на випадок своєї смерті склав заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 та у якому було зазначено, що усе своє майно він заповів ОСОБА_1. На день його смерті вона не проживала разом із спадкодавцем, не знала та їй ніхто не повідомив про існування заповіту на її користь, уповноважена особа не вчиняла дій щодо розшуку та повідомлення її як спадкоємця за заповітом, а тому у встановлений законом строк вона до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Після смерті батька земельну ділянку доглядала її мати, але у подальшому з»ясувалося, що вона не успадкувала після смерті батька земельну ділянку. Починаючи з 2017 року мати позивача тяжко захворіла і вона змушена була постійно знаходитись поруч та доглядати за нею. Проживаючи разом з матір"ю на час її смерті позивач випадково знайшла заповіт складений від імені батька на її ім'я. ІНФОРМАЦІЯ_2 року мати позивача померла. 15.12.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. для отримання спадщини після смерті батька. 15.12.2017 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки вона не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня його смерті. Вважає, що не знання про існування заповіту, є поважною причиною для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Просила суд визначити додатковий строк тривалістю два місяця для подання до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Лариси Леонідівни для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції частково скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом при дослідженні матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, актовий запис №52 від 17 листопада 2008 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,680 гектарів в межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3 згідно розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації № 717-р від 30.09.2004 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів № 73.

ОСОБА_2 за життя склав заповіт від 23 жовтня 2006 року, посвідчений секретарем виконкому Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1.

Судом першої інстанції було оглянуто копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 №113/2017 (а.с.22-34).

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., від 15 грудня 2017 року відмовлено ОСОБА_1, у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оскільки нею пропущений строк на прийняття спадщини.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу не врахував поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, зважаючи на наступне.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положенням про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити, що нотаріус при заведенні спадкової справи повинен перевірити за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Тобто, суду необхідно було перевірити та встановити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17.

У матеріалах справи відсутні жодні докази про те, що ОСОБА_1 знала про наявність заповіту. Встановивши, що ОСОБА_1 внаслідок дій нотаріуса, була необізнана про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки нотаріус не здійснив належним чином повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, колегія вважає, що суд першої інстанції необгрунтовано та у порушення норм матеріального права дійшов висновку про відсутність поважності причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини. Тобто, суд першої інстанції не звернув уваги на дані обставини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія вважає, що у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України є встановлені законом підстави для визначення позивачу додаткового строку у два місяці, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія вважає, що судом першої інстанції не враховано принцип пропорційності між заходом який потребував застосуванню і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Дотримання принципу "Пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатись як порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв"язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Урахувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши факт надання законодавцем переваги здійсненню спадкуванню за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, колегія суддів дійшла висновку про необхідність врахування волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску, передбаченого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі про визначення ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці для подання до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Лариси Леонідівни заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Новотаромської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю два місяці для подання до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Юрченко Лариси Леонідівни заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко