Номер провадження: 22-ц/813/1620/19
Головуючий у першій інстанції Плавич І. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Сєвєрової Є.С., Вадовської Л.М.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участі: представника Одеської міської ради, зацікавленої особи ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року (одноособово суддя Плавич І.В.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа ОСОБА_1 ,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

26.09.2016 року ОСОБА_2 звернулась із заявою у порядку окремого провадження про встановлення акту проживання однією сім`єю, і остаточно уточнивши позов, просила встановити факт сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по 13.06.2016 року разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , а заявниця є спадкоємцем 4 черги, оскільки з 2008 року по 13.06.2016 року (по день смерті ОСОБА_3 ) вона проживала разом із ним у цивільному шлюбі по АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №10478 від 29 липня 2016 року, видана КП «ЖКС «Черьомушки», крім того, зазначений факт можуть підтвердити сусіди.

За життя ОСОБА_3 заповіт не складав.

Зацікавленою особою у справі визначеноОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що вона і ОСОБА_3 до дня його смерті проживали разом більше 5 років, вели спільний побут, встановлення факту їй необхідно для прийняття спадщини, ОСОБА_2 просила заяву задовольнити.

ОСОБА_1 допитаний у суді першої інстанції 12.10.2016 року в якості свідка. Як заінтересована особа ОСОБА_1 не приймав участі у судовому засіданні 20.10.2016 року.

20.10.2016 року суд першої інстанції розглянув справу за відсутності заявника ОСОБА_2 і її представника на підставі заяви представника ОСОБА_2 (а.с.39).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.10.2016 року заяву задоволено у повному обсязі. Суд встановив факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю разом із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2008 року по 13.06.2016 року.

Одеська міська рада (далі-ОМР), яка не була стороною у справі і вважає, що рішенням суду порушуються її права, подала апеляційну скаргу на рішення суду від 20.10.2016 року, в якій просить рішення суду скасувати і постановити нове, яким відмовити у задоволені заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи.

Апеляційна скарга представника ОМР зазначає:

Суд неправильно застосував норми матеріального права (ч.1 ст. 29, 1264, 1277 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. ст. 3,6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні») і норми процесуального права (ст. ст. 6, 213, 215, 235 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення з заявою).

Предметом розгляду є встановлення юридичного факту для прийняття спадщини до складу якої входить нерухоме майно, право на яке, після спливу одного року з часу відкриття спадщини, зобов`язана заявити ОМР, однак рішення ухвалено до спливу одного року з часу відкриття спадщини, при цьому справу розглянуто без залучення ОМР до участі у справі, як зацікавленої особи, що позбавляє ОМР, у встановленому законом порядку, подати заяву про визнання спадщини відумерлою.

За обставинами справи має місце спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

В матеріалах справи відсутні належні докази спільного проживання заявника і спадкодавця протягом 5 років до часу відкриття спадщини, рішення суду в цій частині не відповідає роз`ясненням, які містяться в п.21 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року.

Обов`язковою умовою для визнання членом сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, однак заявник не надала таких доказів.

У випадку, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи, відповідно до ст. 29 ч.1 ЦК України, є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, при цьому, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 2006 року по теперішній час зареєстрована та мешкає разом зі своєю сім`єю у квартирі АДРЕСА_2 , що спростовує акт її проживання разом із ОСОБА_3 в період з 2008 року по 13.06.2016 року у квартирі АДРЕСА_3 .

Документи, надані заявницею на підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем не є допустимими доказами, оскільки, як встановлено досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002136 від 25.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, вказані документи є підробленими.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

ОСОБА_2 з 2006 року зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.4,5,13).

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1971 року і по день смерті мешкав у квартирі АДРЕСА_3 (а.с.6-10,21,23).

За повідомленням приватного нотаріуса від 20.10.2016 року, ОСОБА_2 13.10.2016 року зверталась з приводу відкриття спадкової справи до майна ОСОБА_3 (а.с.38).

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини.

25.05.2017 року порушено кримінальне провадження № 0002136 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, з приводу заволодіння шахрайським шляхом квартирою АДРЕСА_3 (а.с.54-58).

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту виходив з того, що відсутній спір про право, заінтересованою особою у справі є ОСОБА_1 , а заява ОСОБА_2 є обґрунтованою та доведеною (а.с.40,41).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ст. 293 ч.1, ч.2 п.5 ЦПК України).

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ст. 294 ч.6 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , стверджуючи, що вона проживала разом із ОСОБА_3 однією сім`єю більше 5 років до часу відкриття спадщини, просить встановить зазначений юридичний факт.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ч.1 ЦК України).

Заявниця ОСОБА_2 зазначила, що спадковим майном є квартира АДРЕСА_3 , власником якої був спадкодавець ОСОБА_3 , який не залишив заповіт.

Із заявою про встановлення юридичного факту ОСОБА_2 звернулась у вересні 2016 року, через 3 місяці після відкриття спадщини і до спливу 6 місяців для прийняття спадщини спадкоємцями.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (ст. 1277 ч. 1 ЦК України).

В засіданні колегії суддів заінтересована особа ОСОБА_1 пояснив, що він не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , а є знайомим ОСОБА_2

Наведене свідчить про те, що судом першої інстанції неправильно визначено коло осіб і безпідставно залучено до участі у справі в якості заінтерсованої особи ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції спадкоємці ОСОБА_3 за заповітом або за законом (крім ОСОБА_2 ) не заявили своїх прав на спадкування після смерті ОСОБА_3 , до складу спадщини входить нерухоме майно, орган місцевого самоврядування, у даному випадку ОМР, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, рішення суду впливає на права та обовязки ОМР.

ОМР не визнає право ОСОБА_2 на спадкування після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємця 4 черги, зазначаючи, що в матеріалах справи відсутні належні докази спільного проживання заявниці і спадкодавця протягом 5 років до часу відкриття спадщини.

Беручи до уваги, що під час розгляду даної справи у порядку окремого провадження виник спір про право, який вирішується у порядку позовного провадження, колегія суддів залишає заяву ОСОБА_2 без розгляду і роз`яснює ОСОБА_2 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

Доводи представника ОМР про те, що заявниця подала до суду неналежні докази і у задоволенні заяви слід відмовити по суті не приймаються до уваги, оскільки між ОСОБА_2 і ОМР існує спір про право, у зв`язку з чим заява про встановлення юридичного факту у порядку окремого провадження підлягає залишенню без розгляду.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. ст. 255, 257 ЦПК України (ст. 377 ч.1 ЦПК України).

Стаття 257 ЦПК України передбачає підстави залишення позову без розгляду у порядку позовного провадження.

У даному випадку, відповідно до ст. 294 ч.6 ЦПК України, йдеться про залишення без розгляду заяви у порядку окремого провадження.

Оскільки цивільне процесуальне законодавство передбачає залишення заяви у порядку окремого провадження в разі, якщо виник спір про право, є підстави для застосування ст. 294 ч.6 ЦПК України разом зі ст. 377 ч.1 ЦПК України на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.4, 377 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2016 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали ухвали суду апеляційної інстанції складено 04.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Л.М. Вадовська