Справа № 147/946/18
Провадження № 22-ц/801/2263/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дудіков А. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуСправа № 147/946/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів: Денишенко Т.О., Медвецького С.К.

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., представника ОСОБА_1 - адвоката Власюка І.Т., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який у 2005 р. було розірвано. За період шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу відповідач припинив брати участь в утриманні доньки, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.02.2007 р. стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 150 грн. щомісячно, починаючи з 17.01.2007 р. і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 23.12.2011р. розмір аліментів на неповнолітню ОСОБА_3 збільшено до 350 грн., щомісячно і до досягнення нею повноліття. Позивач вказала, що донька стала дорослішою, проживає разом з нею, навчається та додатково займається з репетиторами, відвідує спортивні секції та гуртки, а тому їй важко в повній мірі нести витрати, пов`язані з утриманням доньки. Також зауважила, що розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду суперечить чинному законодавству, оскільки, розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв`язку з чим просила суд винести рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання ОСОБА_4 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття

Заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем не доведено факту істотного покращення матеріального становища платника аліментів чи погіршення її матеріального становище та здоров`я.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що донька подорослішала, на час подання позову готувалась до вступу у вищий навчальний заклад, займалась з репетиторами, відвідувала спортивні секції та гуртки, що потребує значних коштів. Збільшення витрат на утримання дитини є для неї обтяжливим, а аліментів, визначених рішенням Торостянецького районного суду Вінницької області від 23.12.2011 року недостатньо для забезпечення розвитку дитини.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.10.2005р. розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 103, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 07.02.2007р. у справі №2-124/2007 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, із відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн., починаючи з 17.01.2007р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

16.03.2007р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 зареєстровано шюб , про що в Книзі реєстрації шлюбів 16.03.2007р. зроблено відповідний актовий запис за № 459. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 4).

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній до прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 викладено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

У статті 192 СК України тільки вказано на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, відповідно до статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Отже, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, проте може бути підставою для перерахунку розміру стягнутих аліментів державним виконавцем.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Зазначене узгоджується з висновком об`єднаної палати Касаційного цивільного суду щодо застосування норм права, викладеним у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 51сво18).

Оскільки ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, посилаючись лише на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину без зазначення зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, підстав для задоволення позову немає.

Належних та допустимих доказів того, що у сторін відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки позивачем не надано.

Суд звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

С.К. Медвецький