Постанова
Іменем України

09 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 336/385/17-ц

провадження № 61-22633св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Міністерство оборони України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року у складі судді Артемової Л. Г. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Онищенко Е. А., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 11 серпня 2013 року під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 внаслідок ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження, а саме: травматичне відчленування лівої нижньої кінцівки на рівні нижньої третини лівого стегна, рвану рану м`яких тканин середньо-нижньої третини лівої стегнової кістки, закритий вивих лівого стегна з переломом заднього краю вертлюжної западини із зміщенням фрагментів, травматичний шок ІІІ ступеня.

Відповідно до довідки МСЕК від 11 березня 2014 року серії АВ № 0280031 зазначені травми визнані такими, що отримані ОСОБА_1 під час проходження військової служби.

Свої моральні втрати пояснює тим, що він втратив роботу, погіршилися його соціальні зв`язки, він фактично втратив можливість вести повноцінне життя.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Міністерства оборони України на його користь 500 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
В іншій частині вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю передбачених статтями 23, 1167 ЦК України підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у зв`язку з отриманням ним травми у серпні 2013 року під час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, розмір якої судом визначений з урахуванням принципу розумності та справедливості.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що при розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та обґрунтував висновки, викладені в рішенні, дотримався норм процесуального права, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Короткий зміст доводів касаційної скарги та її вимог

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Міністерство оборони України, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими, оскільки ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суди не врахували, що позивач не надав будь-яких доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями і спричиненою шкодою. Також судом неналежним чином досліджено обставини отримання позивачем ушкодження, оскільки ДТП, на яку позивач посилається як на причину отримання ним травми, відбулась унаслідок наїзду на позивача автомобілем під керуванням цивільної особи. При цьому ОСОБА_1 перебував поза межами військової частини, оскільки повертався до свого місця проживання.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 до суду не подав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року, витребувано із Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 336/385/17 і зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року цивільну справу № 336/385/17 передано до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Під час розгляду справи суди попередніх інстанцій установили такі факти та обставини.

Згідно з випискою з акта огляду МСЕК Запорізької медико-соціальної експертної комісії від 11 березня 2014 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності внаслідок травмування, пов`язаного з виконанням військових обов`язків (а. с. 7).

На час травмування позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Втрата працездатності ОСОБА_1 внаслідок травмування становила 60 %, що підтверджується довідкою Міністерства охорони здоров`я України від 11 березня 2014 року (а. с. 8).

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок ушкодження здоров`я у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, за яких обставин чи діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Сам по собі факт наявності шкоди не породжує обов`язку її компенсації, оскільки доведенню підлягає наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності.

Відсутність хоча б однієї з таких складових виключає відповідальність за заподіяння шкоди. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, її розмір та факт заподіяння її відповідачем внаслідок неправомірних рішень, дій (бездіяльності) особи, яка її завдала.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилався на наявність травми, отриманої під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку з чим йому встановлено 60 % втрати працездатності.

При цьому позивач не конкретизував, унаслідок яких саме протиправних дій чи бездіяльності відповідача йому спричинено моральну шкоду внаслідок ушкодження здоров`я, та не зазначив про наявність причинного зв`язку між моральною шкодою і протиправними діяннями заподіювача цієї шкоди.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статей 23, 1167 ЦК України, виходив з наявності передбачених законом підстав для стягнення з Міністерства оборони України на користь позивача моральної шкоди, оскільки сам факт захворювання, одержаного в період проходження військової служби, та наслідки такого захворювання спричинили позивачу втрати немайнового характеру у вигляді душевних страждань.

Покладаючи обов`язок на Міністерство оборони України з відшкодування позивачу моральної шкоди, суди не звернули увагу, що позивач не довів протиправність дій саме Міністерства оборони України, наявність причинного зв`язку між моральною шкодою і протиправними діяннями і не посилався на зазначені обставини в обґрунтування своїх вимог.

За змістом частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміні рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Вирішуючи спір, суди неправильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносин, а тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими, в силу статті 412 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Ураховуючи, що касаційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, скасуванню, сплачений Міністерством оборони України судовий збір при поданні касаційної скарги у розмірі 768 грн покладається на позивача.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України 768 (сімсот шістдесят вісім) грн сплаченого судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк