Провадження № 22-ц/801/1849/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 рокуСправа № 127/13035/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Марчук В.С., Якименко М.М., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2019 року, ухвалене суддею Ан О.В. в м. Вінниці, повне рішення складено 05 липня 2019 року, в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановив:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду із вказаним позовом та просило з метою погашення заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк», що виникла внаслідок невиконання зобов`язань: - за кредитним договором № 0 від 25.07.2007 по кредиту та процентам у розмірі 357 642,60 дол. США (станом на 22.05.2018 за курсом НБУ еквівалентно 9 328 611,89 грн) та по пені у розмірі 2 534 217,53 грн, а саме: 129 990,84 дол. США - заборгованість за кредитом, 227 651,76 дол. США - заборгованість за процентами, 972 533,59 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованоісті за кредитом, нарахована з 22.05.2017 по 22.05.2018, 1 561 683,94 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 22.05.2017 по 22.05.2018; - за кредитним договором № 0 від 25.07.2007 у розмірі 338 972,88 дол. США (станом на 22.05.2018 за курсом НБУ еквівалентно 8 841 638,10 грн) та по пені у розмірі 2 395 722,14 грн, а саме: 126 250 дол. США - заборгованість за кредитом, 212 722,88 дол. США - заборгованість за процентами, 942 043,67 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 22.05.2017 по 22.05.2018, 1 453 678,47 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 22.05.2017 по 22.05.2018; звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові офісні приміщення під номерами 18, 20, 21, 22, 23 загальною площею 199,1 кв.м. що знаходиться на ІІІ-му поверсі житлового будинку №38, позначеному на плані літ « А », по АДРЕСА_3 , та належать відповідачам на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1/3 за кожним, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 2 386 430,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.07.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 з додатковими угодами №1 від 25.07.2007, №1 від 12.01.2009, №1 від 29.01.2009. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 150 000 дол. США.

Також, 25.07.2007 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 з додатковими угодами №1 від 25.07.2007, №1 від 22.01.2009, №1 від 23.04.2009. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 150 000 дол. США.

За користування кредитними коштами позичальники зобов`язалися сплатити проценти у розмірі та порядку, встановленому кредитними договорами. Крім того, за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит позичальники сплачують позивачу додатково пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу.

У забезпечення належного виконання боржниками умов кредитних договорів 25.07.2007 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачами укладено іпотечний договір, за умовами якого банку передано в іпотеку вищевказані офісні приміщення.

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань рішеннями судів з відповідачів стягнуто заборгованість, яка до теперішнього часу залишається непогашеною, у зв`язку з чим у позивача як іпотекодержателя виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2019 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості на користь ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 25.07.2007 у розмірі 1166904,21 грн та за кредитним договором №0 від 25.07.2007 у розмірі 1125148,44 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові офісні приміщення під номерами 18, 20, 21, 22, 23 загальною площею 199,1 кв.м. що знаходиться на ІІІ-му поверсі житлового будинку №38, позначеному на плані літ «А», по АДРЕСА_3 та належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1/3 за кожним, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 2386430,52 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 819,15 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області від 27.05.2011 та рішення апеляційного суду Вінницької області від 26.10.2015 скасувати, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також просить виключити з мотивувальної частини рішення на сторінці 5 абзац 7 наступного змісту: «Крім того необґрунтованим є і нарахування розміру тіла кредиту в доларах США, оскільки такий не відповідає сумі заборгованості за договорами споживчого кредиту стягненої рішеннями судів в гривні».

Скарга мотивована тим, що при наявності домовленості сторін, яка передбачає нарахування кредитором процентів за користування кредитом по день фактичного погашення заборгованості, право нарахування процентів з настанням дня повернення позики не припиняється; судом застосовано висновки Великої палати Верховного Суду без належного дослідження обов`язкового для сторін змісту кредитного договору в частині прав та обов`язків сторін щодо нарахування чи сплати процентів; наявність судових рішень про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов`язання, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов`язань; у разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховують відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України; наявні рішення суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами за відсутності реального виконання боржниками свого зобов`язання не свідчать про зміну валюти зобов`язання, припинення договірних правовідносин сторін чи припинення зобов`язань.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції становлено, що 25 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 150 000 дол. США зі строком повернення до 24 липня 2017 року (а.с.18-20 т.1).

Також 25 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 150 000 дол. США зі строком повернення до 24 липня 2017 року (а.с.24-28 т.1).

З метою забезпечення належного виконання боржниками грошових зобов`язань за вказаними кредитними договорами 25 липня 2007 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідачі передали банку належні їм на праві власності нежитлові офісні приміщення під номерами 18 , 20 , 21 , 22 , 23 загальною площею АДРЕСА_8 , які є їх власністю в рівних частках кожного. До складу вказаних нежитлових приміщень входять: коридор - 1, площею 18,1 кв.м; офісне приміщення - 2, площею 7,3 кв.м; офісне приміщення - 3, площею 12,3 кв.м; офісне приміщення - 4, площею 22,4 кв.м; офісне приміщення - 5, площею 16,5 кв.м; офісне приміщення - 6, площею 42,4 кв.м; коридор - 7, площею 29,8 кв.м; офісне приміщення - 8, площею 16,9 кв.м; кімната відпочинку - 9, площею 22,8 кв.м; котельня - 10, площею 4,2 кв.м; електрична щитова - 11, площею 2,0 кв.м; умивальня -12, площею 2,2 кв.м; туалет - 13, площею 1,1 кв.м; туалет - 14, площею 1,1 кв.м. За домовленістю сторін заставна вартість предмету іпотеки на момент укладення договору іпотеки становить 2 386 430,52 грн (а.с. 7-38 т.1).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 травня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 25.07.2007 у розмірі 1 125 148,44 грн (а.с.45-47 т.1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 28 вересня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 на суму 1 166 904,21 грн (а.с.48-50 т.1).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Вінниця від 28.09.2011 в частині задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 25.07.2007 на суму 1166904,21 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с.51-54 т.1).

За розрахунками банку станом на 22.05.2018 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 25.07.2007 становить 357642,60 доларів США, що еквівалентно 9 328 611,89 грн (з яких: 129 990,84 дол. США (3390631,02 грн) заборгованість за кредитом, 227 651,76 дол. США (5937980,86 грн) відсотки) та по пені у розмірі 2534217,53 грн, (з яких: 972533,59 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 1561683,94 грн відсотки, які нараховувались з 22.05.2017 по 22.05.2018) (а.с.68-75 т.1).

Заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №0 від 25.07.2007 станом на 22.05.2018 за розрахунками банку становить 338972,88 доларів США, що еквівалентно 8 841 638,10 грн (з яких: 126 250 дол. США (3293056,39 грн) заборгованість за кредитом, 212 722,88 (5548581,70 грн) відсотки) та по пені у розмірі 2395722,14 грн (з яких: 942043,67 грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 1453678,47 грн відсотки, які нараховувались з 22.05.2017 року по 22.05.2018 року) (а.с.61-67 т.1).

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із наявності заборгованості за кредитними договорами, укладеними між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а звернення банку до суду із позовами про дострокове стягнення заборгованості свідчить про зміну банком строку виконання зобов`язань за кредитними договорами та унеможливлює нарахування передбачених цими договорами процентів та пені.

Крім того, суд прийшов до висновку, що необґрунтованим є і нарахування розміру тіла кредиту в доларах США, оскільки такий не відповідає сумі заборгованості за договорами споживчого кредиту стягненої рішеннями судів в гривні. Сума звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати сумі заборгованості стягненої рішеннями суду за договорами споживчого кредиту.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що АТ «УкрСиббанк» не погоджується із розміром заборгованості за кредитними договорами, в рахунок погашення якої судом першої інстанції звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Так, у матеріалах справи наявні зазначені вище рішення апеляційного суду від 27 травня 2011 року та від 26 жовтня 2015 року, якими встановлено та стягнуто достроково з позичальника та поручителів на користь банку заборгованість за кредитними договорами від 25 липня 2007 року №0 та №0.

Вказані рішення набрали законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вищевказаними рішеннями, які набрали законної сили, встановлено загальну суму заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2007 року №0 в розмірі 1 166 904,21 грн та за кредитним договором від 25 липня 2007 року №0 в розмірі 1 125 148,44 грн.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Вказаний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та враховано судом першої інстанції.

З огляду на викладене, спростовуються твердження скаржника про те, що в даному випадку не можливо застосувати ст. 625 ЦК України, а проценти можуть бути нараховані на підставі ст. 536 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом застосовано висновки Великої палати Верховного Суду без належного дослідження обов`язкового для сторін змісту кредитного договору в частині прав та обов`язків сторін щодо нарахування чи сплати процентів є безпідставними, оскільки у зв`язку із зверненням до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором кредитором було змінено умови договору щодо строку його дії, періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитом і пені.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в свою чергу має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Вимог про стягнення з відповідачів процентів за порушення грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Таким чином, після ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості право банку на нарахування процентів і пені припинилося, тому за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, підлягає погашенню уже стягнена судовим рішенням заборгованість, а не вказаний у позовній заяві розмір заборгованості.

Твердження АТ «УкрСиббанк» про те, що воно має право звертати стягнення на предмет іпотеки для задоволення наявної заборгованості за кредитними договорами в доларах США, оскільки саме у вказаній валюті надавався кредит, не беруться колегією суддів до уваги.

Так, звертаючись до суду в 2010 роках із позовами про стягнення заборгованості за кредитними договорами №0 від 25 липня 2007 року та №0 від 25 липня 2007 року (справи №2-4915/10 та №2-116/11) ПАТ «УкрСиббанк», як кредитор, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, заявив вимоги про стягнення заборгованості саме в національній грошовій одиниці - гривні

Банк, змінивши строк виконання основного зобов`язання, самостійно та на власний розсуд визначив форму захисту своїх прав, пред`явивши позов про дострокове стягнення коштів не в іноземній валюті - доларах США, а в національній валюті.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування рішення суду.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, визначеної рішенням про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Однак, судом не враховано вимоги ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

В оскаржуваному рішенні зазначено лише загальну суму заборгованості за кредитними договорами без визначення її складових.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року витребувано з Вінницького міського суду Вінницької області цивільні справи за позовами ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості за договорами кредиту від 25 липня 2007 року.

Так, з матеріалів справи №2-4915/10 слідує, що загальна сума заборгованості за кредитним договором від 25.07.2007 №0 на момент звернення до суду із позовом становила 1 125 148,44 грн та складалася: прострочений основний борг - 1 000 064,13 грн; прострочені проценти - 117 165,93 грн; пеня - 7 418,38 грн; неустойка - 500 грн.

З матеріалів справи №2-116/11 слідує, що загальна сума заборгованості за кредитним договором від 25.07.2007 №0 на момент звернення до суду із позовом становила 1 166 904, 21 грн та складалася: прострочений основний борг - 1 029 696,44 грн; прострочені проценти - 121 361,45 грн; пеня - 15 346,32 грн; неустойка - 500 грн.

Тому апеляційна скарга АТ «УкрСиббанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції на підставі ст. 376 ЦПК України - зміні із зазначенням розміру заборгованості та її складових.

У договорі іпотеки відсутні відомості про поверх житлового будинку, на якому знаходяться нежитлові приміщення та про позначення їх на плані, а тому вимога банку про зазначення в рішенні суду поверху (ІІІ), на якому знаходяться нежитлові приміщення та позначення приміщень на плані літерою «А» задоволенню не підлягає, а наявна в матеріалах справи ксерокопія плану є нечитабельною, з її змісту неможливо встановити вказані відомості.

Оскільки фактично апеляційна скарга АТ «УкрСиббанк» залишена без задоволення, тому судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2019 року змінити, визначивши складові розміру заборгованості, та викласти другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

В рахунок погашення заборгованості на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 25.07.2007 у розмірі 1 166 904 (один мільйон сто шістдесят шість тисяч дев`ятсот чотири) грн 21 коп, яка складається з: простроченого основного боргу - 1 029 696 (один мільйон двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 44 коп, прострочених процентів - 121 361 (сто двадцять одна тисяча триста шістдесят одна) грн 45 коп, пені - 15 346 (п`ятнадцять тисяч триста сорок шість) грн 32 коп, неустойки - 500 (п`ятсот) грн, та за кредитним договором № 0 від 25.07.2007 у розмірі 1 125 148 (один мільйон сто двадцять п`ять тисяч сто сорок вісім) гривень 44 коп., яка складається з: простроченого основного боргу - 1 000 064 (один мільйон шістдесят чотири) грн 13 коп, прострочених процентів - 117 165 (сто сімнадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн 93 коп, пені - 7 418 (сім тисяч чотириста вісімнадцять) грн 38 коп, неустойки - 500 (п`ятсот) грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові офісні приміщення під номерами 18 , 20, 21, 22, 23 загальною площею 199,1 кв .м, в житловому будинку АДРЕСА_3 , які належать ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_3 ) на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1/3 за кожним, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 2 386 430,52 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді В.С. Марчук

М.М. Якименко