Ухвала

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 759/18633/18

провадження № 61-18614ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» про відшкодування шкоди.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 11 квітня 2018 року о 21 год. 40 хв. він рухався на власному автомобілі «Hyundai IX 35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на Житомирській трасі в напрямку м. Києва та при в`їзді у місто повернув на автодорогу, що веде до смт Білогородка. Проїхавши приблизно 300 метрів він побачив у світлі фар, що на дорогу в безпосередній близькості перед його автомобілем падає дерево. Оскільки швидкість автомобіля була близько 50 км/год, він не мав можливості загальмувати, у зв`язку з чим відбулось зіткнення автомобіля з деревом, яке впало, перегородивши повністю проїжджу частину дороги та узбіччя, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

У подальшому ОСОБА_1 викликав працівників патрульної поліції, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 30 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року скасовано, провадження у справі про притягненняОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому апеляційним судом було встановлено об`єктивну неспроможність позивача виявити дерево, що падало на керований ним автомобіль.

ОСОБА_1 вважає, що пошкодження його автомобіля сталося через неналежне виконання Комунальним підприємством «Святошинське лісопаркове господарство» своїх обов`язків щодо догляду за зеленими насадженнями на території, що за ним обліковується. Внаслідок таких неправомірних дій йому завдано майнову шкоду, пов`язану з пошкодженням автомобіля, розмір якої згідно із звітом від 19 вересня 2018 року № 6850 складає 305 196 грн 93 коп., а вартість проведення автотоварознавчого дослідження - 2 000 грн. Крім цього, у зв`язку з ушкодженням майна ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, розмір якої він оцінює в 15 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 305 196 грн 93 коп. та моральну шкоду у розмірі 3 000 грн.

У іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок неналежного утримання Комунальним підприємством «Святошинське лісопаркове господарство» зелених насаджень на території, що за ним обліковується автомобілю ОСОБА_1 заподіяно шкоду.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» залишено без задоволення, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, про часткове задоволення позову, зазначив, що неправомірними діями Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» позивачу було заподіяно майнову та моральну шкоду, яка підлягає стягненню.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року - 1 921 грн.

Ціна позову у цій справі становить 320 196 грн 93 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*500=960 500).

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи ціну позову, предмет позову та складність зазначеної справи, а також беручи до уваги, що касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, ураховуючи, що частина шостої статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються у тому числі і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Додатково Верховним Судом враховано, що судове рішення судом апеляційної інстанції постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки оскаржувані заявником рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року ухвалені у малозначній справі, вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Святошинське лісопаркове господарство» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк