КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 755/8331/17
Головуючий у першій інстанції - Гончарук В.П.
Номер провадження № 22-ц/824/3171/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором підряду

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, який мотивовано тим, що 04 серпня 2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено Договір № 04/08-1, відповідно до якого позивачем було проведено зовнішнє оздоблення металевими панелями (вентильований фасад та дах) об'єкта за адресою м. Київ вул. Командарма Уборевича, 23. Загальна ціна договору становила 586 868 грн. Разом з тим, позивач вказує, що 27 вересня 2016 року сторонами було підписано Акт здачі - приймання виконаних робіт на суму 143 575 грн., а робота по вказаному об'єкту була завершена 01 жовтня 2016 року та вказано, що відповідачу було надіслано акт прийому-здачі виконаних робіт на підпис з проханням сплатити заборгованість по поставлених матеріалах та вартості виконаних робіт на суму 88 868 грн., однак відповідач відмовився підписати Акт здачі - приймання виконання робіт № 2 та сплатити заборгованість.

У зв'язку із зазначеними порушеннями відповідач ОСОБА_2 має заборгованість - 112 544,18 грн. з яких: 88868 грн. - сума заборгованості по поставлених матеріалах та вартості виконаних робіт; 8675,37 грн. - інфляція; 13554,57 грн. - пеня; 1446,24 грн. - 3 % річних.

Враховуючи вищевикладене, а також уточнені позовні вимоги, ФОП ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 88 868 грн. та пеню у розмірі 13 554, 57 грн., три відсотки річних у розмірі 1446,24 грн. та інфляцію у розмірі 16 740,08 грн., що разом складає 120 608,89 грн.

27 листопада 2017 року відповідачем ОСОБА_2 до суду було подано зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просив стягнути з ФОП ОСОБА_3 553 253,76 грн. неустойки за неналежне виконання робіт відповідно до договору № 04/08-1. Так, ОСОБА_2 зазначається, що відповідно до умов договору підрядник ФОП ОСОБА_3 зобов'язався на свій ризик, у встановлений договором термін, у межах договірної ціни, власними й залученими ресурсами й коштами виконати будівельні роботи з виготовлення і поставки матеріалів та монтажу на «Об'єкті» і здати замовникові, а замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх. Орієнтована договірна ціна робіт, наведена в Додатку № 1, склала 586 868 грн. Графік фінансування робіт був визначений сторонами у Додатку №3 до Договору. ОСОБА_2 вважає, що свої обов'язки щодо належного фінансування робіт він виконав, що підтверджується копіями розписок про отримання готівкових коштів й оплата за договором була здійснена на загальну суму в 498 000 грн., а залишок оплати у сумі 88 868 грн. повинен був бути сплачений після закінчення виконання належним чином робіт, визначених Договором та підписання сторонами акту виконання робіт. Однак, підрядник своєчасно та якісно роботи не виконав.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив стягнути з ФОП ОСОБА_3 на його користь 553 253,76 грн. неустойки.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 88 898 грн., три відсотки річних у розмірі 1446,24 грн., інфляційні витрати - 16 740 грн., що разом складає 107 084, 24 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що ФОП ОСОБА_3 роботу виконав несвоєчасно, неповно та неякісно, а тому обов'язок оплати неналежно виконаної роботи не виник. Також апелянт наголошує, що твердження ФОП ОСОБА_3 про те, що роботи були прийняті ОСОБА_2 без зауважень не відповідають дійсності, оскільки в акті здачі-приймання виконаних робіт вказано про те, що станом на 27 вересня 2016 року ОСОБА_2 має претензії до ФОП ОСОБА_3 стосовно якості монтажних робіт. Оскільки апелянт вчасно повідомив про недоліки у роботі ФОП ОСОБА_3, то акт здачі-приймання виконаних робіт №2 на суму 88 898 грн. вважає таким, що не може свідчити про прийняття робіт. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просив скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі та стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 553 253,76 грн. неустойки.

13 лютого 2019 року на адресу суду надійшов відзив від ФОП ОСОБА_3, відповідно до якого вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача у справі ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_4, подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав, просив задовольнити та скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва як незаконне.

Представник позивача ФОП ОСОБА_3, адвокат Калько В.В. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, при розгляді вказаної справи, встановив, що 04 серпня 2016 року між підрядником ФОП ОСОБА_3 та замовником ОСОБА_2 було укладено Договір № 04/08-1. (а.с. 7 т.1)

За умовами договору підрядник ФОП ОСОБА_3 зобов'язався на свій ризик, у встановлений договором термін, у межах договірної ціни, власними й залученими ресурсами й коштами виконати будівельні роботи з виготовлення і поставки матеріалів та монтажу на ,,Об'єкті" і здати замовникові, а замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх. Відповідно до договору ,,Об'єктом " є лабораторія за адресою м. Київ вул. Командарма Уборевича 23. Орієнтована договірна ціна робіт, наведена в Додатку № 1 становила 586868 грн. Відповідно до п.4.1 Договору, строки виконання робіт передбачаються календарним графіком виконання робіт (Додаток №2), що є не від'ємною частиною Договору. Згідно п.5.1 до початку виконання етапу робіт Сторони погоджують Графік фінансування (Додаток №3) з урахуванням календарного графіка виконання робіт, що є невід'ємною частиною Договору на виконання робіт.

Відповідно до п.5.2 Договору замовник забезпечує безперервне фінансування будівництва об'єкта відповідно до Графіку фінансування, виконує проміжні платежі на підставі Акту виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт підрядник передає замовнику не пізніше 25-го числа звітного місяця. Замовник протягом 3-х робочих днів перевіряє перелік , кількість , якість робіт указаних в акті й підписує його чи відмовляє в підписанні вказуючи на недоліки. У разі мотивованої відмови сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доопрацювань і термінів їх виконання, а у разі непредставлення недоліків у зазначений термін, роботи вважаються прийнятими і підрядник має право скласти односторонній Акт, який є підставою для розрахунків по Договору, що не звільняє підрядника від усунення допущених з його вини помилок. Замовник розраховується за етапи робіт згідно з Графіком фінансування. Відповідно до п 5.3 остаточний розрахунок за виконанні роботи з підрядником здійснюються протягом 3-х робочих днів після підписання останнього Акту виконаних робіт.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору Договірна ціна склала 586 868 грн. з яких: 373766 грн. - виготовлення і поставка матеріалів фасаду і покрівлі; 21 000 грн. - доставка, 192102 грн. - монтаж матеріалів фасаду і покрівлі.

Відповідно до п.9.1 Договору підрядник виконує роботи відповідно до проектної документації, будівельних норм і правил , календарного графіку виконання робіт.

Відповідно до додатку № 2 до Договору встановлено, що роботи виконуються у строк до 15 вересня 2016 року включно. (а.с7-14 т.1)

Судом також встановлено, що 27 вересня 2016 року сторонами вказаного договору було підписано Акт здачі - приймання виконання робіт на суму 143 575 грн., крім іншого в Акті зазначено, що станом на 27 вересня 2016 року ОСОБА_2 має претензії до ТОВ ,,ІБК Термастіл Україна" стосовно якості монтажних робіт, а саме: не щільно укладена мінеральна вата в профіля, не щільно та з перекосами зафіксовано вітрозахисну мембрану (а.с.5 т.1).

01 жовтня 2016 року підрядником ФОП ОСОБА_3 було складено Акт здачі-приймання виконання робіт №2. Відповідно до якого вартість поставлених матеріалів з доставкою на об'єкт з ПДВ склала 40341 грн.; вартість виконаних робіт з ПДВ склала 48 527 грн. Сторони не мають претензій одна до одної, проте вказаний Акт замовником ОСОБА_2 підписано не було (а.с.18 т.1).

13 квітня 2017 року ФОП ОСОБА_3 на адресу відповідача у справі ОСОБА_2 була направлена претензія щодо сплати заборгованості за поставлені матеріали та виконанні роботи згідно Договору № 04/08-1 від 04 серпня 2016 року в сумі 88868 грн. (а.с.15 т.1). Вказана вимога підрядника залишена без виконання замовником, у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_3 у травні 2017 року подав позов до ОСОБА_2 про стягнення вказаних коштів в судовому порядку.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_3, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що під час розгляду справи стороною відповідача не було надано доказів того, що саме позивачем ФОП ОСОБА_3 неякісно були виконані будівельні роботи чи не виконано зобов'язання в частині поставлення матеріалів, необхідних для виконання робіт відповідно до договору Договір № 04/08-1 від 04.08.2016 року. Крім того, судом встановлено, що між відповідачем ТОВ ,,Науково-Виробничий центр ХЕМА" та ТОВ ,,ІБК Термастіл Україна" було укладено договір на проведення будівельних робіт, в тому числі і на проведення аналогічних робіт, які були проведені позивачем ФОП ОСОБА_3 Розмежування вказаних робіт між виконавцями замовником проведено не було. Водночас відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 було сплачено ФОП ОСОБА_3 498000 грн. на виконання умов договору № 04/08-1 від 04.08.2016 року, що свідчить про виконання умов договору зі сторони ФОП ОСОБА_3

Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем у справі ОСОБА_2 за зустрічним позовом не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, у зв'язку з чим зустрічний позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення коштів, суд визнав необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає зважаючи на наступне.

Так, відповідно до вимог ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Частина перша статті 877 ЦК України визначає, що підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

З матеріалів справи вбачається, що замовником по договору №04/08-1 від 04 серпня 2016 року виступив відповідач у справі - ОСОБА_2, який замовив підряднику Фізичній особі підприємцю ОСОБА_3, а останній прийняв пропозицію замовника і зобов'язався на свій ризик, у встановлений Договором термін у межах Договірної ціни (Додаток №1, який є невід'ємною частиною Договору) власними й залученими ресурсами і коштами виконати будівельні роботи з виготовлення і поставці матеріалів та монтажу на «Об'єкті» і здати Замовникові, а Замовник зобов'язується прийняти роботи й оплатити їх (п.2 Договору). (а.с.7 -10 т.1)

Сторонами договору було погоджено та підписано:

- Додаток №1 до вказаного Договору згідно до якого сторонами погоджено ціну виготовлення і поставки матеріалів фасаду і покрівлі на рівні 373766 грн, доставку-21000 грн, монтаж матеріалів фасаду і покрівлі -192102 грн, а всього 586868 грн. (а.с.11 т.1);

- Додаток №3 графік фінансування, за яким оплата замовником проводиться 04 серпня 2016 року 375000 грн, 08 серпня 2016 року 23000 грн, 23 серпня 2016 року 188868 грн. (а.с.13 т.1).

Згідно частини четвертої статті 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

З наданих відповідачем письмових розписок вбачається, що замовником ОСОБА_2 04 серпня 2016 року було передано, а ОСОБА_3 було отримано 375 000 грн. (а.с.147 т.1)

Відповідно до розписки від 09 серпня 2016 року ОСОБА_6 отримано від ОСОБА_2 23000 грн. на оплату оренди риштування (а.с.149)

17 вересня 2016 року ОСОБА_3 отримано від ОСОБА_7 100000 грн. за поставку і монтаж фасадних елементів каркасу будівля по вул. Командарма Уборичева,23 (а.с.148 т.1) .

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт оплати замовником ОСОБА_2 безпосередньо, а також через довірену особу ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 498000 грн. на виконання зобов'язань замовника по Договору №04/08-1 від 04 серпня 2016 року перед підрядником ФОП ОСОБА_3. Вказані обставини сторонами визнанні та не заперечуються.

За змістом частини другої статті 881 ЦК України недоліки робіт або використовуваного для робіт матеріалу, допущені з вини підрядника (або субпідрядника), мають бути усунені підрядником за його рахунок.

Відповідно до положень статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Підрядник відповідає за недоліки збудованого об'єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини (частина перша статті 883 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами також було погоджено графік виконання підрядником робіт та здачу об'єкта 15 вересня 2016 року. (а.с.12 т.1).

Установлено, що 27 вересня 2016 року замовником ОСОБА_2 та підрядником ОСОБА_3 на виконання умов Договору №04/08-1 від 04 серпня 2016 року було складено Акт здачі-приймання виконаних робіт згідно до яких підрядником на виконання умов вказаного договору було постановлено на «Об'єкт» матеріалів на суму 339425 грн, вартість доставки яких склала 15000 грн, а також підрядником виконано роботи на суму 143575 грн.

Підписуючи вказаний акт та погоджуючись із викладеними в ньому обставинами ОСОБА_2 зазначив, що він має претензії до ТОВ «ІБК Термастіл Україна» стосовно якості монтажних робіт, а саме - не щільно укладена мінеральна вата в профіля; не щільно та з перекосами зафіксовано вітрозахисну мембрану. Будь яких претензій щодо поставки матеріалів та виконання робіт ФОП ОСОБА_3 замовником в даному акті не зазначено.

Також із матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2016 року замовником ФОП ОСОБА_3 відповідно до положень ст.882 ч.4 ЦК України було складено Акт здачі-приймання виконаних робіт №2 згідно до яких підрядник підтверджував, що станом на 01 жовтня 2016 року ним було поставлено на «об'єкт» матеріали на суму 40341 грн та виконано роботи на суму 48527 грн, а всього на суму 8868 грн. (а.с.18). Разом з тим, замовником вказаний акт підписаний не був і при цьому обґрунтовані та мотивовані претензії щодо неналежного виконання робіт саме ФОП ОСОБА_3, як підрядником за Договором 04/08-1 від 04 серпня 2016 року висловлено не було.

Частиною другою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України ).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексу.

Оцінивши надані сторонами докази, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3 позову, оскільки позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а відповідачем вказані обставини належними та допустимими доказами спростовані не були.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції надано неправильної оцінки поданим сторонами доказам в частині не виконання відповідачем ФОП ОСОБА_3, як підрядником, своїх зобов'язань за договором колегією суддів не приймається, оскільки не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах.

Зокрема, посилання апелянта на те, що в Акті здачі-приймання робіт від 27 вересня 2016 року замовником висловлені претензії щодо якості виконаних робіт стосується не підрядника ФОП ОСОБА_3, а юридичної особи ТОВ «ІБК Термастіл Україна», із яким укладений договір замовником ТОВ «НВЦ Хема».

В матеріалах справи не міститься доказів, що ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «ІБК Термастіл Україна» укладали договір про спільне виконання робіт на «Об'єкті» - будівля по вул. Командарма Уборичева,23 чи договір згідно якого один із підрядників виступав генеральним підрядником, а інший виступав субпідрядником (ст.838 ЦК України) .

Не містять матеріали справи також доказів того, що ОСОБА_2, як замовник, пред'являв претензії щодо виконання робіт ФОП ОСОБА_3 в межах виконання Договору 04/08-1, до пред'явлення претензії останнього щодо виконання зобов'язань по оплаті наданих послуг та поставлених матеріалів.

Посилання апелянта на наявність в матеріалах справи висновку №123 експертного будівельно-технічного дослідження від 31 березня 2017 року не свідчить про незаконність рішення суду першої інстанції у вказаній справі, оскільки експертом досліджувалася якість та об'єми виконання робіт в межах договору між ТОВ «НВЦ «ХЕМА» та ТОФ «ІБК Термастіл Україна»(а.с.167-185 т.1)

В межах виконання договору між вказаними юридичними особами проводилася і судова будівельно-технічна експертиза №2605 від 23 серпня 2018 року ( а.с.43-69 т.2) і саме на виявлення недоліків у виконаній роботі ТОВ «ІБК Термастіл Україна» було звернуто увагу і в рішенні господарського суду міста Києва від 22 серпня 2017 року та постанові Касаційного Господарського Суду в складі Верховного Суду від 22 березня 2018 року (а.с.16-30 т.2).

Колегія суддів вважає безпідставними також доводи апелянта в частині не надання судом першої інстанції оцінці зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення коштів за неналежне та не в установлений договором строк виконання зобов'язань за договором, оскільки суд в своєму рішення прийшов до висновку про те, що вказані зобов'язання виконані підрядником в строк та належним чином, тому прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Не приймаються колегією суддів і доводи апелянта в частині неправильності висновку суду першої інстанції про не розмежування замовником ОСОБА_2 та ТОВ «НВЦ «ХЕМА» обсягу робіт та матеріалів, які потребували поставки на «Об'єкт», оскільки відповідач у справі не надав достатніх доказів того, що при укладенні Договору №04/08-1, укладеного між ОСОБА_2, як фізичною особою, та підрядником ФОП ОСОБА_3, а також при укладенні Договору №01/08-1, укладеного 01 серпня 2016 року між ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Термастіл Україна» та ТОВ «Науково-виробничий центр «Хема» замовниками вказаних робіт ОСОБА_2 та ТОВ «НВЦ «Хема» проводилися розмежування обсягу та переліку виконання робіт між підрядниками - підрядником ФОП ОСОБА_3 та підрядником ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Термастіл Україна» , а тому суд першої інстанції прийшов до законного висновку проте, що нести солідарну відповідальність одним із підрядників за невиконання робіт іншим не може.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 374, статтею 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні підстави для його скасування.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Мотивований текст постанови виготовлено 05 квітня 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв