Справа № 449/688/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2019 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Борняк Р.О.

секретаря Баран П.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни цивільну справу за позовом АТ "Укртранснафта" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

АТ "Укртранснафта" звернулася в суд з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 50 210.32грн. та 1 921.00 грн. судового збору.

В обґрунтування заявленого позову у позовній заяві покликалося на те, що 15 серпня 2014 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу комірником Управління допоміжних виробництв Філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта». 21 травня 2018 року згідно із рішенням акціонера ПАТ «Укртранснафта» від 21.05.2018 № 169 новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» є Акціонерне товариство Управління допоміжних виробництв Філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» є відокремленим структурним підрозділом Акціонерного товариства «Укртранснафта». 15 серпня 2014 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір № 41-1 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (копія договору додається). У результаті проведеної інвентаризації на заводі по виробництву цегли виявлено недостачу майна на суму 22 730, 33 грн. 03 травня 2017 року Відповідачем подано Позивачу заяву про добровільне відшкодування нестачі (копія заяви додається). Наказом УДВ Філії «МН «Дружба» ПАТ «Укртранснафта» від 03.05.2017 № 23/2 зобов`язано здійснювати відрахування коштів у розмірі 10% із заробітної плати Відповідача до повного погашення недостачі. У результаті проведеної інвентаризації на об`єкта УДВ Філії «МН «Дружба», а саме: на Заводі по виробництву цегли, Куровицькому м`ясоцеху та Львівському торгово-виробничому комплексі виявлено недостачу Майна на загальну суму 22 930, 20 грн. Недостача Майна на Заводі по виробництву цегли, яка становить 20 088, 20 грн. Недостача Майна на Львівському торгово-виробничому комплексі, що становить 2 432,00 грн. Недостача Майна на Куровицькому м`ясоцеху у розмірі 410,00 грн. 16 жовтня 2018 року наказом УДВ Філії «МН «Дружба» АТ «Укртанснафта» № Ю/К Відповідача звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників. Таким чином, неналежним та недобросовісним виконанням своїх трудових обов`язків Відповідачем завдано Позивачу матеріальну шкоду у розмірі 54 792, 64 грн., а саме, спричинено недостачу майна у розмірі 45 660,53 грн. (по результатах інвентаризацій у 2017 році недостача - 22 730,33 грн., інвентаризації у 2018 році - 22 930,20 грн.), крім того - 20% ПДВ у розмірі 9 132,11 грн. За період з 01.07.2017 по 16.10.2018 шляхом відрахування за згодою Відповідача 10% погашено недостачу у розмірі 4 582, 32 грн.

Станом на сьогоднішній день розмір матеріальної шкоди, завданої Відповідачем Позивачу під час виконання ним трудових обов`язків, та не погашеної в добровільному порядку становить 50 210,32 грн.

Представник позивача в судовому засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить позов задоволити, проти укладення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Про причину своєї неявки суд не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу №106/К, 15 серпня 2014 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу комірником Управління допоміжних виробництв Філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта».

21 травня 2018 року згідно із рішенням акціонера ПАТ «Укртранснафта» від 21.05.2018 № 169 новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» є Акціонерне товариство Управління допоміжних виробництв Філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» є відокремленим структурним підрозділом Акціонерного товариства «Укртранснафта», згідно копії відомостей з ЄДРПОУ.

15 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладений договір № 41-1 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Відповідно до наказу УДВ № 56/2 від 14.08.2014 у зв`язку із зміною матеріально - відповідальних осіб згідно з Інструкцією по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 № 69, проведено інвентаризацію на Заводі по виробництву цегли, Куровицькому м`ясоцеху та передано основні засоби, інші необоротні активи, капітальні інвестиції, товаро-матеріальні цінності, запасні частини, МШП, паливно-мастильні матеріали під повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1

27 листопада 2014 року було проведено інвентаризацію на Львівському торгово-виробничому комплексі та передачу майна під повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 відповідно до наказу УДВ № 75 від 27.11.2014 року.

15 лютого 2017 року наказом Філії «МН «Дружба» ПАТ «Укртранснафта» № 65 призначено проведення суцільної інвентаризації активів і зобов`язань УДВ в термін з 16.02.2017 по 27.02.2017.

У результаті проведеної інвентаризації на Заводі по виробництву цегли виявлено недостачу майна на суму 22 730, 33 грн.

Згідно підписаних ОСОБА_1 інвентаризаційного опису необоротних активів від 15.02.2017, інвентаризаційного опису запасів (виробничі запаси) від 15.02.2017, інвентаризаційного опису (малоцінні та швидкозношувальні предмети) від 15.02.2017, якими відображено наявність, стан та оцінка активів підприємства, та звіряльні відомості, якими зафіксовано недостачу майна, встановлено факт визнання ОСОБА_1 нестачі майна.

03 травня 2017 року ОСОБА_1 подав позивачу заяву про добровільне відшкодування нестачі та відповідно наказом УДВ Філії «МН «Дружба» ПАТ «Укртранснафта» від 03.05.2017 № 23/2 зобов`язано здійснювати відрахування коштів у розмірі 10% із заробітної плати ОСОБА_1 до повного погашення недостачі (копія наказу додається).

16 травня 2018 року наказом Філії «МН «Дружба» ПАТ «Укртранснафта» № 100 призначено проведення інвентаризації на об`єктах УДВ Філії «МН «Дружба» та виявлено на Заводі по виробництву цегли, Куровицькому м`ясоцеху та Львівському торгово-виробничому комплексі недостачу Майна на загальну суму 22 930, 20 грн.

Згідно протоколів засідання інвентаризаційної комісії та у відповідному акті від 16.10.2018 року ОСОБА_1 підписувати акти приймання-передачі майна/інвентаризаційні описи, звіряльні відомості результатів інвентаризації на Заводі по виробництву цегли, Куровицькому м`ясоцеху та Львівському торгово-виробничому комплексі і надати пояснення щодо факту нестачі майна відмовився.

Згідно наказу від 16 жовтня 2018 року УДВ Філії «МН «Дружба» АТ «Укртанснафта» ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Оскільки неналежним та недобросовісним виконанням своїх трудових обов`язків ОСОБА_1 завдано Позивачу шкоду у розмірі 54 792, 64 грн., проте за період з 01.07.2017 року по 16.10.2018 року шляхом відрахування 10% погашено недостачу ОСОБА_1 у розмірі 4 582, 32 грн. Станом на день подання позовної заяви до суду - 10.06.2019 року, розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 позивачу під час виконання ним трудових обов`язків, та не погашеної в добровільному порядку становить 50 210,32 грн., яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Згідно із ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Відповідно до п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно дост.135-1 цього кодексуукладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей,переданих йому для зберіганняабо для інших цілей; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 135-3 КЗпП Українипередбачено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України).

Пунктом 3 постанови ВС України № 14 від 29.12.92 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розяснено, що суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завданими неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі собою, яка її завдала.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивач підтвердив належними документальними доказами факт заподіяння матеріальної шкоди працівником ОСОБА_1 позивачу під час виконання ним трудових обов`язків, відповідно дана матеріальна шкода підлягає відшкодуванню ОСОБА_1

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст 12, 13, 83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 133, 134, 135, 137 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укртранснафта» матеріальну шкоду у розмірі 50 210 грн 32 коп. (п`ятдесят тисяч двісті десять гривень 32 коп.) та 1 921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р. О. Борняк