Ухвала

04 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 569/16477/15-ц

провадження № 61-2926св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_4, подане адвокатом Бойчук ОленоюПетрівною, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання спадкового договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану адвокатом Бойчук Оленою Петрівною, на постанову апеляційного суду Рівненської області від 05 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року представник ОСОБА_4 ? адвокат Бойчук О. П. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову апеляційного суду Рівненської області від 05 вересня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу № 569/16477/15-ц з суду першої інстанції.

26 лютого 2019 року матеріали цивільної справи № 569/16477/15-ц надійшли до Верховного Суду.

У квітні 2019 року через засоби поштового зв'язку на адресу Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_4, подане адвокатом

Бойчук О. П., про забезпечення позову у цивільній справі № 569/16477/15-ц.

Заявник просить постановити ухвалу щодо вжиття заходів забезпечення позову у справі № 569/16477/15-ц шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони державним реєстраторам Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та іншим особам, які наділені функціями державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме ? квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».

Європейський суд з прав людини вказує, що термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом». У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (SOKURENKO AND STRYGUN v. UKRAINE, № 29458/04 та № 29465/04, § 23, 24, ЄСПЛ, від 20 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

За правилами статті 400 цього Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішення питання про забезпечення позову правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.

Отже, відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення процесуального питання забезпечення позову на цій стадії розгляду справи за поданим клопотанням позивача у справі.

Тому в задоволенні клопотання ОСОБА_4, подане адвокатом

Бойчук О. П., про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 260, 401, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4, подане адвокатом Бойчук Оленою Петрівною, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання спадкового договору недійсним, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М. Коротун

М. Є. Червинська