Справа № 761/4099/19
Провадження № 2/761/3984/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Смігунову В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КредексФінанс», третя особа: ОСОБА_2 про припинення обтяження, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить:

визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №16273836, що зареєстроване 19.05.2017 року, типу «застава рухомого майна» із забороною відчуження відносно легкового автомобіля марки Hyundai Accent 1.4, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_2 , боржник ОСОБА_2 , обтяжувач ТзОВ «КредексФінанс»;

зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КредексФінанс» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №16273836, що зареєстроване 19.05.2017 року типу «застава рухомого майна» із забороною відчуження відносно легкового автомобіля марки Hyundai Accent 1.4, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ,VIN НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_2 , боржник ОСОБА_2 , обтяжувач ТзОВ «КредексФінанс»

Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля Hyundai Accent 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_3 , який придбаний у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 07.02.2013 року.

Під час процедури оформлення продажу автомобіля позивачу стало відомо про наявність обтяження вказаного автомобіля. Обтяження було зареєстровано 19.05.2017 року. Як зазначає позивач, на час набуття нею права власності на автомобіль будь-яких обтяжень зареєстровано не було, а тому у відповідності до положень діючого законодавства вважається, що вона як добросовісний набувач набула майно без обтяження.

09.04.2019 року до суду надійшов відзив на позовні вимоги в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що на підставі Договору про відступлення права вимоги від 06.10.2010 року до відповідача перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за Кредитним договором №А680002 від 08.09.2008 року та Договору застави №А09/2008/134 від 08.08.2008 року - предметом застави виступив автомобіль Hyundai Accent 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 .Як зазначає представник відповідача, відповідач не надавав згоду на відчуження автомобіля, а тому застава зберігається і для нового власника. Після укладення договору застави, первісним кредитором - ПАТ «Кредобанк» було зареєстровано право застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем, а тому її вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність та зазначає, що просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачав судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши відзив представника відповідача, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція про захист прав людини) , закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 07.02.2013 року є власником автомобіля HyundaiAccent 1.4,2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 ,VIN НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Як вбачається з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 19.05.2017 року було зареєстроване приватне обтяження за №16273836, автомобіля легкового НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , HyundaiAccent 1.4,2008 року випуску, тип обтяження - «застава рухомого майна», реєстратором: Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи»; підстава обтяження: договір відступлення права вимоги, б/н, 06.10.2010, ПАТ «Кредобанк», ТОВ «КредексФінанс», обтяжувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредексфінанс», боржник - ОСОБА_2 , строк виконання зобов`язання - 07.09.2015 року, термін дії - 19.05.2022 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що 14.12.2010 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна була зареєстрована зміна обтяжувача - вилучено обтяжувача ВАТ «Кредобанк» та додано - ТОВ «КредексФінанс» на підставі договору між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «КредексФінанс» від 06.10.2010 року.

Відповідач не надав суду доказів, що станом на 07.02.2013 року було зареєстровано обтяження автомобіля.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором.

У статті 4 цього ж Закону визначено, що обтяження поділяються на публічні та приватні.

Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними.

Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.

Як було зазначено вище, згідно інформації, що міститься в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, тип обтяження Автомобіля - застава рухомого майна.

Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 27 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом

Тобто реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи,але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з тим відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно з ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, оскільки на момент придбання автомобіля позивачем не існувало обтяження, тому суд приходить до висновку, що позивач є добросовісним набувачем та обтяження автомобіля є перешкодою позивачу у вчиненні права розпорядження власністю, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання припиненим приватного обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №16273836, що зареєстроване 19.05.2017 року, типу «застава рухомого майна» із забороною відчуження відносно легкового автомобіля марки Hyundai Accent 1.4, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_2 , боржник ОСОБА_2 , обтяжувач ТзОВ «КредексФінанс».

Крім того позивач просила зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КредексФінанс» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №16273836, що зареєстроване 19.05.2017 року типу «застава рухомого майна» із забороною відчуження відносно легкового автомобіля марки HyundaiAccent 1.4,2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_2 , боржник ОСОБА_2 , обтяжувач ТзОВ «КредексФінанс».

Статтею 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача. Частиною 5 цієї ж статті Закону встановлено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Так як згідно з нормами діючого законодавства за рішенням суду може бути припинено обтяження, тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в цій частині є предчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витратипропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.77-81, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (, адреса: м.Київ, Кудрявський узвіз, буд.5-Б), третя особа: ОСОБА_2 про припинення обтяження, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №16273836, що зареєстроване 19.05.2017 року, типу «застава рухомого майна» із забороною відчуження відносно легкового автомобіля марки Hyundai Accent 1.4, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_2 , боржник ОСОБА_2 , обтяжувач ТзОВ «КредексФінанс»;

В іншій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г.Притула