Справа № 466/717/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«04» квітня 20 19 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

з участю секретаря Івасюти А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить суд постановити рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

В обгрунтування своїх вимог зіслалась на те, що вона, ОСОБА_1, є власником квартири АДРЕСА_2. Разом з нею в даній квартирі зареєстрована її донька ОСОБА_2 та внучка ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 з 02 січня 2018 року не проживає за місцем проживання. Вона залишила свою неповнолітню доньку, не цікавиться нею, її вихованням та навчанням.

У звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі, але в такій не проживає, вона, ОСОБА_1, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаним житлом.

В останнє судове засідання, яке було призначено на 04 квітня 2019 року о 14.00 год., позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не зявилися. Однак, позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позов, просить його задовольнити та розглядати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

За згодою позивача та відповідно до вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів.

У відповідності до положень ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу 04 квітня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та договором міни квартир, який посвідчений державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 14 липня 2005 року та зареєстровано в реєстрі за № 3-1322.

Згідно з копії довідки з місця проживання про склад сімї і прописки № 221, яка видана ЛКП «Північне - 411» 28 січня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані троє осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 02 січня 2018 року.

Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2 підтверджується долученими до справи актами ЛКП «Північне - 411» №421 від 18 липня 2018 року, № 987 від 21 листопада 2018 року, №10 від 10 січня 2019 року.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.4, ч. 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

За приписами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 добровільно залишила спірну квартиру та не проживала в ній без поважних причин понад один рік. Таким чином, позовні вимоги позивача про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 321, 383, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою №28 в будинку №14 по вул. Щурата в м. Львові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача ОСОБА_2

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники процесу:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя ОСОБА_6