Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1807/18
Провадження № 2/480/229/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 ківтня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю секретаря Трифонової І.О., розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,-

встановив:

26.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Безводненської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його бабуся ОСОБА_2 Родинні відносини з померлою підтверджуються рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.11.2017 року. Після смерті бабусі залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою: вул..Шкільна,18 с.Шурине Миколаївського району Миколаївської області. Крім цього позивач зазначив,що його бабуся ОСОБА_2, за життя починаючи з 1971 року по день смерті проживала у вищезазначеному будинку. Однак за час свого життя намагаючись узаконити своє право на нерухомість отримала рішення виконавчого комітету №5 від 26.08.2003року про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, але не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на житловий будинок та отримати на власне ім'я свідоцтво на право власності у зв'язку зі смертю. Про неможливість оформити спадщину у вигляді житлового будинку в нотаріальному порядку, державним нотаріусом була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухомість. Отже враховуючи вищевикладене, позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав ,оскільки у нього відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку,таким чином прость суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1, після смертіОСОБА_2 .

У судове засідання позивач не з'явився, при цьому подав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності.Раніше у судовому засіданні позивач також підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, при цьому подав суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі його представника.

Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

ІНФОРМАЦІЯ_3року ОСОБА_2 померла у віці 97років. (а. с.8).

За життя ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 (а. с.57).

Як слідує з виписки з погосподарського обліку виданого виконавчим комітетом Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області ,номер об'єкта ПГО 05-02-70-1 в по господарській книзі № 06-05.04.,за адресою АДРЕСА_1,відкритий на гр.ОСОБА_2,яка також зазначена власником домогосподарства.(а.с.71)

Відповідно до копії виписки з рішення №5 від 26.08.2003 року Виконавчого комітету Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області "Про оформлення права власності на житловий будинок в с.Шурине Миколаївського району Миколаївської області",Виконавчим комітетом Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області вирішено оформити за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.11.2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме,що ОСОБА_3 є рідним онуком ОСОБА_2,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.(а.с.7)

Державний нотаріус Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області - ОСОБА_4 відмовила позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3року, у зв'язку з тим, що не подано до нотаріального органу правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця ОСОБА_2 (а. с.12).

Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на вищезазначений житловий будинок, яке фактично було набуто спадкодавцем ОСОБА_2 на законних підставах та у незаборонений спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З матеріалів справи слідує, що підтвердженням належності будинку АДРЕСА_1 спадкодавцю ОСОБА_2 є лише записи в погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону україни "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952 IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За часів дії законодавства УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права.

З наведеного слідує, що записи в погосподарських книгах є належним підтвердженням права власності ОСОБА_2 на вказаний будинок за її життя.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім цього, суд бере до уваги, що визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно, не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, ст. ст. 264 - 265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Кизел Пермської області; проживає за адресою: АДРЕСА_2 номер і серія паспорта НОМЕР_1)право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський

01.04.2019