Дата документу 21.10.2019
Справа № 2-1888/11
Провадження № 6/334/234/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі :

головуючого судді - Баруліної Т.Є.,

при секретарі- Сагайдак Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи управі виїзду за межі України.

В обґрунтування подання зазначив, що Ленінським районним судом м. Запоріжжя 28.07.2011р. був виданий виконавчий лист №2-1888/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 позики у розмірі 12 000,00 грн. втрат від інфляції у розмірі 492,00 грн., судового збору у розмір 124,92 грн., витрат на юридичну допомогу 1 000,00 грн., а всього 13 736,92 грн.

21 жовтня 2011 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя задовольнив подання начальника відділу ДВС Ленінського району про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України відносно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 56236597. Підставою для задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, було наявне невиконане боргове зобов`язання за вищевказаним виконавчим листом.

04.04.2019 року заборгованість за виконавчим листом була сплачена у повному обсязі, а 26.04.2019 року державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Бахшиєв В.О. виніс постанову про закриття виконавчого проваджена розпочатого за виконавчим листом, що став підставою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України. Приймаючи рішення про закінчення зазначених виконавчих проваджень державний виконавець Бахшиєв В.О. також прийняв рішення про припинення чинності арешту майна боржника ОСОБА_1 та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, на даний час відсутні підстави для його обмеження у праві виїзду за кордон. Однак, прийняте рішення про скасування інших заходів примусового виконання рішення не виконується, а саме на сьогоднішній день тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України не скасоване, вказана заборона досі наявна в базах Державної прикордонної служби України.

У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить суд скасувати, встановлене ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2011 року тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Відповідно дост. 441 ЦПК Українитимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Заявник просить розглянути справу без його участі, свою заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник Дніпровського ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області в судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно.

Вивчивши матеріали справи, заяву ОСОБА_1 та долучені до неї документи, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 28.07.2011р Ленінським районним судом м. Запоріжжя, був виданий виконавчий лист № 2-1888/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 позики у розмірі 12 000,00 грн., втрати від інфляції у розмірі 492,00грн., судового збору у розмір 124,92грн., витрат на юридичну допомогу 1 000,00 грн., а всього 13 736,92 грн.

На виконанні у Дніпровському ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області перебувало виконавче провадження ВП № 56236597 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа.

21 жовтня 2011 року ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було задоволено подання державного виконавця відділу ДВС Ленінського району про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України відносно ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 56236597 у зв`язку із невиконанням боргового зобов`язання за виконавчим листом №2-1888/11 виданого 28.07.2011р.

04.04.2019 року заборгованість за виконавчим листом була сплачена ОСОБА_1 у повному обсязі, тому 26.04.2019 року державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Бахшиєв В.О. виніс постанову про закриття виконавчого проваджена розпочатого за виконавчим листом, що став підставою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України, якою припинено арешт майна боржника ОСОБА_1 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, в тому числі і скасуваття обмеження у виїзді за межі України, однак вказана заборона досі наявна в базах Державної прикордонної служби України.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на час застосування обмеження) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, заходи, які обмежують право громадян на вільне пересування, є обґрунтованими лише тоді, коли переслідують законну мету щодо забезпечення погашення заборгованості. Окрім того, такий захід обмеження свободи пересування може стати неспіврозмірним і порушувати право особи, якщо автоматично поширюється на невизначений строк.

Відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. За ч.2 цієї статті боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

На сьогоднішній день, ОСОБА_1 виконав всі зобов`язання, покладені на нього зазначеними вище судовими рішеннями, проте по незалежним від нього причинам досі обмежений у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Аналізуючи вищенаведені обставини та норми процесуального та матеріального права, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну», ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - задовольнити.

Скасувати обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), встановлене ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2011 року по справі № 2-1888/2011.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.

Копію ухвали, після набрання нею законної сили, направити Дніпровському відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Особа, без участі якої було постановлено ухвалу, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Баруліна Т. Є.