Справа № 724/759/19
Провадження № 2/724/348/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Мельник М.В.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_9

відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідачів: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

15.04.2019 року позивач ОСОБА_6 звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок належить їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.01.2008 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 17369857 від 15.01.2008 року, та випискою з по господарської книги № 302 від 18.03.2019 року Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області.

Зазначає, що до складу її сім`ї входять: онука - ОСОБА_2 , 1981 року народження та правнука - ОСОБА_3 , 1997 року народження, однак вказані особи з нею з 2015 року не проживають за вказаною адресою, та їх фактичне місце проживання їй невідоме, оскільки вона жодних зв`язків із ними не підтримує.

Даний факт підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що вказані особи не проживають з нею на протязі чотирьох років, починаючи з 2015 року.

Зокрема, зазначає, що вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються залежно від кількості зареєстрованих за адресою осіб. Наявна реєстрація відповідачів створює для неї перешкоди для отримання житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою, при цьому відповідачі не приймають жодної участі в утриманні будинку.

Вважає, що її права як власника вказаного нерухомого майна, а саме житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є порушені, а тому підлягають захисту в судовому порядку.

Підтримуючи вищевикладене, просить визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими що втратили право користування житловим будинком з належними до нього будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

21.08.2019 року представник відповідачів ОСОБА_7 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на викладене у відзиві.

Позивач ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, суду пояснила, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають в с. Ширівці, Хотинського району, Чернівецької області, разом з нею не проживають, на даний час із нею не розмовляють, їсти їй не дають, за комунальні послуги не сплачують, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати комунальних послуг за газопостачання та електроенергію. Визнала в судовому засіданні, що відповідачі з`являються в її господарстві, працювали в огороді, палили листя. Також не заперечила, що відповідачі приходять до будинку вночі.

Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача та просила їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що Згідно акту обстеження матеріально-побутових питань ОСОБА_6 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , несе витрати по сплаті заборгованості яка виникла у зв`язку з несплатою рахунків за комунальні послуги з газопостачання та електроенергії. Також пояснила, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не приймають участі у сплаті комунальних платежів, так як не проживають за вказаною адресою, а саме: в АДРЕСА_1 . При цьому вказала, що позивач ОСОБА_8 не може оформити субсидію, так як за вищевказаною адресою зареєстровано ще двоє осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Також пояснила суду, що вона з 2003 року проживає в с. Зарожани, Хотинського району, Чернівецької області. З 2005 року вона проживає в незареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10 , з яким вона робила ремонт за адресою: АДРЕСА_1 , раніше вони із бабусею ОСОБА_11 жили дружньо, вона дала їм дозвіл на те щоб вони будувалися, та проживали разом із бабусею, потім почалися сварки, а з 2016 року взагалі почались судові розгляди справ з приводу вказаного будинковолодіння. Вказала, що вони з донькою періодично 2-4 рази на тиждень приїжджають в АДРЕСА_1 ночують, дивляться до хозяйства, оскільки в них є тут сад, косять траву, збирають, закривають закрутки, а саме компоти, оскільки іншого житла не мають. Однак, у зв`язку з тим, що бабуся періодично вчиняє із ними сварки, то вони інколи проживають в корівнику в с. Ширівці, Хотинського району, Чернівецької області, при цьому зазначила, що їхні з донькою речі і на даний час знаходяться в цьому будинку.

Відповідач ОСОБА_2 будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснила, що за адресою в АДРЕСА_1 вона проживає постійно, інколи коли бабуся ОСОБА_8 кричить та свариться, тоді вона десь їде на 2-3 дні, а саме до корівника в с. Ширівці, Хотинського району. З бабусею в неї нормальні відносини. Також вказала, що саме вона сплачувала рахунки по газу та електроенергії до 2016 року.

Відповідач ОСОБА_3 будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснила, що вона періодично проживає в АДРЕСА_1 , особливо в літній період та тоді коли на вулиці тепло, а саме ночує 2-4 рази на тиждень, газом не користується, в оплаті за комунальні послуги участі не приймає.

Представник відповідачів - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, відзив який надав суду 21.08.2019 року підтримав. Суду пояснив, що ОСОБА_6 проживає в господарстві по АДРЕСА_1 в окремому будинку, ніхто не чинить їй в цьому жодних перешкод. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 періодично з`являються в будинку, також вказав, що ОСОБА_8 добровільно прописала відповідачів у цьому будинку без утиску з будь-якого боку. Крім того, суду пояснив, що за відповідачами не значиться зареєстрованого будь-якого іншого житла. Також вказав, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2016 року в справі № 724/817/16-ц за відповідачем 1- ОСОБА_2 визнано право власності на будівельні матеріали у вказаному будинковолодінні, обладнання та конструктивні елементи загальною вартістю 739200 гривень, які були використані в процесі реконструкції житлового будинку «Б-1» та сараю Г, а також при побудові гаража - сараю Л, літньої кухні - сараю М, навісу К, вбиральні Н, № 1-4 огорожі, № 5 - криниці, І-замощення, ІІ - вигрібної ями, в домогосподарстві, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 немає можливості забрати вказані будівельні матеріали, оскільки не хоче цього робити, так як проживає в цьому будинку та бажає користуватися ними.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона являється невісткою ОСОБА_1 , відповідач 1 ОСОБА_2 є її донькою, а відповідач ОСОБА_3 - її онукою. Суду пояснила, що донька та онука не проживають в господарстві свекрухи ОСОБА_13 близько 4 років, їй це відомо, оскільки вона приїжджає до свекрухи ОСОБА_1 по 2-3, а то й 4 рази на тиждень. Бачила як донька приходила до хати в липні місяці 2019 року, приходять відповідачі тільки вночі, їй невідомо чи вони взагалі ночують в хаті, свекруху ображають дуже. Також вказала, що було рішення суду про визнання права власності на будівельні матеріали за ОСОБА_2 .

Під час повторної дачі пояснень зазначила, що підвал в даному будинку закритий, чи відповідачі брали з підвала компоти та вживали їх, їй не відомо. Також вказала, що сусіди свідчити до суду не підуть, оскільки їм погрожували.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 періодично проживають в господарстві по АДРЕСА_1 . Цього літа він їздив до сестри, і бачив як вони там прибирали, весною також були там, бо він відвозив їм туди їсти. Також пояснив, що бачив як ОСОБА_2 у 2018 році закривала компоти у цьому господарстві, чи є право власності у ОСОБА_2 на вказане господарство йому невідомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 періодично проживають в даному господарстві, роблять там порядки, наводять лад в господарстві, на вулиці, на подвір`ї, в огороді. Також пояснив, що будинок в якому проживають відповідачі будувала ОСОБА_2 , біля будинку все зроблено. Вказав, що відповідачі постійно 2-3 рази на тиждень ночують в хаті, оскільки іншого житла не мають. При цьому, зазначив, що відповідачі ночують періодично, оскільки свекруха та бабуся не дають відповідачам там спокійно проживати, тому вони інколи приїжджають в корівник до с. Ширівці, Хотинського району, та проживають в корівнику. Вказав, що відповідач ОСОБА_2 проживає у вказаному будинку в АДРЕСА_1 з 2003 року, він почав тут проживати з 2005 року, будуватися за вказаною адресою вони із ОСОБА_2 розпочали у 2007 році, живуть вони у цьому будинку періодично цілий рік, такого не було жодного разу, що вони не йшли до хати. Також зазначив, що ОСОБА_15 було проведено 2 операції.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 , являється власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.01.2008 року та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 17369857 від 15.01.2008 року.

Згідно виписки з по господарської книги № 302 від 18.03.2019 року Зарожанської сільської ради Хотинського району Чернівецької області вбачається, що ОСОБА_6 , 1938 року народження згідно по господарської книги № 11, особового рахунку № НОМЕР_1 , дійсно являється власником господарства в АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 289 від 13.03.2019 року виданої виконкомом Зарожанської сільської ради гр. ОСОБА_16 в тому, що її сім`я складається: онука - ОСОБА_2 , 1981 року народження та правнука - ОСОБА_3 , 1997 року народження.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов за вих. № 25 від 13.03.2019 року Зарожанської сільської ради при обстеженні матеріально-побутових умов проживання гр. ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 встановлено склад її сім`ї: онука - ОСОБА_2 , 1981 року народження, правнука - ОСОБА_3 , 1997 року народження, які зареєстровані в АДРЕСА_1 у вказаному господарстві, але фактично не проживають за вказаною адресою вже тривалий час, а саме на протязі чотирьох років.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_8 в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на протязі чотирьох років не проживають в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , тобто з 2015 року, та вона сама несе витрати по утриманню будинку.

Проте, суд не погоджується із такими доводами позивача, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами в справі позивач ОСОБА_8 є власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

При цьому, судом встановлено, що починаючи з 2006 року відповідач 1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_10 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю бабусею, тобто позивачем в даній справі ОСОБА_17 .

Як встановлено в судовому засіданні, за пропозицією позивача ОСОБА_5 , на початку 2007 року відповідач 1 в даній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , з яким на той момент остання вже проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, було розпочато будівництво і реконструкцію будинку на земельній ділянці позивача, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_16 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, як встановлено судом, фінансування процесу будівництва (придбання будівельних матеріалів та будівельного обладнання, оплата роботи будівельників) здійснювалася за рахунок коштів відповідача 1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , що і встановлено вже рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2016 року в справі № 724/817/16-ц про визнання за відповідачем 1 в даній справі - ОСОБА_2 право власності на будівельні матеріали, обладнання та конструктивні елементи загальною вартістю 739200 гривень, які були використані в процесі реконструкції житлового будинку «Б-1» та сараю Г, а також при побудові гаража - сараю Л, літньої кухні - сараю М, навісу К, вбиральні Н, № 1-4 огорожі, № 5 - криниці, І-замощення, ІІ - вигрібної ями, в домогосподарстві, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є позивач в справі ОСОБА_8 ,а отже відповідач ОСОБА_2 має законне право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Крім того, із пояснень відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наданих в судовому засіданні, встановлено, що останні заперечують той факт, на який посилається позивач та її представник з приводу того, що вони не проживають у вказаному будинку, так як станом на сьогоднішній день, вся сім`я ОСОБА_2 проживає за вказаною адресою та робить поточні ремонти у вказаному будинковолодінні, що і було підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .

Однак, як встановлено судом, ОСОБА_8 постійно чинить відповідачам перешкоди, вчиняє сварки з відповідачами, а тому вони змушені час від часу проживати в іншому місці, а саме в корівнику в с. Ширівці, Хотинського району, Чернівецької області.

При цьому, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачі періодично приїжджають і проживають по АДРЕСА_1 та їхні речі також на даний час знаходяться в цьому ж будинку.

Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, як встановлено судом, річний строк у відповідності до ст. 405 ЦК України для визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_18 , як осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням не пройшов, що і було доведено в судовому засіданні поясненнями самих відповідачів, їхнього представника та свідків.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_12 суд ставиться критично, оскільки остання являється невісткою ОСОБА_1 та матір`ю відповідача 1 - ОСОБА_2 , з якою перебуває весь цей час в неприязних відносинах, хоча і вона зазначила, що відповідачі з`являються в господарстві вночі.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 є необґрунтованими та не доведеними в судовому засіданні, а отже є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вимоги закону, а також той факт, що позивачем ОСОБА_11 та її представником ОСОБА_9 в судовому засіданні не доведено те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понад один рік без поважних на те причин не проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд приходить висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням слід відмовити.

Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України в разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 04.11.2019 року.

Суддя: О.Г.Єфтеньєв