Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 33466,60 грн., завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, витрати на проведення оцінювання збитку у розмірі 1050 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.12.2017 р. о 15 год. в АДРЕСА_1 водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Scania, реєстраційний номер НОМЕР_1, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2018 у справі № 640/20365/17 ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_2 який належить позивачці на праві власності, чим завдано матеріальну шкоду. Позивачка вважає, що з постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2018 вбачається, що ОСОБА_3 працює водієм ФО-П «Капанадзе». Таким чином, на думку позивачки ОСОБА_3 заподіяв шкоду під час виконання своїх трудових обов'язків, а тому шкода в силу положень ч.1 ст.1172 ЦК України підлягає відшкодуванню ФО-П ОСОБА_2 Згідно звіту №02/07/20184 від 01.08.2018 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, матеріальний збиток, завданий власникові MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 33 466,60грн. Вартість послуг оцінювача складає 1050,00 грн., що підтверджується квитанцією №2181705 від 27.06.2018р. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду у сумі 33466,60 грн. та витрати на проведення оцінювання збитку у сумі 1050,00 грн. На момент ДТП автомобіль винуватця був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2545598, виданий Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». Але позивачу не вдалося отримати від даної страхової компанії страхове відшкодування, оскільки ТДВ «СТ «Домінанта» є неплатоспроможною компанією і позбавлена ліцензій на здійснення страхової діяльності. 15.12.2017 р. позивачка звернулась до страховика з повідомленням про ДТП. 05.01.2018 р. позивачка подала заяву про страхове відшкодування до ТДВ СТ «Домінанта». 05.04.2018 р. сплинув 90-денний строк, передбачений для прийняття рішення і здійснення страхового відшкодування, в зв'язку з чим позивачка зверталася зі скаргами на дії ТДВ «СТ «Домінанта» щодо затримки виплати страхового відшкодування до уповноважених органів. З відповідей, які надійшли від МТСБУ і Накомфінпослуг, позивачка зрозуміла, що здійснені нею заходи не призвели до результату. З мережі Інтернет позивачка дізналася, що ТДВ «СТ «Домінанта» за порушення законодавства було позбавлено ліцензій на здійснення страхової діяльності. Позивачка вважає, що наявність у відповідача страхового полісу, за яким застрахована його цивільно-правова відповідальність, не позбавляє права позивача на відшкодування невідшкодованого збитку безпосередньо заподіювачем шкоди, тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача шкоди, завданої ДТП.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

13.12.2017 р. о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Scania, реєстраційний номер НОМЕР_1, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі автомобілю MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2018 р. у справі №640/20365/17 ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Частиною першою ст.1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Позивачка на підтвердження своїх вимог посилається на те, що з постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.01.2018р. вбачається, що ОСОБА_3 працює водієм ФО-П «Капанадзе», тому на думку позивачки ОСОБА_3 заподіяв шкоду під час виконання своїх трудових обов'язків, в зв'язку з чим шкода в силу положень ч.1 ст.1172 ЦК України підлягає відшкодуванню ФО-П ОСОБА_2

Як на підставу своїх вимог позивачка посилається на ч.1 ст.1172 ЦК України, якою встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Проте, доказів, підтверджуючих, що водій ОСОБА_3 є працівником ФОП ОСОБА_4, а також, що завдана позивачці ОСОБА_1 шкода під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 13.12.2017 року об 15.00 год., завдана під час виконання водієм ОСОБА_3 своїх трудових обов'язків, позивачкою ОСОБА_1 суду не надано.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторін.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що пред'явлені позивачкою до ФОП ОСОБА_2 вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задоволенню не підлягають, в зв'язку з недоведеність позивачкою своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст. ст. 1172, 1187, 1188 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 02.04.2019 р.

СУДДЯ