Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 357/13974/17

провадження № 61-12060св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук Антоніна Валеріївна, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік Ірина Володимирівна, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит»,

представник публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та

Кредит» -Холодова Ліліана Анатоліївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Болотова Є. В., Музичко С. Г., від 03 червня 2019 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області

Корнійчук А. В., приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І. В., Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк та Кредит», банк), про визнання недійсним договору купівлі-продажу та договору іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2017 року при проведенні електронних торгів з реалізації нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 39945931 ним було придбано квартиру АДРЕСА_1 за ціною 360 651,34 грн. Він звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про придбання нерухомого майна. Проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва, мотивуючи це тим, що 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області

Корнійчук А. В. за реєстровим № 3963 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за змістом якого ОСОБА_3 продала, а

ОСОБА_4 купив зазначену квартиру, тобто на день проведення електронних торгів 16 серпня 2017 року спірна квартира належала ОСОБА_4 , а не боржнику ОСОБА_3 . Зазначав, що на час проведення електронних торгів була чинна постанова державного виконавця

від 04 листопада 2013 року про арешт майна боржника ОСОБА_3 . На думку позивача, ОСОБА_3 ввела в оману ОСОБА_4 під час укладення договору купівлі продажу спірної квартири щодо обставин, які мають істотне значення, тому відповідно до статті 230 ЦК України такий правочин визнається судом недійсним.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 27 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; визнати недійсним договір іпотеки за реєстровим № 2197 та зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у складі судді Кошель Л. М., від 20 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент проведення прилюдних торгів з продажу квартири АДРЕСА_1 спірна квартира не належала боржнику ОСОБА_3 , тому позивачу слід розглянути можливість захисту своїх прав шляхом звернення до суду із відповідним позовом щодо порядку реалізації такого майна.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 03 червня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_1 , укладений 27 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Визнано недійсним договір іпотеки від 08 серпня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І. В. за реєстровим номером 2197, та знято заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири

АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_3 , безумовно розуміючи про порушення умов іпотечного договору, відповідно до якого вона не мала права відчужувати предмет іпотеки без згоди банку, достеменно знаючи про виконавчі дії, арешт майна, його оцінку та призначення електронних торгів, здійснила неправомірні дії, направлені на реалізацію арештованого майна, чим заподіяла шкоду інтересам добросовісного набувача майна за результатами прилюдних торгів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень

від 06 липня 2017 року арешт із вказаної квартири було знято, причиною припинення обтяження вказано постанову державного виконавця

від 05 грудня 2016 року. Суд апеляційної інстанції не врахував, що жодним рішенням чи висновком правоохоронних органів не встановлено неправомірних дій з боку відповідачів, факт підробки документів нічим не підтверджено. Позивач не є стороною спірних договорів, тому він не має права на визнання договорів недійсними.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на те, що доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, носять характер формальних міркувань, які не можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення. Банку стало відомо про укладення спірного договору з позовної заяви ОСОБА_1 , тому банк позовні вимоги у повному обсязі підтримав та з окремим позовом про визнання спірних договорів недійсними до суду не звертався.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

27 серпня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір № 20-07-Ип/40.

З метою забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору

02 листопада 2007 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Губенко Т. І. було посвідчено договір іпотеки за реєстровим № 6358, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , та накладено заборону відчуження за реєстровим № 6359 (т. 2, а. с. 5-8).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з повернення кредитних коштів 24 липня 2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 1003/1849/12 видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі

522 004,08 грн. Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Київської області відкрито виконавче провадження ВП № 39945931 (т. 2, а. с. 2-4, 14).

04 листопада 2013 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Київської області Такуєвим О. В. у

виконавчому провадженні ВП № 39945931 було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3 , а саме: квартири АДРЕСА_1 (т. 2, а. с.16).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 активно приймала участь у виконавчому провадженні ВП № 39945931, а саме замовляла рецензування звіту про оцінку, оскаржувала дії державного виконавця, знайомилась з матеріалами виконавчого провадження (т. 2, а. с. 112, 115, 131, 148).

16 серпня 2017 року проведено електроні торги з реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_3 , в результаті яких ОСОБА_1 визнано переможцем торгів, про що складено відповідний акт від 04 вересня

2017 року, який підтверджує придбання останнім квартири АДРЕСА_1 за

ціною 360 651,34 грн (т. 1, а. с. 8).

15 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціону) згідно акту державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізацією нерухомого майна, виданого на підставі протоколу проведених електронних торгів від 16 серпня

2017 року за № 279377 (т. 1, а. с. 10).

20 вересня 2017 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М. В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відмова мотивована тим, що реалізована на прилюдних торгах квартира не належала боржнику ОСОБА_3 , а була власністю ОСОБА_4

(т. 1, а. с. 10).

Встановлено, що 27 липня 2017 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області

Корнійчук А. В. за реєстровим № 3963 було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 30).

08 серпня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено нотаріально посвідчений договір позики, за змістом якого ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_5 в борг 300 тис. грн, які зобов`язався повернути у строк, який не може перевищувати 60 календарних місяців

(т. 3, а. с. 64-65).

08 серпня 2017 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І. В. було посвідчено договір іпотеки за реєстровим № 2197, в якому іпотекодавцем виступив

ОСОБА_4 , предметом іпотеки виступила спірна квартира, на яку накладено заборону відчуження (т. 3, а. с. 61-63).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої, другої статті 215 Цивільного кодексу Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами

першою - третьою п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою зацікавленою стороною, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України).

На підставі частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Пунктом 8.1.4 іпотечного договору від 02 листопада 2007 року передбачено, що іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати дій, пов`язаних із зміною прав власності на предмет іпотеки, обтяженням його будь-якими зобов`язаннями, в тому числі: передача в оренду, лізинг, спільну діяльність, заставу (наступну іпотеку) тощо.

Встановивши, що спірна квартира була відчужена ОСОБА_3 без згоди іпотекодержателя ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та при наявності накладеного державним виконавцем арешту під час проведення виконавчих дій щодо реалізації предмета іпотеки на підставі судового рішення у справі № 1003/1849/12, про які достеменно було відомо

ОСОБА_3 , яка приймала активну участь у виконавчому провадженні

ВП № 39945931, суд апеляційної інстанції за обставин цієї справи дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 27 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , є недійсним. Той факт, що на момент укладення спірного договору купівлі-продажу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було вилучено запис про обтяження спірного нерухомого майна, не може слугувати підставою для висновку про те, що іпотекодавець мав право вільно розпоряджатися нерухомим майном при тому, що йому було достеменно відомо про встановлену заборону відчужувати предмет іпотеки.

За змістом частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем іпотечного майна є недійсним незалежно від того, чи було зареєстроване таке обтяження відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на час його укладення, якщо про встановлену заборону сторонам (стороні) правочину було відомо.

ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір іпотеки, укладений 02 листопада 2007 року між банком та нею було припинено, заборгованість за кредитним договором була погашена, а судове рішення у справі № 1003/1849/12 виконано.

Ці та інші доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав для скасування оскарженого судового рішення.

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович