АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/535/19Головуючий по 1 інстанції - Скляренко В.М
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»;

відповідач - ОСОБА_3;

треті особи - Приватне підприємство «Бізнес Гранд»;

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_3.

розглянувши у м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Скляренко В.М. у Придніпровському районному суді м. Черкаси 21 лютого 2019 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,:

в с т а н о в и в :

04 лютого 2019 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення Б-1, Б-IV, б-І, б'-І, нежитлові приміщення (прим. з № 1 по № 8, № 10, з № 12 по № 15, з № 25 по № 65 та приміщення підвалу № 1 по № 16, № І) за адресою АДРЕСА_1; частину комплексу будівель: прохідна (літ. В), гараж - зарядочна (літ А-І), склад та контора (літ. А «-І», «А-І»), навіс (літ. К) та склад-сарай (літ. Е), огорожа (№ 1-3), замощення (№І, ІІ) та склад-сарай (літ. И) за адресою: АДРЕСА_1; нежитлові будівлі: компресорна (літ. Р), котельня (літ. П, п), гараж з побутовими приміщеннями (літ. М-2, м) за адресою: АДРЕСА_1; магазин А-5 нежитлові приміщення, а саме: приміщення 1-го поверху з № 1 по № 8, № 1 за адресою: АДРЕСА_2

Разом із заявленими позовними вимогами АТ «Укрсоцбанк» подав в суд заяву про забезпечення даного позову, в якій позивач просить заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо наступного нерухомого майна: нежитлових приміщень Б-1, Б-IV, б-І, б'-І, нежитлових приміщень (прим. з № 1 по № 8, № 10, з № 12 по № 15, з № 25 по № 65 та приміщення підвалу № 1 по № 16, № І) за адресою АДРЕСА_1; частину комплексу будівель: прохідна (літ. В), гараж - зарядочна (літ А-І), склад та контора (літ. А «-І», «А-І»), навіс (літ. К) та склад-сарай (літ. Е), огорожа (№ 1-3), замощення (№ І, ІІ) та склад-сарай (літ. И) за адресою: АДРЕСА_1; нежитлові будівлі: компресорна (літ. Р), котельня (літ. П, п), гараж з побутовими приміщеннями (літ. М-2, м) за адресою: АДРЕСА_1; магазин А-5 нежитлові приміщення, а саме: приміщення 1-го поверху з № 1 по № 8, № 1 за адресою: АДРЕСА_2

Позивач в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову посилається, що на його переконання існують об'єктивні ризики протиправних дій щодо вказаних приміщень, зокрема зміни записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, можливої зміни адреси вищевказаних приміщень, що в свою чергу, може не тільки ускладнити виконання рішення по справі, а й взагалі позбавити можливості повернути таке майно у власність позивача, тобто унеможливить його віндикацію.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2019 року заяву АТ «Укрсоцбанк» про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але, не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо наступних приміщень: нежитлові приміщення Б-I, Б-IV, б-І, б'-І, а саме: нежитлові приміщення (прим. з № 1 по № 8, № 10, з № 12 по № 15, з № 25 по № 65 та приміщення підвалу № 1 по № 16, № І) за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1); частини комплексу будівель: прохідна (літ. В), склад та контора (літ. А «-І», «А-І»), навіс (літ. К) та склад-сарай (літ. Е), огорожа (№ 1-3), замощення (№І, ІІ) та склад-сарай (літ. И) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1); нежитлові будівлі: компресорна (літ. Р), котельня (літ. П, п), гараж з побутовими приміщеннями (літ. М-2, м) за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1); нежитлові приміщення магазин А-5, а саме: приміщення АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1).

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 оскаржив ухвалу шляхом подачі 04 березня 2019 р. апеляційної скарги, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Скаржник зазначив у скарзі, що на його переконання, оскаржувана постанова є незаконною, оскільки постановлена без дотримання норм процесуального права, крім того суд не повністю дослідив докази, що містять матеріали справи. Він вважає, що при задоволенні даної заяви судом не враховано рівності сторін, не забезпечено відповідний баланс їх прав та можливі наслідки які можуть виникнути в результаті застосування судом заходів забезпечення позову. Крім того не врахована зокрема і та обставина, що у випадку набуття права власності на оспорюване нерухоме майно у 2011 році, за своїм порушеним правом позивач звернувся лише в лютому 2019 року. Також скаржник вказує, що суд першої інстанції при постановленні даної ухвали підійшов досить формально до її прийняття, не врахувавши фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, відсутності достатнього обґрунтування існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Ухвала суду першої інстанції не кореспондується з нормами ч. 3 ст. 150 ГПК України (співмірність забезпечення позову з позовними вимогами та реальними порушенням прав), оскільки не містить посилання на докази, які б підтверджували необхідність задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі та постановлена без належного обґрунтування того, в чому саме полягає неможливість або ускладнення виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення вимог позивача. Також скаржник посилається, що не вирішено питання зустрічного забезпечення позову. ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

28 березня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 від АТ «Укрсоцбанку», в якому банк просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції від 21. 02. 2019 року без змін. У відзиві банк вказує, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки заборгованість перед банком не погашена, а заставне та іпотечне майно вибуло із власності позивача та було зареєстровано за відповідачем через низку угод, які визнані судами недійсними. Кримінальне провадження закрито на підставі п.2.ч.1 ст. 284 КПК України у зв'язку із відсутністю в діях посадових осіб банку ознак кримінального правопорушення 23.06. 2014 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29. 10. 2018 року знято арешт з частини нерухомого майна, саме на яке і просив позивач забезпечити позов. Доводи апеляційної скарги, що судом під час прийняття оскаржуваної ухвали не повністю досліджено обставини справи не відповідає дійсності, оскільки на час звернення банку з позовом до суду, відповідач як власник майна міг вільно ним розпорядитись та у будь - який час до ухвалення рішення судом здійснити відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що в подальшому могло утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, враховуючи скасований арешт у кримінальній справі. Тому суд, встановивши, що між сторонами існує спір, дійшов правильного висновку, що вжиття заявленого заходу забезпечення позову призведе до справедливого та ефективного захисту порушених прав банку. Позивач вважає, що забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь - які дії щодо реєстрації спірного майна у даній справі, є цілком доречним, обґрунтованим, достатнім та спів мірним видом забезпечення позову. Банк вважає, що необґрунтованим є твердження скаржника щодо зустрічного забезпечення позову, так як це не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки у заяві про забезпечення позову позивачем запропоновано не вживати зустрічне забезпечення , так як банк є фінансово - кредитною установою і відповідно до даних звітів вказана вартість його активів та вартість основних засобів, які є достатніми та значно більшими від заявлених банком вимог до відповідача. Тому суд і не вбачав підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справа підлягає розгляду апеляційному суду Черкаської області в спрощеному провадженні з повідомленням, але без виклику сторін в суд апеляційної інстанції.

Згідно до вимог ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно до вимог ст.128 ЦПК України встановлено, що суд лише повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, а не викликає в судове засідання, якщо їх явка є не обов'язковою.

На підставі викладеного, розгляд даної справи проводиться судом апеляційної інстанції за загальним правилом, встановленим чинним процесуальним законом України з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання, але без виклику до судового засідання, оскільки їх явка є не обов'язковою.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема: захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, в свою чергу обрані позивачем види забезпечення позову, в разі їх застосування до вирішення спору по суті не призведуть до обмеження прав відповідача на володіння чи користування майном, оскільки слугуватимуть заходами запобігання можливих порушень прав позивача які полягатимуть у можливому перепродажу майна до інших осіб чи зміни їх адреси.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною і підстав для її скасування не вбачається, оскільки судом не допущено порушення вимог процесуального права.

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У заяві про забезпечення позову вказано як причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 149 ЦПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір, предметом якого є витребування у відповідача ОСОБА_3 вищезгаданих нежитлових приміщень, які належать позивачу на підставі рішення Київського апеляційного Господарського суду від 10.11.2011 р., та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, оскільки із викладених в позові фактичних обставин, які будуть перевірятися судом в ході розгляду справи, та доводів заяви про забезпечення позову вбачається, що відносно спірних приміщень вже неодноразово вчинялися дії, спрямовані на його відчуження третім особам.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки матеріали позову містять дані про те, що ОСОБА_3 звертався з клопотанням до СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області в зв'язку із здійсненням господарської діяльності та необхідністю приведення у відповідність записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі на вищевказані приміщення, тому існує реальна загроза того, що останнім можуть бути вчинені дії по зміні записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаних приміщень, а також дії направлені на відчуження вказаних приміщень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають задоволенню апеляційним судом .

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог суд першої інстанції при вирішенні заяви про забезпечення позову дотримався, оскільки висновок суду про часткове задоволення заяви про забезпечення позову є правильним та таким, що відповідає нормам законодавства та обставинам справи.

Посилання скаржника, що судом не вирішено питання зустрічного забезпечення в порушення п.6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не дає підстав для скасування ухвали суду, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття зустрічного забезпечення , оскільки позивачем є банк, який є фінансово - кредитною установою, та має реальні можливості у здійсненні відшкодування ймовірних завданих збитків відповідачу, якщо вони будуть спричинені забезпеченням позову. Відповідач не обмежений у праві володіти та користуватися майном, оскільки судом забезпечено позов лише шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь - які дії щодо реєстрації спірного майна у даній справі, що є цілком доречним, обґрунтованим, достатнім та спів мірним видом забезпечення позову згідно спору між сторонами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, тому вони не підлягають задоволенню апеляційним судом.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви про забезпечення позову, тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 лютого 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів, в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко