Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/504/19
Провадження № 2/506/249/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2019 року с.м.т. Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Гушкана Є.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в с.м.т. Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:
24 вересня 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом.

09 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на малолітню дитину, посилаючись на те, що вони із відповідачем проживали у фактичних шлюбних відносинах з 2009 року по 2012 рік та мають із відповідачем спільну малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Шлюбні відносини із відповідачем виявилися невдалими, та з 2012 року були припинені, оскільки у них різні погляди на життя та сімейний побут, ведення домашнього господарства та виховання дитини, що призводило до суперечок між нею та відповідачем. Позивач на даний час працює, однак їй одній важко утримувати дитину, при цьому відповідач працює, але добровільно надавати допомогу на утримання сина у повному обсязі відмовляється, хоча стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дитину. У зв`язку із вищезазначеним, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи провести у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Аналогічне клопотання позивач заявила телефонним зв`язком (телефонограма №389 від 05.11.2019 року), в якому просила суд розгляд справи проводити у її відсутність у зв`язку із тим, що вона перебуває на стаціонарному лікуванні у госпіталі. /а.с.20-22 /. Тому справа розглянута у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про поважність своєї неявки не сповістив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.19/. Тому суд визнає причини неявки відповідача неповажними і тому, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у його відсутність.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і, згідно наданої копії заяви про визнання батьківства та копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком дитини /а.с.7-9/.

Дитина проживає разом з позивачем та перебувають на її утриманні /а.с.10/.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 180 СК України, передбачено батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Таким чином, судом встановлено що між позивачем та відповідачем домовленості щодо утримання їх неповнолітнього сина не досягнуто.

Що стосується розміру аліментів, суд прийшов до наступного.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.1 ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При цьому, розмір аліментів, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.

Крім того, при стягненні аліментів за іншою процесуальною процедурою (видачі судового наказу), відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином законодавець за аналогічними правовідносинами визначив частину заробітку платника аліментів із розрахунку на одну дитину.

При цьому, доказів того, що відповідач не працює і не має постійного заробітку або докази щодо неможливості сплати аліментів у розмірі, в якому просить стягувати позивач, відповідач, в порушення ст.81 ЦПК України, не надав.

Таким чином, враховуючи що законодавством передбачене стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів в порядку наказного провадження, виходячи із аналогії закону та враховуючи що відповідачем до суду не подано доказів щодо неможливості сплати аліментів у розмірі, в якому просить стягувати позивач, суд вважає що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде належним для забезпечення гармонійного всебічного розвитку дитини.

З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення дотримання прав та інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави.

Керуючись ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 10, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 24 вересня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 768,40 грн. в дохід держави на рахунок ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA6026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. Л. Чеботаренко