Провадження №2/523/4897/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2019 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесаобленерго», ОСОБА_2 про зобов`язання утриматися від дій, направлених на відключення від електропостачання, зобов`язання безоплатно підключити до електропостачання, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесаобленерго», ОСОБА_2 про зобов`язання утриматися від дій, направлених на відключення від електропостачання, зобов`язання безоплатно підключити до електропостачання, стягнення моральної шкоди.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

В порушення норм ч.4 ст. 177 ЦПК України, позивачем не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Оригінал такої квитанції додається до всіх позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, інших судових документів, що направляються до судової інстанції.

Згідно Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI, що набрав законної чинності з 01.11.2011 р. судовий збір сплачується за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Розмір ставки судового збору за подання заяви не майнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви майнового характеру для фізичних осіб 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем пред`явлено дві вимоги немайнового характеру (про зобов`язання утриматися від дій, направлених на відключення від електропостачання, зобов`язання безоплатно підключити до електропостачання) та позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, проте в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження сплати судового збору.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За дві позовні вимоги немайнового характеру повинно бути сплачено судовий збір у загальному розмірі 1536 грн. 80 коп.

За позовну вимогу про стягнення моральної шкоди підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1921 грн. 00 коп.

Також, до матеріалів позовної заяви позивачем додано клопотання про забезпечення позову, витребування доказів та виклик свідків, за розгляд котрих справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожне, тобто за три клопотання необхідна до сплата сума судового збору складає 1152 грн. 60 коп.

Позивач в прохальній частині позовних вимог просив відстрочити сплату судового збору, оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивачки, оскільки жодного доходу у позивача не має.

У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі» (CASE OF KREUZ v. POLAND) (Заява N 28249/95) від 19.06.2001 року, суд констатував, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Проте у цьому ж рішенні суд також наголошує, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно Суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (п. 60).

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, встановлений судом визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві.

Частиною 1 ст. 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший із батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

До матеріалів справи додано ухвалу колегії суддів Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2019 року, котрою задоволено клопотання позивачки про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Дійсно, відповідно довідки від 09 квітня 2019р. №2147, котру надано Суворовською податковою інспекцією у ОСОБА_1 з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня, однак суд вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, оскільки неодноразово звертається до судів різних інстанцій з клопотаннями про звільнення від сплати судового збору.

Окрім того, враховуючи, що відстрочка або звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, клопотання про відстрочку сплати суми судового збору задоволенню не підлягає.

Згідно частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючий зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з чим заявнику слід усунути недоліки заяви, які зазначені в ухвалі, а саме сплатити належний судовий збір.

Керуючись ст. 175, 176, 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Одесаобленерго», ОСОБА_2 про зобов`язання утриматися від дій, направлених на відключення від електропостачання, зобов`язання безоплатно підключити до електропостачання, стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя