Справа № 627/10/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Каліберди В.А.,

з участю секретаря В'юнник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку та права на земельну частку (пай), яке вона набула як член КСП «Україна», оскільки ОСОБА_2 вступала в члени колгоспу ще в 1945 році і працювала колгоспником до виходу на пенсію в 1979 році.

Не дивлячись на те, що на момент розпаювання земель КСП «Україна» і видачі державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 була пенсіонеркою колгоспу та була включена до списку - додатку до державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Україна», вона та не отримала земельну частку (пай), хоча мала на це право.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину за заповітом прийняв чоловік позивача, ОСОБА_3 та отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак лише на житловий будинок. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) ОСОБА_2 був позбавлений можливості, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік спадкодавці ОСОБА_3 помер.

До спадкового майна після смерті ОСОБА_3 уввійшло право на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із не витребуваних паїв КСП «Україна», яке він фактично успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_2, однак позивач позбавлена можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Враховуючи вищевикладене, позивач по зустрічному позову ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права, визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Україна», розташованих на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів, яке фактично успадкував її чоловік ОСОБА_3, після смерті своєї матері ОСОБА_2

В судове засідання позивач не з'явилася, однак надала суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у її відсутність.

Представник відповідача - Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської областів судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та протии позову ОСОБА_1 не заперечував.

Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності КСП «Україна» серії НОМЕР_2, зареєстрованого за №5 від 13 листопада 1995 року згідно Книги записів державних актів на право колективної власності на землю, про що свідчить довідка Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11 лютого 2019 року №13/145-19.

Також, як вбачається з довідки архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 30.07.2018 року №01-37/31, то у книгах протоколів засідань правлінь та зборів уповноважених членів колгоспу «Зоря комунізму» (реорганізований в КСП «Україна» - архівна довідка архівного відділу Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області від 06.03.2018 року №01-37/13) дані про виключення з членів колгоспу гр. ОСОБА_2 відсутні.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на час розпаювання земель КСП «Україна» являлася членом КСП, була включена до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Україна» серії НОМЕР_2, однак сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала, що підтверджується відповіддю відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.02.2019 №13/145-19.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель була членом КСП «Україна».

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар по КСП «Україна» на Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області.

Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №148/1996, заведеної після смерті ОСОБА_2, то спадщину після її смерті за заповітом прийняв її син ОСОБА_3, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23 серпня 1996 року на житловий будинок.

Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) ОСОБА_2 був позбавлений можливості, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Факт, що ОСОБА_2 являвся сином спадкодавці ОСОБА_2 підтверджується його свідоцтвом про народження, копія якого мається в матеріалах справи.

Інших спадкоємців майна ОСОБА_2 немає, про що свідчать матеріали спадкової справи №148/1996 та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06.02.2019.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар по КСП «Україна» на Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, яке він фактично успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_2, однак був позбавлений можливості прийняти спадщину в нотаріальному порядку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця.

Факт, що позивач являється дружиною спадкодавця ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5, копія якого мається в матеріалах справи.

Інших спадкоємців майна ОСОБА_3 немає, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.02.2019 року, де за параметрами запиту: ОСОБА_3 - інформація відсутня.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої УкраїноюЗаконом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованаЗаконом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"передбачено, що суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ОСОБА_1 пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.127 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин.

Окрім цього, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.ст. 524,529 ЦК Української РСР, ст.1261 ЦК України, ст.ст. ст.ст 259, 265, 268 ЦПК України, Указом Президента України №720 від 08. 08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам", п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд -

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 5,04 умовних кадастрових гектар із земель не витребуваних паїв КСП «Україна», розташованих на території Пархомівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, за межами населених пунктів, яке фактично успадкував її чоловік ОСОБА_3, що помер 17.05.2003 року, після смерті своєї матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1).

Пархомівська сільська рада Краснокутського району Харківської області (місцезнаходження: вул. Євгена Лисенка № 1, с. Пархомівка, Краснокутського району, Харківської області, ).

Суддя Каліберда В. А