Справа № 314/4405/18
Провадження № 2/314/202/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секртера судового засідання Рясна А.В. , розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленнмя (викликом) сторін цивільну справу № 314/4405/18 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5249,02 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.01.2012 ОСОБА_4 отримала кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла. Спадкоємцями позичальника, які постійно з нею проживали на час відкриття спадщини, є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 26.01.2012 становить 5249,02 грн., яка складається з: 4534,19 грн. - заборгованість за кредитом, 714,83 грн. - заборгованість за відсотками.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Позивач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, зазначив, що він не знав про кредитні зобов`язання ОСОБА_4 .

Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.01.2012 ОСОБА_4 отримала кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно з умовами договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 померла. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 26.01.2012 становить 5249,02 грн., яка складається з: 4534,19 грн. - заборгованість за кредитом, 714,83 грн. - заборгованість за відсотками. Позивачем 07.12.2017 була направлена претензія кредитора до Вільнянської державної нотаріальної контори, на яку позивачем 05.04.2018 отримана відповідь, відповідно до якої надати інформацію щодо спадкоємців померлої ОСОБА_4 неможливо, оскільки ця інформаціє є нотаріальною таємницею.

За приписами ст.ст. 1216,1218ЦК України спадкування - перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як зазначає позивач, на час відкриття спадщини разом із ОСОБА_4 проживали відповідачі по справі, посилаючись на копії їх паспортів, де зазначене однакове місце реєстрації.

Згідно з відповіддю голови Павлівської сільської ради № 01-30/780/1 від 11.10.2018 ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з відповіддю голови Павлівської сільської ради № 01-30-778/1 від 11.10.2018 ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання даної особи невідоме, оскільки протягом року не зверталась до сільської ради.

Згідно із ч.3 ст. 1268ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч.1 ст.1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.ст. 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що після ОСОБА_4 залишилося будь-яке спадкове майно, в процесі розгляду справи представником не заявлялося жодних клопотань про витребування вказаної інформації. Той факт, що позичальник була зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 не свідчить про те, що їй належав будинок на праві власності.

Разом з тим, позивачем не надано доказів, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як спадкоємці після смерті ОСОБА_4 звертались до нотаріальної контори з приводу прийняття, оформлення спадщини. Доказів отримання спадкового майна ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яке належало померлій ОСОБА_4 , в межах вартості якого вони зобов`язані б були задовольнити вимоги кредитора, суду також не надано. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги.

Отже доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття відповідачами спадщини після померлої ОСОБА_4 ,позивачем суду надано не було, а його посилання на реєстрацію місця проживання відповідачів за однією адресою з померлою, жодним чином не свідчить про те, що відповідачі є спадкоємцями та постійно проживали з померлою на час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

З точки зору закону при вирішенні спору суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Позивачем не було доведено передачі відповідачам як спадкоємцям в натурі спадкового майна чи наявність спадкового майна, на яке претендують спадкоємці.

Суд виходить з того, що ч. 5 ст. 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м.Дніпро, ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 17.09.2019.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

12.09.2019