ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3003/19 Справа № 215/1761/18 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді -доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Комунальне підприємство Кривбасводоканал»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Науменко Я.О. у м.Кривому Розі та повне судове рішення складено 09 листопада 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів: визнання дій по нарахуванню грошових коштів до сплати за надані послуги холодної води і водовідведення, що перевищують соціальні нормативи, які встановлені Постановою КМУ №409 від 06.08.2014 р. та субсидією №042735 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг незаконними і скасування їх, та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що він щомісяця в повному обсязі сплачував відповідачу за надані йому послуги постачання холодної води та водовідведення по нормативам споживання, затвердженим рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367 і введеними в дію 01.01.2013 р., відповідно до якого норма холодного водопостачання та водовідведення на одного мешканця будинку складає 260 літрів на добу (7,8 м3 на місяць, в якому 30 діб і 8,06 м3 на місяця, у якому 31 доба).

В періоди його користування субсидіями він сплачував відповідачу надані послуги в межах визначених у субсидіях соціальних нормативів споживання, а саме - 4м3 щомісяця. Але на його особистий рахунок відповідач нараховує додатково ще суми за 3,8 м3 і за 4,06 м3 більше у місяць, посилаючись на постанову КМУ №630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої види і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої види і водовідведення», яка, на його думку, не регулює питання про сплату споживачем за надані послуги водопостачання холодної води та водовідведення в періоди надання державою споживачу субсидій на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги.

Просив визнати дії відповідача по нарахуванню грошових коштів до сплати за надані послуги холодної води і водовідведення, що перевищують соціальні нормативи, які встановлені Постановою КМУ №409 від 06.08.2014 р. та субсидією №042735 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг незаконними, скасувати нараховані йому суми та припинити їх нарахування, а також стягнути з КП «Кривбасводоканал» моральну шкоду в сумі 28 271 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 у задоволені позову до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів: визнання дій по нарахуванню грошових коштів до сплати за надані послуги холодної води і водовідведення, що перевищують соціальні нормативи, які встановлені Постановою КМУ №409 від 06.08.2014 р. та субсидією №042735 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг незаконними і скасування їх, та відшкодування моральної шкоди, відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що він щомісяця у повному обсязі сплачув відповідачу надані йому послуги з постачання холодної води та водовідведення по нормам споживання затвердженим рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367 і введеними в дію 01.01.2013 р., відповідно до якого норма холодного водопостачання та водовідведення на одного мешканця будинку складає 260 літрів на добу (7,8 м3 на місяць, в якому 30 діб і 8,06 м3 на місяця, у якому 31 доба). В періоди надання йому субсидій він сплачував відповідачу надані послуги в межах визначених у субсидіях соціальних нормативів споживання, а саме - 4м3 щомісяця, однак на його особистий рахунок відповідач нараховує додатково ще суми за 3,8 м3 і за 4,06 м3 більше у місяць, посилаючись на постанову КМУ №630 від 21.07.2005 р. «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої види і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої види і водовідведення», які не регулюють питання про сплату споживачем за надані послуги водопостачання холодної води та водовідведення в періоди надання державою споживачу субсидій на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його право по сплаті за спожиті послуги та вказує, що різницю між нормативами споживання за послуги постачання холодної води та водовідведення в соціальними нормативами, які встановлені Постановою КМУ №409 від 06.08.2014 сплачує не споживач, а бюджет виконавчого комітету Криворізької міської ради. Також, позивач стверджує, що відповідач і виконавчий комітет Криворізької міської ради не пропонували йому встановити прилад обліку холодної води за рахунок міського бюджету або за рахунок відповідача.

Також, позивач наголошує на тому, що відповідачем не надано доказів на які він посилається у відзиві на його позов, тому вважає, що рішення суду ґрунтується на припущеннях і не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Окрім того, позивач вважає, що суд незаконно відмовив йому у стягненні з відповідача на його користь 28271 грн. моральної шкоди, оскільки неповно зясував обставини на які він посилався у позовній заяві та своїх поясненнях. Вказує, що навіть після його звернень до відповідача щодо його неправомірних дій, відповідач, використовуючи своє домінуюче положення, продовжує вчиняти неправомірні дії і намагається перекласти на нього свої обов'язки та отримати від нього неправомірну вигоду у вигляді нарахувань заборгованості на його особистий рахунок по сплаті за спожиті послуги.

На думку позивача, суд першої інстанції при розгляді справи не застосув ст.10, ч.3 ст.58, ч.1 ст.60, ч.1 ст.71, ч.6 ст.81, ч.8 ст.83, ст.241, ст.243, ч.2 ст.244 ЦПК України, ч.3 ст.5 Господарського кодексу України, Постанову пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», його пояснення, що призвело до прийняття неправосудного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з постачання холодної води та водовідведення, які надає відповідач КП «Кривбасводоканал», тобто між позивачем та відповідачем склались фактичні правовідносини щодо надання комунальних послуг з водопостачання і водовідведення та їх споживання, які врегульовані Законами України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» від 10 січня 2002 року №2918-III, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання цих послуг» від 2 липня 2005 року №630, а також нормами Житлового кодексу України.

14.03.2018 р. позивач звернувся до відповідача із скаргою, в якій зазначив, що станом на 01.03.2018 р. йому необґрунтовано нараховано борг за послуги з постачання холодної води та водовідведення, навіть тоді, коли він сплачує обов'язкову плату по наданій субсидії. Просив перерахувати наявну заборгованість та взяти на облік та опломбувати засіб обліку холодної води за адресою його проживання (а.с.11).

У скарзі від 05.04.2018 р. позивач вказав, що представником відповідача була надана усна відповідь на його попередню скаргу щодо нарахування заборгованості за надані послуги з постачання холодної води та водовідведення з посиланням на Постанову КМУ №409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Проте позивач зазначив, що різницю між соціальною нормою та нормою, що встановлена рішенням виконкому Криворізької міської ради, повинен сплачувати міський бюджет, а не споживач. За таких обставин просив відповідача обґрунтувати нарахування заборгованості за періоди отримання ним субсидії (а.с.12).

Позивач листом вих.№988-01 від 11.04.2018 р. повідомив позивача про те, що у нього до 04.04.2018 р. був відсутній прилад обліку питної води, тому нарахування йому за спожиті послуги з постачання холодної води та водовідведення здійснювалось на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради №367 від 12.12.2012 р. та відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. за діючими тарифами. В зв'язку з прийняттям та опломбуванням 04.04.2018 р. за адресою проживання позивача приладу обліку холодної води, з цього періоду нарахування будуть вестись за фактичний обсяг водоспоживання відповідно до показів лічильника. З посиланням на Постанову КМУ №409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» вказав, що субсидія на відшкодування витрат на оплату за послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення надається тільки на соціальний норматив. Також повідомив, що станом на 01.03.2018 р. заборгованість позивача за надані відповідачем послуги складає 2643 грн.53 коп. (а.с.13).

Позивачем надані суду копії повідомлень про надання йому субсидій, з яких вбачається, що нарахування послуг холодного водопостачання та водовідведення здійснюється за соціальною нормою 4 м3 (а.с.14,15,16).

При цьому позивачем надані довідки про суми до сплати комунальними та іншими службами міста, де зазначено, зокрема, нарахування по витратам за послуги КП «Кривбасводоканал» (а.с.9).

Відповідно до стану розрахунків позивача, наданих відповідачем, його заборгованість за послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення станом на 01.07.2018 р. складає 1088,80 грн. (а.с.30-31).

Відповідач листом вих.№1423 від 03.03.20017 р. звернувся до начальника управління праці та соціального захисту населення виконкому Криворізької міської ради з приводу роз'яснень стосовно механізму проведення компенсації з місцевого бюджету в зв'язку з набранням чинності з 11.11.2016 р. Постанови КМУ №803 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 р. №409 і від 23 серпня 2016 р. №534» (а.с.61).

У відповіді на зазначене звернення управління праці та соціального захисту населення виконкому Криворізької міської ради листом вих.№870 від 03.04.2017 р. повідомило про те, що відповідно до п.3 вищезгаданої Постанови КМУ на даний час не розроблено механізм проведення компенсації з місцевого бюджету (а.с.62).

Відповідач листом вих.№1154-01 від 02.05.2018 р. повідомив позивача про вказаний лист та додатково вказав, що за рахунок коштів місцевого бюджету відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 21.12.2015 р. №1182 «Про затвердження Програми соціального захисту окремих категорій мешканців м. Кривого Рогу на 2017-2019 рр.» та від 23.12.2016 р. №554 «Про затвердження Порядку часткової компенсації вартості послуг тепло- або водопостачання та водовідведення окремим категоріям мешканців міста у зв'язку з підвищенням тарифів на комунальні послуги» здійснюється одноразова часткова компенсація вартості послуг. Станом на 27.04.2018 р. на особовому рахунку позивача внаслідок недостатньої оплати за спожиті послуги централізованого водопостачання та водовідведення виникла заборгованість у сумі 861 грн.72 коп. (а.с.64).

Отже, судом встановлено, що станом на 01.07.2018 р. у позивача перед відповідачем виникла заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення на загальну суму 1088 грн.80 коп., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком.

Рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367, введеним у дію 01.01.2013 р., норма холодного водопостачання та водовідведення на одного мешканця будинку складає 260 літрів на добу (7,8 м3 на місяць, в якому 30 діб і 8,06 м3 на місяця, у якому 31 доба).

Також, суд встановив, що у період із 01.04.2014 р. по 04.04.2018 р. у позивача був відсутній на абонентському обліку лічильник холодної води як такий, що не пройшов державну повірку, зазначене підтверджується Постановою ВС від 07.02.2018 р., прийнятою за результатами перегляду рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області у справі №215/1447/17 (а.с.32-35).

Суд, першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог, виходив з того, що позивачем не доведена неправомірність дій відповідача по нарахуванню йому грошових коштів до сплати за надані послуги холодної води і водовідведення, що перевищують соціальні нормативи, які встановлені Постановою КМУ № 409 від 06.08.2014 р. та субсидією №042735 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також те, що зазначені дії є незаконними.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» від 06 серпня 2014 року з жовтня 2014 року встановлені соціальні нормативи для користування послугами з центрального водопостачання холодної води, які складають 4,0 м3 на людину в місяць при відсутності централізованого гарячого водопостачання.

Як передбачено пунктами 21 та 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, у разі відсутності у квартирі засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства (абзац третій пункту 21 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2015 року №1037). У разі встановлення засобів обліку води у квартирі (будинку садибного типу) їх показання розподіляються пропорційно кількості мешканців квартири (будинку садибного типу).

У відповідності до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. (абз. 10, 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Суд встановив, що в період із 01.04.2014 р. по 04.04.2018 р. у позивача був відсутній на абонентському обліку лічильник холодної води як такий, що не пройшов державну повірку, тому позивачу у вказаний період нарахування за послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення тимчасово здійснювались за нормами питного водопостачання, водоспоживання та водовідведення населення м.Кривого Рогу на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. за №367, що введені в дію з 01.01.2013 р. та відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою КМУ за №630 від 21.07.2005 р.

У статті 46 Конституції України встановлено право громадянина на соціальний захист, якому кореспондується обов'язок держави щодо його фактичного забезпечення, зокрема, за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законодавчим актом, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, є Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-ІІІ від 05 жовтня 2000 року.

Цим Законом визначено, що державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму (стаття 1 цього Закону).

Статтею 9 зазначеного Закону передбачено, зокрема, встановлення державою нормативів користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги.

Зі статті 5 цього Закону вбачається, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Таким чином, нормами чинного законодавства України передбачено право Кабінету Міністрів України формувати, встановлювати та затверджувати державні соціальні стандарти і нормативи користування послугами, на які надаються пільги та субсидії.

Кабінетом Міністрів України з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» видано Постанову Кабінету Міністрів України №409 від 06 серпня 2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунальних послуг».

Цією Постановою встановлено єдині соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, зокрема для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води, а для користування послугами з централізованого водовідведення - 4 куб. метри на одну особу на місяць (п. 3). Так, пунктом 3 цієї Постанови встановлені соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії.

Ці норми встановлюються відповідно до Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України № 148 від 27 вересня 2005 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2005 року за №1210/11490 з урахуванням ступеню благоустрою житла, впливу кліматичних і екологічних факторів, забезпеченості населеного пункту водними ресурсами тощо. Такі норми є більшими або меншими за встановлені соціальні нормативи.

У разі встановлення органами місцевого самоврядування норм споживання води більшими за соціальні нормативи, для нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання застосовується норма споживання води, затверджена органами місцевого самоврядування, а для визначення розмірів соціальної допомоги (пільг і субсидій) - соціальні нормативи.

Вищевказані соціальні нормативи користування комунальними послугами застосовуються при виділенні державою субвенцій на оплату пільг та субсидій з Державного бюджету України. За наявності приладів обліку води пільги нараховуються на фактичні обсяги споживання води (в межах соціальних норм), субсидії нараховуються на соціальну норму.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2016 року №803, внесено зміни до Постанови №409, яку доповнено пунктом 3-1, а саме встановлено, що в разі затвердження органами місцевого самоврядування норм споживання житлово-комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2-4 пункту 3 цієї Постанови, компенсація додаткових витрат громадян, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів. Ці зміни набрали чинності з 16 листопада 2016 року.

Наступними змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 300 (набрали чинності з 1 травня 2017 року), пункт 3-1 Постанови №409 доповнено новим абзацом, зокрема про те, що цей пункт не застосовується до громадян, які відмовилися від встановлення приладів обліку за рахунок місцевих бюджетів або підприємств-виробників/виконавців послуг, що підтверджено документально.

Рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367, введеним у дію 01.01.2013 р., затверджені норми питного водопостачання холодної води і водовідведення для населення міста Кривого Рогу, відповідно до якого норма холодного водопостачання та водовідведення на одного мешканця будинку складає 260 літрів на добу (7,8 м3 на місяць, в якому 30 діб і 8,06 м3 на місяця, у якому 31 доба).

Матеріалами справи встановлено, що при нарахуванні плати за отримані послуги з постачання холодної води та водовідведення КП «Кривбасводоканал» керувалося нормами Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 07.2005 року (п.21 Правил №630), оскільки у належній позивачеві квартирі до 10.04.2018 року були відсутні засоби обліку води (лічильник був не повірений), тому твердження позивача, що у спірний період відповідач неправомірно провадив щомісячне нарахування оплати за послуги з водопостачання, виходячи з затверджених норм питного водопостачання за вищевказаним рішенням Криворізької міської ради, що перевищує соціальну норму 4,0 куб. м на людину в місяць, колегія суддів не бере до уваги.

Відповідно до п.п. 4, 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 , субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного Кабінетом Міністрів України обов'язкового відсотка платежу.

Громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов'язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії.

Матеріалами справи встановлено, що протягом 2016-2018 років КП «Кривбасводоканал» надавало позивачу комунальні послуги з постачання холодної води та водовідведення, а останній споживав ці послуги.

При цьому, відповідач правомірно керувався затвердженими нормами водопостачання при проведенні відповідних розрахунків Рішенням виконкому Криворізької міської ради від 12.12.2012 р. №367, введеним у дію 01.01.2013 р., яким затверджені норми питного водопостачання холодної води і водовідведення для населення, оскільки останнє є чинним і не скасовано у встановленому законом порядку, тому висновки суду про відсутність підстав для визнання таких дій відповідача неправомірними, їх припинення та скасування позивачу нарахування плати за спожиті послуги, колегія суддів, з наведених вище підстав, вважає законними і обґрунтованими.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 року №83 затверджено Порядок призначення і надання населенню компенсації додаткових витрат на оплату комунальних послуг в умовах підвищення цін і тарифів на послуги, пунктом 13 якого встановлено, що компенсація щомісяця перераховується підприємствам, що надають комунальні послуги, і зараховується на особові рахунки заявника.

Беручи за аналогію цей Порядок, компенсація додаткових витрат може бути здійснена за рахунок місцевого бюджету шляхом перерахування суми заборгованості відповідача до КП «Кривбасводоканал», таким чином, ці витрати не можуть бути покладені безпосередньо на виконавця житлово-комунальних послуг - суб'єкта господарювання.

Отже, заборгованість позивача ОСОБА_1 за послуги з постачання холодної води та водовідведення не може бути віднесена на рахунок КП «Кривбасводоканал».

Необхідність фінансування коштів на компенсацію сум додаткових витрат громадянам, яким призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, передбачених п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 для визначеної категорії, до якої відноситься також і позивач, є складовою конституційного права на соціальний захист і не потребує додаткового визнання рішенням суду.

На час розгляду справи судом першої інстанції, як було встановлено судом КП «Кривбасводоканал» до позивача ОСОБА_1 не пред'являє будь яких позовних вимог щодо стягнення заборгованості, а сама ж наявність заборгованості позивача перед відповідачем не може вважатися порушенням прав позивача.

Отже, враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено протиправності дій відповідача, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, також є законним і обґрунтованим.

На думку колегії суддів, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: