Справа № 263/5038/19
Провадження № 2/263/1485/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

за участю секретаря Налісної Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 04 квітня 2019 року надійшов позов ОСОБА_1 , в якому, уточнивши вимоги, він просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів і до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги позову мотивовані тим, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року ОСОБА_1 сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Від першого шлюбу у позивача є малолітній син, за домовленістю між колишнім подружжям, позивач залишив у дар квартиру, однак відповідно до вимог діючого законодавства України договір про сплату аліментів у нотаріуса укладено не було, що дає право на звернення колишньої дружини до суду про стягнення аліментів. ОСОБА_1 , як батько, приймає участь у вихованні, розвитку своєї дитини, безпосередньо приймає участь у житті свого сина та допомагає матеріально на усі необхідні витрати. Також, ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася третя дитина, яка разом із цивільною дружиною знаходиться на його утриманні. Цивільна дружина - ОСОБА_4 , за станом свого здоров`я, наявності хронічних захворювань потребує додаткових витрат на постійне обстеження, лікування для підтримки життєдіяльності та взагалі життя. У доньки, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , після народження виявлено залізодефіцитну анемію, що також потребує значних матеріальних витрат на здоров`я дитини. З причин минулого життя та черги непорозумінь, на даний час відносини не підтримуються, що стало підставою звернення ОСОБА_4 до Іллічівського районного суду м. Маріуполя із позовом про стягнення аліментів на своє утримання та утримання дитини. Таким чином, на утриманні ОСОБА_1 перебуває ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2019 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на її утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) позивача, до досягнення дитиною трьох років. Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10 грудня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 отримує дохід - заробітну плату у розмірі 30 000 грн., 1/6 частини з неї становить близько 4 950 грн. Вказує, що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік», а саме: для ОСОБА_3 , якій на даний момент повних 4 роки, складає з 01 січня по 30 червня 2019 року - 1 626 грн., з 01 липня по 30 листопада 2019 року - 1 699 грн., з 01 грудня 2019 року - 1 779 грн. Не зважаючи на те, що відповідач на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6 років, ОСОБА_3 систематично відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок № 148 «Джерельце». Також ОСОБА_2 отримує пенсію у зв`язку з інвалідністю, що є додатковим джерелом фінансування. Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 84, 180, 192 СК України, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Не погоджуючись із заявленими вимогами, ОСОБА_2 04 жовтня 2019 року подала письмові заперечення на позов, які мотивує тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утриманні їх спільної доньки у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходів), дане рішення набрало законної сили після його перегляду судом апеляційної інстанції - 22 січня 2019 року. Указаним рішенням установлені обставини, що ОСОБА_2 перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року. Під час шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 27 листопада 2017 року шлюб між ними розірваний. Також, позивач від першого шлюбу має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та у рахунок сплати аліментів на дитину передав у дар колишній дружині нерухоме майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування від 26 листопада 2011 року та копією розписки ОСОБА_7 від 26 січня 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася третя дитина - ОСОБА_5 , яка зараз проживає з цивільною дружиною та разом з ним і не потребує додаткових витрат. Отже, судом зазначено, що стягнуті аліменти у розмірі 1/5 частини не порушують права на утримання жодного з його дітей. Таким чином, при ухваленні рішення Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року були враховані та розглядалися усі доводи та обставини, на які посилається наразі позивач. Крім цього, після ухвалення рішення про стягнення аліментів на ОСОБА_3 , позивач на обґрунтування своїх доводів подає судовий наказ від 10 грудня 2018 року про стягнення аліментів на дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини, також у рішенні суду зазначено, що ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у листопаді 2018 року, з посиланням на те, що вони не проживають однією сім`єю з позивачем у даній справі, однак у рішенні суду від 08 листопада 2018 року та від 22 січня 2019 року встановлено, що позивач проживає разом з ОСОБА_4 однією сім`ю. Також позивач надає копію рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2019 року, яким стягнуто з нього аліменти на користь дружини ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку. Надані судові рішення: судовий наказ від 10 листопада 2018 року та рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11 лютого 2019 року ОСОБА_1 не оскаржувалися. Позивач згодний сплачувати одній дитині ОСОБА_9 - такій же донці як і ОСОБА_10 - ј частини аліментів, а другій, тобто ОСОБА_11 , не погоджується сплачувати навіть 1/5 частини. Указані рішення судів ухвалені без урахування тих обставин, що у ОСОБА_1 наявний обов`язок сплачувати 1/5 частини аліментів. При цьому позивач не спілкується з донькою ОСОБА_12 , не приймає участі в її вихованні, має заборгованість зі сплати аліментів та сплачує аліменти на свій розсуд, не у повному обсязі, у дитини наявні захворювання: гастрит, поліноз, ацетономічний с-м, вторинна кардіопатія, та їй призначене тривале лікування. Відповідач працює, має постійний дохід, а також за цей час відповідачем придбано автомобіль. Отже, посилаючись на указані обставини та положення ст. 180, 181, 182 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

31 жовтня 2019 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, яка мотивована тим, що посилання відповідача про те, що спір за аліментами на сина ОСОБА_6 вирішений, не відповідає дійсності, оскільки договір дарування квартири, на який посилається відповідач, не відповідає вимогам ст. 190 СК України і не припиняє права на аліменти для дитини. У відзиві відповідач указує, що у ОСОБА_1 були суттєві придбання майна, однак позивач не придбавав жодного автомобіля. При цьому відповідачем не доведений цей факт, зокрема не представлено будь-яких доказів цього. Посилання відповідача на те, що рішення Іллічівського суду м. Маріуполя про стягнення аліментів з позивача створені навмисно, з метою сплати аліментів на нову дружину та доньку ОСОБА_8 , є припущенням відповідача та не відповідають дійсності. На теперішній час ОСОБА_1 до Іллічівського районного суду м. Маріуполя подані два позови про зменшення розміру аліментів. Відповідач обґрунтовує свої заперечення посиланням на постанову Донецького апеляційного суду від 22 січня 2019 року, однак саме в цій постанові зазначено, що мати дитини повідомлена про те, що ОСОБА_1 уклав договір страхування на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і у випадку захворювання дитини, мати не позбавлена можливості використовувати страхування на безоплатне придбання ліків. Позивачу не відомо, з яких причин відповідач не використовує наданий страховий поліс для придбання необхідних ліків для дитини. Факт того, що позивач не спілкується з донькою, не відповідає дійсності, оскільки після розірвання шлюбу відповідач не надає дитину батькові, однак він відвідує доньку у дитячому садочку, регулярно сплачує аліменти, розмір яких є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною перебуває на розгляді у суді. Відповідач ОСОБА_2 постійно маніпулює станом свого здоров`я та безпосередньо станом здоров`я дитини. Так, відповідач посилається на постанову Донецького апеляційного суду від 22 січня 2019 року, в якій указано, що ОСОБА_2 за станом здоров`я не працює, проте відповідно до відповіді на адвокатський запит, ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ТРО Маріупольське телебачення» з 10 лютого 2004 року, займає посаду менеджера з персоналу, але перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує постійного догляду матері, однак дитини протягом усього часу з 2017 року безперешкодно відвідує дитячий садок, що свідчить про умисел відповідача не працювати, її влаштовує розмір отримуваної пенсії та розмір аліментів, які сплачує позивач. ОСОБА_1 має обов`язок щодо утримання своєї доньки, однак і утримує відповідача як колишню дружину. Наведені обставини свідчать про те, що дитина перебуває на утриманні лише позивача, а з боку матері не виконуються покладені на неї обов`язки. Відповідачем не надані жодні докази щодо розміру грошових витрат на дитину. У запереченні ОСОБА_2 посилається, що дитина постійно хворіє, потребує постійного догляду матері за нею та коштів на лікування, тому вона вимушена перебувати у відпустці по догляду за дитиною, проте ці обставини не відповідають дійсності, оскільки відповідно до відповіді завідувача КДНЗ «Ясла-садок № 148 «Джерельце», дитина відвідує дитячий садок регулярно та лише 07 вересня 2019 року і 04 жовтня 2019 року не відвідувала з причин хвороби. Представлені відповідачем медичні довідки не відображають дійсного стану здоров`я дитини, оскільки відповідно до відповіді на адвокатський запит із амбулаторної карти дитини ОСОБА_3 , проводячи аналіз із наданими відповідачем довідками, є суттєві розбіжності як у діагнозах дитини, так і у періодах часу, коли дитина хворіла, та відповідно до довідки дитини хворіла і в цей час відвідувала дитячий садок. Також надані відповідачем копії документів є неналежної якості, їх зміст не можливо прочитати. Посилаючись на викладене, позивач просив вимоги позову задовольнити.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, наданий позивачу строк на усунення недоліків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та письмових заперечень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 липня 2019 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2019 року прийнято до провадження уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , наданий відповідачу строк для подачі відзиву на позов та відповідно позивачу - для подачі відповіді на відзив.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Єрмолова В.М. до судового засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Степанчук О.В. до судового засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, її інтереси представляв адвокат.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року.

Судом установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має захворювання залізодефіцитної анемії.

Також, відповідно до довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполя Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради, ОСОБА_4 за станом здоров`я оглядається в указаній лікарні з діагнозом: бронхіальна астма ІІ типу, Аіт, Гіпотеріоз.

Судовим наказом Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 листопада 2018 року.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 лютого 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь дружини ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьохрічного віку, починаючи з 08 листопада 2018 року.

Відповідно до довідки Комунального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок № 148 «Джерельце» від 28 грудня 2018 року № 207, донька ОСОБА_1 - ОСОБА_13 дійсно відвідує указаний садок з 08 вересня 2017 року по теперішній час.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 22 січня 2019 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на малолітню дитину ОСОБА_3 , 13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 квітня 2018 року, з урахуванням уже сплачених аліментів за цей період, та до досягнення дитиною повноліття.

До матеріалів справи долучена розписка ОСОБА_7 , відповідно до змісту якої вона відмовляється від аліментів на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від ОСОБА_1 у рахунок отримання у дар однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , будь-яких моральних та матеріальних претензій до ОСОБА_1 не має.

Відповідно до договору дарування від 26 січня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мостовою Р.С., ОСОБА_1 подарував ОСОБА_7 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки від 17 липня 2019 року № 29-1/368, висновку ЛКК № 29-1/368 від 17 липня 2019 року, ОСОБА_3 , 13 серпня 2014 року, потребує домашнього догляду у строк до 5 років, у зв`язку із частими та тривалими простудними захворюваннями. ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку, у зв`язку з постійними простудами.

Згідно з довідкою від 03 серпня 2019 року, ОСОБА_3 не відвідувала садочок з 23 квітня 2019 року по 03 травня 2019 року, у зв`язку з ацетономічним с-м.

15 серпня 2019 року ОСОБА_3 відвідувала Міську стоматологічну поліклініку № 2 м. Маріуполь з метою лікування порожнини роту.

До матеріалів справи стороною відповідача долучені квитанції на придбання Аскорбіну, вітамінів та інших препаратів. Також долучені квитанції сплати за дитячий садочок за серпень та липень 2019 року у розмірі 3 680 грн.

На адвокатський запит, ТОВ «ТРО Маріупольське ТБ» 22 жовтня 2019 року повідомило, що ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ТРО Маріупольске ТБ» з 10 лютого 2004 року, відповідно до наказу від 09 лютого 2004 року № 30, займає посаду менеджера з персоналу. З 03 листопада 2014 року по теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполя Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради надана виписка з медичної картки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої у 2019 році дитина хворіла: з 19 лютого 2019 року - ГРВІ; з 04 квітня 2019 року - ГРВІ; з 23 квітня 2019 року - гострий гастрит, ацетономічний синдром; з 31 травня 2019 року - оглянута кардіологом, діагноз: діспластична кардіопатія; з 19 серпня 2019 року - ОРВІ; г.реніт; 18 серпня 2019 року - гострий обструктивний бронхіт; ацетон омічний синдром. Останній огляд дитини - 23 грудня 2019 року. Дівчинка соматично здорова.

На адвокатський запит, Комунальний дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок № 148 «Джерельце» 28 жовтня 2019 року повідомило, що з січня 2019 року дитина відвідує дошкільний заклад наступним чином: у січні відвідані 19 днів, пропущені 2 дні, у період з лютого по квітень дитина увесь час відвідувала заклад, у травні відвідані 18 днів, пропущені 2 дні, у червні пропущених днів не було, липень - відвідань 22 дні, пропущений 1 день, у серпні заклад не працював, у вересні - відвідувань 6 днів, пропущені 15 робочих дні, станом на 28 жовтня 2019 року у жовтні відвідані 15 днів, пропущені 4 дні. Наявна довідка про хворобу дитини з 07 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, діагноз: ОРВІ, 2-х сторонній отит, о.гастрит, ацетон-синдром.

Стороною позивача до матеріалів справи долучена роздруківка із сайту «Судова влада», відповідно до якої у провадженні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області перебувають позови ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до розрахунку Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15 жовтня 2019 року, заборгованість за аліментами становить 27 963 грн. 79 коп.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Шастало А.О. від 19 липня 2019 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 щодо заборгованості за аліментами на ОСОБА_3 у розмірі 27 963 грн. 79 коп.

Мотиви суду.

Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач поєднує підстави позову з наступними обставинами: від першого шлюбу у нього наявний малолітній син, якого він добровільно утримує, на доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) (предмет розгляду), ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народилася донька ОСОБА_15 від ОСОБА_4 , з якою він проживав у цивільному шлюбі, на теперішній час за рішенням суду від 11 лютого 2019 року з нього стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_16 у розмірі ј частини його заробітку (доходу), а також судовим наказом від 10 грудня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на цивільну дружину ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), мінімальний прожитковий мінімум на дитину становить 1 779 грн., його дохід - заробітна плата становить 30 000 грн. на місяць, тому вважає, що у нього погіршився майновий стан і він не у змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, а 1/6 частини від його заробітку, які він вважає за можливе сплачувати на утримання доньки, буде становити близько 4 950 грн.

Відповідач поєднує заперечення на позов з тим, що обставини наявності у позивача третьої дитини враховані судом під час стягнення аліментів та їм дана відповідна оцінка, а також те, що стягнуті на користь ОСОБА_4 та її доньки ОСОБА_16 аліменти за судовими рішеннями свідчать про те, що позивач погоджується сплачувати на одну дитину ј частини доходу, а на іншу бажає сплачувати менший розмір, дитина ОСОБА_10 постійно хворіє та потребує додаткового догляду.

Проводячи оцінку представлених доказів, досліджених судом обставин, суд виходить з того, що доказом погіршення матеріального стану позивача є факт народження у нього третьої дитини, і ці обставини під час ухвалення рішення суду про стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/5 частини ураховані судом.

Приписами ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Отже, з урахуванням установлених судом обставин, необхідно дійти, що 1/5 частини аліментів на доньку ОСОБА_10 , ј частини аліментів на доньку ОСОБА_8 та ј частини аліментів на цивільну дружину ОСОБА_4 не перевищують граничного розміру відрахувань із заробітної плати позивача.

При цьому, під значним погіршення матеріального становища батька необхідно розуміти втрату або зміну заробітку (доходу) у бік зменшення, важке захворювання, що зумовлює додаткові витрати на лікування тощо.

У первісному позові до суду, який датований 04 квітня 2019 року, позивач указував, що його заробітна плата становить 28 000 грн., а в уточненому позові, який датований 31 липня 2019 року та прийнятий судом до розгляду по суті, позивач вказував, що його дохід становить 30 000 грн., ці обставини не заперечувалися жодною із сторін, що дає суду підстави для висновку про покращення матеріального становища позивача.

Доказів, які б указували на погіршення стану здоров`я позивача та у зв`язку із цим наявності витрат, матеріали справи не містять.

Сам по собі факт того, що позивач не бажає сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі на дитину, не може бути розцінений судом як підстава для зменшення розміру аліментів.

Суд зауважує, що з урахуванням приписів статті 192 СК України, стягнення з позивача аліментів на дитину ОСОБА_8 у розмірі ј частини та на цивільну дружину ОСОБА_4 у розмірі ј частини не може свідчити про таке погіршення матеріального стану позивача, що позбавляє його можливості утримувати свою другу доньку та не може бути розцінене судом як підстава для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів.

Заслуговує і на увагу та обставина, що зменшення розміру аліментів на дитину ОСОБА_10 з 1/5 частини до 1/6 частини, з урахуванням сплати аліментів позивачем на третю дитину та дружину у розмірі по ј частині на кожну, очевидно буде порушенням принципу справедливості щодо рівності дітей на виховання та розвиток.

У той же час у позивача ОСОБА_1 наявний борг за аліментами на доньку ОСОБА_10 у розмірі 27 963 грн. 79 коп., що свідчить про недобросовісність виконання ним рішення суду про їх стягнення.

Посилання позивача на те, що він добровільно надає допомогу малолітньому сину від першого шлюбу не підтверджені жодними належними, допустимими та достатніми доказами, тому судом відхиляються.

При цьому, судом відхиляються аргументи сторони позивача, що ним укладено договір страхування та відповідно відповідач може безоплатно придбавати ліки, оскільки позивачем у порядку, передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК України, таких обставин не доведено.

Судом приймається і той факт, що відповідач на теперішній час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6 років, а посилання позивача про те, що відповідач маніпулює своїм станом здоров`я та станом здоров`я дитини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Посилання позивача на те, що його перша дружина не позбавлена права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на сина, також не може бути розцінене судом як підстава для зменшення розміру аліментів, оскільки суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів, а не умов, які можуть свідчити про можливий цивільний обов`язок у ОСОБА_1 у майбутньому, і ця обставина не може бути в залежності від права першої дружини на пред`явлення вимог до ОСОБА_1 .

У позові ОСОБА_1 посилається на те, що його цивільна дружина потребує лікування у зв`язку із хронічними захворюваннями та відповідно значних витрат, у той же час указує, що він не підтримує відносини із ОСОБА_4 , а також з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на її утримання, що за своїм змістом є суперечливими обставинами, тому суд не приймає як доказ те, що у нього наявні як реальні витрати на лікування ОСОБА_4 , так і обов`язок їх нести, як наслідок погіршення його матеріального стану.

Дитина ОСОБА_10 у зв`язку з наявністю захворювань, відповідно до вимог ст. 150 СК України потребує ретельного піклування про здоров`я, яке повинно бути забезпечено батьками як шляхом відвідування медичних установ, так і придбанням необхідних лікарських препаратів.

На думку суду, визначений судом розмір аліментів у виді 1/5 частини у достатній мірі виконає приписи статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 150 СК України.

Аргументи відповідача про придбання позивачем транспортного засобу, як підстава для спростування фату погіршення його матеріального становища, у порядку, передбаченому ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не доведені перед судом.

Положеннями статті 180 СК України передбачений спільний обов`язок батьків на утримання своєї дитини та положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачений мінімальний прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, отже, з урахуванням того, що позивач ОСОБА_1 отримує заробітну плату у розмірі 30 000 грн., потреб та інтересів дитини, розміру мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з метою найкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи принципи розумності та справедливості, необхідно дійти висновку, що на утримання дитини сума аліментів у розмірі 1/5 частини із заробітку (доходу) ОСОБА_1 , яка попередньо визначена судом, у достатній мірі забезпечує необхідний стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а позивачем у передбачений законом спосіб не доведено наявність беззаперечних підстав для зменшення розміру аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому, з урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позову, такий підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. ст. 3, 12, 13, 76-80, 89, 141, 263-265, 430, 432 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів або безпосередньо до апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 04 листопада 2019 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку - НОМЕР_4;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 , засоби зв`язку - НОМЕР_5.

Суддя О.М. Музика