АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/61/19Головуючий по 1 інстанції - Мельник І.О.
Категорія: 310010000 Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Храпка В.Д.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Луценко Людмили Миколаївни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 06.06.1981 року виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 17. Неповнолітніх дітей не мають.

Вказує, що причиною розпаду сім'ї є те, що сторони мають різні погляди на життя та життєві проблеми, відповідач зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого влаштовує сварки та скандали. Спірне господарство не ведуть з серпня 2018 року. Примирення з відповідачем неможливе, спір по поділ спільного майна відсутній.

Просила суд розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який зареєстрований 06.06.1981 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зареєстрований 06.06.1981 року виконавчим комітетом Бабузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис № 17 розірвано.

Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_5 прізвище - ОСОБА_5.

Судове рішення мотивовано тим, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є непорозуміння, а також різні погляди щодо шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, що призвело до фактичного розпаду сім'ї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

У апеляційній скарзі, поданій 27 листопада 2018 року, ОСОБА_3 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись при цьому на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення позовних вимог, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема тим, що судом першої інстанції не перевірено та не вмотивовано належними допустимими доказами ту обставину, що шлюб сторін суперечить інтересам одного з подружжя. Судом не взято до уваги те, що сім'я в шлюбі прожила понад 37 років, мають двох дорослих синів. Вважає, що шлюб не розпався, сторони можуть зберегти сім'ю, проте суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотанні про надання часу на примирення, хоча згідно закону повинно бути надано судом в обов'язковому порядку.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року надано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 строк для примирення в два місяці та зупинено провадження у справі.

18 березня 2019 року суд апеляційної інстанції своєю ухвалою поновив провадження у справі та призначив її до розгляду.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 06.06.1981 виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_1 від 02.10.2018 (видано повторно) (а.с. 4).

Спільне життя сторін не склалося, з підстав відсутності згоди у вирішенні важливих для сім'ї питань, що призвело до припинення, за твердженням позивача, з вересня 2018 року шлюбних відносин.

Згідно до позовної заяви позивач категорично заперечувала проти надання сторонам строку на примирення.

Зі змісту ст. 3 СК України слідує, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст. 55 СК України).

Згідно з ч. ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, зокрема є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У свою чергу ст. 111 СК України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Тобто призначати строк для примирення подружжя це право, а не обов'язок суду.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про те що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, врахувавши при цьому категоричне заперечення її в питанні надання строку для примирення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції послалась на те, що суд першої інстанції не вжив заходів передбачених ст. 111 СК України щодо примирення сторін та не надав їм строк для примирення.

Незважаючи на те, що надання зазначеного строку є правом, а не обов'язком суду, судом апеляційної інстанції було вжито заходи щодо примирення подружжя ОСОБА_5 та надано строк на примирення в два місяці, оскільки позивач пояснивши, що сторони не підтримують стосунки притаманні сім'ї з вересня 2018 року, категорично заперечувала проти надання такого строку. Проте, по спливу наданого судом строку, сторони не примирились та, окрема, позивач не виявила намір на збереження сім'ї.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що сторони сумісно не проживають, що вбачається як з позовної заяви так і апеляційної скарги в яких зазначені різні адреси проживання сторін, що визнається сторонами, примирення між ними до цього часу не відбулося, та те, що позивач проти нього категорично заперечує, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Луценко Людмили Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2019 року.

Судді: