Троїцький районний суд Луганської області
Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/44/17
Провадження №2-п/433/6/19
У Х В А Л А

Іменем України

08.04.2019 року смт Троїцьке

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Троїцьке цивільну справу за заявою ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 24 березня 2017 позовні вимоги ПАТ «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з відповідачів на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 37.14.1013.ФО_К від 10 жовтня 2013 у сумі 1 127 970,62 грн.

Відповідач ОСОБА_1 звернулась 22 лютого 2018 року до Троїцького районного суду Луганської області із заявою, в якій просила скасувати зазначене вище рішення суду та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначила, що вона жодних повісток про виклик, ухвал та копії рішення не отримувала. Про існування рішення дізналась випадково від працівника банку. Оскільки вона зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, це стало перешкодою для подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Крім того, позивач зазначила, що судом не були досліджені всі письмові докази повною мірою, не досліджено чи направлялась письмова вимога про погашення заборгованості позичальнику та поручителю, не було зясовано, чи припинена порука на час звернення позивача до суду із позовною заявою. Тому заявник просила суд скасувати заочне рішення Троїцького районного суду Луганської області від 24 березня 2017 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судове засідання сторони не зявились.

Від представника заявника до суду надійшла письмова заява, згідно якої вона просила суд провести судове засідання без її участі та без участі заявника. На задоволенні заявлених вимог наполягає в повному обсязі.

Представник ПАТ «ЮНЕКС БАНК» до початку судового засідання направив на адресу суду письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що відповідач ОСОБА_1 з метою врегулювання своєї заборгованості відвідала офіс позивача у м.Києві, при цьому повідомила, що займається у м.Києві підприємницькою діяльністю з 18 липня 2016 року. Таким чином, на момент розгляду справи позивач не був повідомлений про місце проживання відповідача, хоча поручитель та позичальник зобовязані повідомляти кредитора про місце свого проживання. При цьому в судові засідання відповідачі викликались неодноразово, належним чином. Обставини, на які посилається представник заявника як на підставу для скасування заочного рішення, не достатньо обґрунтовані, з огляду на наступне. По-перше, кредитні зобовязання мали бути виконані 10 листопада 2016 року, про що безпосередньо зазначено у договорі поруки, тобто позовну заяву було подано в межах строку позовної давності. По-друге, додаткова угода від 10 червня 2014 року не змінювала строку дії кредитного договору та не збільшувала розмір платежу, а дозволяла позичальнику протягом 5-ти місяців не платити за тілом кредиту, а лише за відсотками. Тому доводи представника заявника з приводу того, що судом не були досліджені умови додаткової угоди є безпідставними. Крім того, факт направлення позивачем на адресу відповідачів вимоги про повернення заборгованості за кредитом не заслуговує на увагу, оскільки кредитним договором та договором поруки встановлено строк повернення грошових коштів до 10 листопада 2016 року. У звязку з вищевикладеним представник ПАТ «ЮНЕКС БАНК» просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Враховуючи, що неявка сторін не є перешкодою для вирішення даного питання, суд вважає за можливе провести судове засідання без учасників судового засідання, які не зявились до суду, та прийняти рішення з документів, наявних в матеріалах справи.

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №433/44/17, позовні вимоги ПАТ «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволені в повному обсязі. Стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованість за кредитним договором №37.14.1013.ФО_К від 10 жовтня 2013 у сумі 1 127 970,62 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 16 919,56 грн, в рівних частках з кожного по 8479,58 грн (а.с.113-114).

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це.

Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об'єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.

Водночас, з'ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність наведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи) особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Як вбачається з матеріалів справи, судом у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 122 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи) були направлені запити до відділу адресно-довідкової роботи з метою зясування зареєстрованого місця проживання відповідачів. При цьому, згідно наданих відповідей відділу, відомості про зареєстроване місце проживання відповідачів відсутні (а.с.69-72).

Згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи), відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.

Згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 про відкриття провадження, про дати, місце та час судових засідань повідомлялась неодноразово, належним чином, шляхом направлення телефонограм, які вона отримувала особисто (а.с.77,91).

Крім того, виклик відповідачів в судове засідання на 24 березня 2017 року, тобто на час ухвалення рішення у справі, був розміщений в газеті «Урядовий курєр», що належним повідомленням відповідачів в розумінні норм ЦПК, що діяв на час розгляду справи (а.с.105).

Стосовно доводів представника заявника з приводу того, що судом не були досліджені всі письмові докази у справі, суд зазначає, що при ухваленні рішення судом досліджувались та приймались до уваги всі надані представником позивача письмові докази. Будь-яких інших доказів відповідачами надано не було, хоча ОСОБА_1 була обізнана про наявність позовної заяви, за якою вона є поручителем, та яка знаходиться на розгляді у Троїцькому районному суді Луганської області.

Також суд приймає до уваги той факт, що згідно наданого представником позивача запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач ОСОБА_1 з 18.07.2016 року здійснювала у м.Київ підприємницьку діяльність. При цьому її місцем проживання зазначена адреса: вул. ОСОБА_4, б. 30, м.Київ. Тобто, фактично, відповідач перебуваючи на підконтрольній українській владі території, знаючи про наявність відкритого провадження у справі, могла подати письмові заперечення на позовну заяву, однак нею цього не було зроблено.

У відповідності до ч.3 ст.287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з"явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, у відповідність до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов"язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п.61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У звязку з наведеним, суд, не вбачає посилань відповідача на будь-які докази, які мають істотне значення для справи та не були досліджені судом, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішення по суті, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЮНЕКС БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О.І.Суський