Справа № 127/4463/19
Провадження 2/127/606/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 березня 2019 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю секретаря Максимчука Я.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1997, виданого виконкомом Вінницької міської ради. Співвласниками решти часток - по 1/3 кожному, є дружина позивача ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 Згідно довідки про склад сімї, виданої 15.01.2019 ОСББ «Академіка Янгеля-24», в квартирі зареєстровано пять осіб: позивач, дружина позивача - ОСОБА_3, дочка - ОСОБА_4, неповнолітній онук - ОСОБА_5 та відповідач у справі ОСОБА_2 Однак ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою, його речі в квартирі відсутні. Відповідач постійно проживає в Канаді. ОСОБА_2, який не проживає за вказаною адресою з 2009 року, втратив право користування квартирою внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивача із вимогами про усунення перешкод ОСОБА_1 в користуванні його власністю квартирою № 89 в будинку № 24 по вулиці Академіка Янгеля в м. Вінниці, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 26.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зазначеною ухвалою судом залучено до участі у справі в якостітретіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також запропоновано учасникам справи надати заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

Від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли.

В судове засідання відповідач та треті особи не зявилися, хоча у відповідності до ст. 128 ЦПК України, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки в судове засідання відповідачем не повідомлено.

19.03.2019 через канцелярію суду третіми особами подано письмові пояснення на позов, де вони просять задовольнити позовні вимоги та провести розгляд справи у їх відсутності.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, думку позивача, заяви третіх осіб та положення ч. 1 ст. 223 і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача та третіх осіб, провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, аргументуючи мотивами, викладеними у позовній заяві і просив їх задовольнити.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 155628419 від 08.02.2019, співвласниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 1/3 частці. (а.с. 13)

Відповідно до довідки № 4 від 15.01.2019, виданої ОСББ «Академіка Янгеля, 24», за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 8)

Згідно з актом від 22.01.2019, складеним комісією ОСББ «Академіка Янгеля, 24», ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою з січня 2009 року. (а.с. 7)

09.01.2019 ОСОБА_2 оформив заяву для всіх, кого це стосується, про те, що він не заперечує проти зняття його з реєстрації у квартирі АДРЕСА_2, оскільки на даний час постіймо проживає у Канаді. Заява посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 09.01.2019 і зареєстрована в реєстрі за № 14. (а.с. 15)

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не повязана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Згідно з ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч .1 ст. 383 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України визначено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивач та відповідач спільно не проживають, не повязані спільним побутом та не мають спільних прав та обовязків. Відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 за згодою співвласників майна, але не проживає там без поважних причин з 2009 року. Судом не встановлено, що між позивачем та відповідачем були будь-які домовленості щодо збереження за ОСОБА_2 права користування у разі його відсутності.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірний будинок власника, але на час розгляду справи не є членом його сімї.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експерті; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 26.02.2019 було розяснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті, в даному випадку пояснення, викладені в позовній заяві і докази, надані разом із позовом.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові та третіми особами у письмових заявах, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Суд прийшов до висновку, що відповідач створює перешкоди позивачу в користуванні, володінні та розпорядженні її майном на власний розсуд, тобто повно і незаперечно здійснювати свої права користування і розпорядження майном, що є неприпустимим, згідно з чинним законодавством України.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом усунення йому перешкодв користуванні його власністю квартирою № 89 у будинку № 24 по вул. Академіка Янгеля в м. Вінниці, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дане судове рішення після набрання ним законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстрації його місця проживання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом прийнято до уваги клопотання позивача про залишення за ним судових витрат. Тому, суд прийшов до висновку за можливе залишити понесені позивачем судові витрати за ним.

Доказів понесення судових витрат відповідачем суду не надано.

Враховуючи наведене, керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 СК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 12, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 6, 10 - 13, 43, 44, 76-83, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкодиОСОБА_1 в користуванні його власністю квартирою № 89 у будинку № 24 по вул. Академіка Янгеля в м. Вінниці, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням.

Судові витрати залишити за ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем та третіми особами може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області або до Вінницького апеляційного суду.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2 місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_3 місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт громадянина Канади НР 639859, місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: м. Вінниця, вул. Академіка Янгеля (Фрунзе)АДРЕСА_4.

Повний текст рішення суду складено 01.04.2019

Суддя: