Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 640/9939/16-ц

провадження № 61-18500св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство «Харківводоканал»,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду

м. Харкова від 18 жовтня 2016 року у складі судді Якуші Н. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Кіпенка І. С., Кружиліної О. А., Шаповал Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі - КП «Харківводоканал») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку

НОМЕР_1. Останні не сплачували в повному обсязі за указані послуги не сплачували та мають заборгованість за надані послуги за період з 01 січня 2011 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 5 493,22 грн, та з централізованого водовідведення за період з 01 січня

2011 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 3 425,01 грн. Крім того, у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України з них підлягає стягненню сума індексу інфляції у розмірі 2 770,23 грн, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 294,04 грн.

Посилаючись на викладене, КП «Харківводоканал» просило стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 11 982, 50 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року та додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова

від 29 листопада 2016 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь КП «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період 01 червня 2011 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 5 140,25 грн, за послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2011 року

по 30 квітня 2016 року у розмірі 3 315,29 грн, індекс інфляції в розмірі

2 765,84 грн, три відсотки річних у розмірі 293,74 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами фактично існували і існують правовідносини по наданню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення і користування такими послугами. Позивач виконував свої зобов'язання по наданню таких послуг, відповідачі є споживачами цих послуг та зобов'язання по їх оплаті у повному обсязі не виконували. КП «Харківводоканал» 29 травня 2014 року звертався до Київського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, але ухвалою цього ж суду від 12 квітня 2016 року судовий наказ було скасовано та роз'яснено право заявнику заявити свої вимоги у позовному провадженні. З урахуванням заяви представника відповідача про застосування позовної давності у частині стягнення заборгованості за межами строку позовної давності суд задовольнив позовні вимоги за період з 01 червня 2011 року по 31 квітня 2016 року у розмірі 8 455, 54 грн, оскільки 29 травня 2014 року було здійснено переривання позовної давності. У зв'язку із вищезазначеним, суд вважав вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з відповідачів суми 3 % річних та інфляційних витрат обґрунтованими, проте не погодився з їх розмірами, а вираховував їх виходячи із задоволеного розміру основної заборгованості, тобто розмір індексу інфляції в сумі 2 765,84 грн, три відсотки річних в сумі 293,74 грн.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_6, відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що між сторонами фактично існували і існують правовідносини по наданню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення і користування такими послугами. Позивач виконував свої зобов'язання по наданню таких послуг, відповідачі є споживачами цих послуг та зобов'язання по їх оплаті у повному обсязі не виконували. Районним судом обґрунтовано задоволено позовні вимоги та стягнуто борг у розмірі 8 455, 54 грн за період з 01 червня 2011 року по 31 квітня 2016 року у розмірі 8 455, 54 грн, оскільки 29 травня 2014 року було здійснено переривання позовної давності та суми 3 % річних та інфляційних витрат у розмірі індексу інфляції 2 765,84 грн та трьох відсотків річних в розмірі 293,74 грн.

Суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Правильно встановивши юридичну природу правовідносин у цій справі, суд застосував закон, який їх регулює.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у травні 2017 року, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_5, виконання оскаржуваних судових рішень зупинено до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2019 року справу за позовом

КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги». Судами належних та допустимих доказів щодо укладення між позивачем та відповідачем договору на надання житлово-комунальних послуг встановлено не було. Також судами не встановлено наявності передбаченого законом виникнення солідарного обов'язку відповідачів оплачувати послуги позивача з централізованого водопостачання та водовідведення.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення КП «Харківводоканал» на касаційну скаргу ОСОБА_5 у якому воно просило вказану касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані рішення судів залишити без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку

НОМЕР_1.

Відповідно до розрахунку заборгованості у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 січня 2011 року

по 30 квітня 2016 року у розмірі 5 493,22 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 січня 2011 року

по 30 квітня 2016 року у розмірі 3 425,01 грн. (а. с. 8-10).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 1.10 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, які затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 65 від 1 липня 1994 року, тарифи на користування водою від комунальних водопроводів та приймання стічних вод до комунальної каналізації визначаються згідно з чинним законодавством України без будь-яких додаткових узгоджень з абонентами розмірів цих тарифів та термінів їх введення.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до пункту 5.27. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27 червня

2008 року, в окремих випадках (сезонне водоспоживання, незначні витрати води, недоцільність встановлення засобів обліку, їх відсутність тощо) розрахунок витрат води споживачами, які не мають засобів обліку, за узгодженням з виробником виконується згідно з нормами водоспоживання, затвердженими місцевими органами виконавчої влади, - за кількістю календарних днів, протягом яких проводилося водопостачання цих споживачів.

Згідно з пунктом 3.14. вищевказаних Правил у разі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та з інших джерел.

Задовольняючи частково позовні вимоги КП «Харківводоканал», суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли обґрунтованого висновку про те, що між КП «Харківводоканал» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5 фактично існували правовідносини по наданню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення і користування такими послугами. Позивач виконував свої зобов'язання по наданню таких послуг, відповідачі є споживачами цих послуг та зобов'язання по їх оплаті у повному обсязі не виконували. КП «Харківводоканал» 29 травня 2014 року звертався до Київського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, але ухвалою цього ж суду від 12 квітня 2016 року судовий наказ було скасовано та роз'яснено право заявнику заявити свої вимоги у позовному провадженні. З урахуванням заяви представника відповідача про застосування позовної давності у частині стягнення заборгованості за межами строку позовної давності суди обґрунтовано задовольнили позовні вимоги за період з 01 червня 2011 року по 31 квітня 2016 року у розмірі 8 455, 54 грн, оскільки 29 травня 2014 року було здійснено переривання позовної давності. У зв'язку із вищезазначеним, суди правомірно вважали вимоги позивача про стягнення в солідарному порядку з відповідачів суми 3 % річних та інфляційних витрат обґрунтованими у розмірі індексу інфляції 2 765,84 грн та трьох відсотків річних в розмірі 293,74 грн.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, і на законність судового рішення суду апеляційної інстанцій не впливають.

Отже, рішення суду першої інтснації та судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Київського районного суду м. Харкова

від 18 жовтня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області

від 28 лютого 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк