Постанова

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 757/12591/16-ц

провадження № 61-34092св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «ЕКО»,

третя особа: ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «ЕКО» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у складі судді Цокол Л. І. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2017 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «ЕКО» (далі - ДП «ЕКО»), третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що внаслідок падіння облицювальної плитки з будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться на утриманні відповідача, автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень.

За оцінкою експерта матеріальний збиток складає 63 761 грн 24 коп.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з ДП «ЕКО» на його користь майнову шкоду в сумі 63 761 грн 24 коп., 1 500 грн вартість оцінки збитку, а також моральну шкоду в сумі 50 000 грн, а всього 115 261 грн 24 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «ЕКО» на користь ОСОБА_1 48 702 грн 63 коп. на відшкодування майнової шкоди та 1 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зобов`язаною стороною в спірних правовідносинах, з урахуванням положень статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є балансоутримувач будинку, а тому обов`язок по відшкодуванню позивачу завданої шкоди має бути покладено на ДП «ЕКО».

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу ДП «ЕКО» залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ДП «ЕКО» є відповідальною особою за утримання фасаду будинку в належному стані та було зобов`язане вжити заходів щодо усунення небезпеки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ДП «ЕКО» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У вересні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не зазначено в чому проявляється факт протиправної бездіяльності відповідача, його вини у настанні шкідливих наслідків для автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю та наслідками, що настали.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 січня 2016 року внаслідок падіння облицювальної плитки з житлового будинку АДРЕСА_1 був пошкоджений припаркований біля нього автомобіль марки «Міtsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 розбите лобове скло, пошкоджено капот, ліве крило, відірвано двірник, тощо (а. с. 5-8).

Житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі відповідача.

Відповідно до наданого ОСОБА_1 звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість нанесеного позивачу внаслідок пошкодження автомобіля матеріального збитку становить 63 761 грн 24 коп. (а. с. 10-28).

За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 1 500 грн.

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «ЕКО», в якому просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 63 761 грн 24 коп., 1 500 грн понесених витрат по оплаті автотоварознавчого дослідження, а також моральну шкоду в сумі 50 000 грн, а всього 115 261 грн 24 коп.

Під час розгляду справи, судом була призначена судова автотоварознавча експертиза. За висновком експерта Незалежного інституту судових експертиз, складеного 07 лютого 2017 року за матеріалами справи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням пошкоджень отриманих 03 січня 2016 року на момент пригоди, складає 48 702 грн 63 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом (стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України під збитками, зокрема, визначено втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Установивши, що позивачу завдано майнової шкоди внаслідок падіння облицювальної плитки з житлового будинку АДРЕСА_1 , балансоутримувачем якого є ДП «ЕКО», суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про покладення на відповідача обов`язку з відшкодування шкоди.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року. Оскільки касаційне провадження у справі закінчено, то виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, частиною третьою статті 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства «ЕКО» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк