Провадження №2-з/200/128/19
У Х В А Л А

12 серпня 2019 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ Женеску Е.В. за участю секретаря Стрипа М.П., розглянувши у судовому засіданні заяву адвоката Єпремяна Ліпарита Вардановича про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про збільшення частки у праві спільної часткової власності та перерозподіл часток,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про збільшення частки у праві спільної часткової власності та перерозподіл часток в якій позивач ставить вимогу про здійснення перерозподілу часток в домоволодінні АДРЕСА_1 та визнати за: померлою ОСОБА_3 Ѕ частку, за ОСОБА_1 1/3 частку, а частку ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частки залишити незмінною.

Згодом, до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява в якій заявник просить суд, до набрання законної сили рішенням ухваленим за результатами розгляду цивільної справи №200/10929/19, заборонити ОСОБА_2 відчужувати 1/3 частку домоволодіння АДРЕСА_1 , що набута ним та належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2019 за реєстровим №2-1496.

В обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на існування реальної загрози утруднення або унеможливлення виконання можливого рішення суду ухваленого за результатами позову ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням, станом на 12.08.2019, відповідачем свідоцтва про право на спадщину за законом на частину (1/3) домоволодіння АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлій ОСОБА_3 та є предметом спору у цивільній справі №200/10929/1, що в свою чергу може слугувати підставою для відчуження вказаної частки.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії щодо предмета спору.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Тобто, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, до на кожну зі сторін покладено обов`язок надання належних доказів на підтвердження доводів обгрунтовуючих їх позиції стосовно того чи іншого питання.

Так, відповідно до ч.1-2 ст.362 ЦК України, разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Виходячи з того, що заявником не надано належного доказу на підтвердження доводів щодо існування реальних намірів відповідача на відчуження спірної частки, чим в розумінні положення ст.362 ЦК України є письмове повідомлення відповідача по справі, вимоги викладені в заяві про забезпечення позову є такими, що не можуть бути задоволеними.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Єпремяна Ліпарита Вардановича про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про збільшення частки у праві спільної часткової власності та перерозподіл часток залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску