Провадження №2/200/3728/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«11» вересня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Яковенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 07 вересня 2019 року надійшов вищезазначений позов, в уточненій редакції якого, позивач просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 і визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , тобто за місцем його проживання, а також стягнути з позивача сплачену суму судового збору за подачу позову.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.04.2007 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб в якому 04.06.2009 було народжено дитину - ОСОБА_3 Оскільки шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між сторонами припинені у зв`язку із втратою почуття взаємної любові та поваги один до одного, просить суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 та враховуючи те, що відповідач у травні 2018 року виїхала до Єгипту де перебуває і по сьогодні, через що дитина знаходиться на повному його утриманні, просив визначити місце проживання сина за місцем свого мешкання.

Позивач в судове засідання не з`явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, суду причини неявки не повідомила, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2019 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , 28 квітня 2007 року у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Дніпропетровська, громадянином України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м.Вільногірськ громадянкою України, актовий запис №275.

Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_1 ».

Згідно з копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 виданого Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 05 вересня 2003 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Положенням ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Тобто, з аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що розірвання шлюбу за рішенням суду можливе у разі звернення одного з подружжя з такою вимогою та з зазначенням об`єктивних причин, які унеможливлюють подальше існування шлюбу.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Оскільки жоден з подружжя за час знаходження справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Оскільки відповідач не виявила бажання змінювати прізвище, суд залишає їй шлюбне прізвище.

Що ж до вимоги про визначення місця проживання дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положенням ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, з аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що на кожну зі сторін покладено обов`язок щодо доведення перед судом обґрунтованості їх тверджень або заперечень належними доказами.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи з того, що позивачем не надано жодного належного доказу який би свідчив про ухилення відповідачки від виконання покладених на нею чинним законодавством обов`язків по вихованню дитини, та враховуючи відсутність належних доказів які б вказували про наявність у позивача умов необхідних для гармонійного розвитку та зростання дитини, позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком є такими, що не можуть бути задоволені.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн., тобто за одну задоволену вимогу не майнового характеру.

На підставі ст.ст. 110- 112 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований 28 квітня 2007 року у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Дніпропетровська, громадянином України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м.Вільногірськ громадянкою України, актовий запис №275.

Залишити відповідачці шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - вдмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску