ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 192/1394/15-ц

провадження № 61-27767 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко Євген Сергійович,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Сокуренка Євгена Сергійовича, який діє на підставі довіреності в інтересах публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року в складі колегії суддів Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» із урахуванням уточнених позовних вимог звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення 60 536,27 доларів США заборгованості за кредитним договором за період з 08 червня 2012 року по 14 грудня 2015 року на суму, що за курсом НБУ складає 1 445 039, 72 грн, а саме 149,29 доларів США заборгованості за кредитом, 6840,77 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, 1102,62 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 49 576,65 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 10,48 доларів США штрафу, який складається з фіксованої суми та 2883,47 доларів США штрафу, який складається з процентної складової.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладений кредитний договір № DZSLG113250066 про надання останньому 23 960 доларів США кредиту до 18 липня 2027 року.

Виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року забезпечувалося укладеним з ОСОБА_2 договором поруки.

Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконував, унаслідок чого утворилося 95 712,31 доларів США заборгованості, з яких 23 463,74 доларів США заборгованості за кредитом, 14 763,69 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, 2 397 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 55 087,88 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 39 976,41 доларів США заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2007 року № DZSLG113250066 за період з 19 липня 2007 року по 07 червня 2012 року, а саме а саме 23 314,45 доларів США заборгованості за кредитом, 7922,92 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом, 1294,38 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 551,23 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31,28 доларів США штрафу, який складається з фіксованої суми, та 1902,15 доларів США штрафу, який складається з процентної складової.

Відповідачі не виконують судове рішення в добровільному порядку, тому позивач просить суд солідарно стягнути з них різницю між заборгованістю та стягнутими заочним судовим рішенням коштами.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором уже були урегульовані в судовому порядку, а тому банк має право вимагати лише виконання зобов`язань, передбачених статтею 625 ЦК України.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 6 936,45 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 07 червня 2012 року по 14 грудня 2015 року в розмірі, що еквівалентно 165 503,69 грн, та 1 991,86 грн судових витрат, в задоволенні вимог про стягнення заборгованості по кредиту, процентах, комісії та пені з ОСОБА_2 , стягнення заборгованості по кредиту, комісії та пені з ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору та ЦК України.

Апеляційний суд зазначив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя ОСОБА_2 , передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, томувідсутні правові підстави для задоволення позовних вимог до ОСОБА_2

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник банку просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по кредиту, процентах, комісії та пені з ОСОБА_2 , стягненні заборгованості по кредиту, комісії та пені з ОСОБА_1 , як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентах за користування кредитом рішення позивачем не оскаржується, тому Верховним Судом не переглядається.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

Заперечення/відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 19 липня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № DZSLG113250066 про надання останньому 23 960 доларів США строкового кредиту у вигляді непоновлювальної лінії на придбання квартири по 18 липня 2027 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць (12 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та в розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, також відсотків за дострокове повернення кредиту згідно з пунктом 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з пунктом 6.2 договору.

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений 19 липня 2007 року договору поруки, за умовами якого поручитель відповідає за зобов`язаннями позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник.

ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 07 червня 2012 року утворилася заборгованість, яка заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2012 року стягнута солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № DZSLG113250066 від 19 липня 2007 року, зокрема 23 314,45 доларів США заборгованості за кредитом, 7922,92 доларів США заборгованості по процентах, 1294,38 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 551,23 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язання, 31,28 доларів США штрафу, який складається з фіксованої суми та 1902,15 доларів США штрафу, який складається з процентної складової, а всього - 39 976,41 доларів США.

Дане судове рішення не виконано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц.

ПАТ КБ «ПриватБанк» використало право вимоги дострокового повернення заборгованості за кредитним договором, звернувшись у червні 2012 року до суду з позовом про примусове солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитом, заборгованості по процентах, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов`язання та штрафу, який складається із фіксованої суми й процентної складової.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших платежів за договором, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи касаційної скарги щодо строку дії поруки протягом п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту для справи значення не мають, оскільки заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2012 року уже стягнуто з поручителя заборгованість за кредитним договором, яку він зобов`язувався сплатити за договором поруки.

У ПАТ КБ «ПриватБанк» право нараховувати передбачені кредитним договором платежі припинилося, тому підстави для скасування рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні заборгованості по кредиту, процентах, комісії та пені з ОСОБА_2 , стягненні заборгованості по кредиту, комісії та пені з ОСОБА_1 відсутні.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні заборгованості по кредиту, процентах, комісії та пені з ОСОБА_2 , стягненні заборгованості по кредиту, комісії та пені з ОСОБА_1 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Сокуренка Євгена Сергійовича, який діє на підставі довіреності в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»про стягнення заборгованості по кредиту, процентах, комісії та пені з ОСОБА_2 , стягнення заборгованості по кредиту, комісії та пені з ОСОБА_1 , змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук