АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2019 року

м. Чернівці

Справа № 717/1389/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинак О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Собчук І.Ю.

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 3 січня 2019 року (повний текст рішення складено 3 січня 2019 року),

головуючий в суді першої інстанції суддя Телешман О.В.

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В жовтні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за кредитним договором в сумі 18 131 гривень 35 копійок, який складається з боргу за кредитом в сумі 338 гривень 37 копійок, боргу за процентами за користування кредитом в сумі 10 437 гривень, боргу за пенею в сумі 6 016 гривень 39 копійок та штрафу в сумі 1339 гривень 59 копійок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 3 січня 2019 року в позові відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які би підтверджували обставини укладення кредитного договору, передачі кредитної картки банком відповідачу та отримання кредитних коштів за допомогою такої карти.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційний скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт в апеляційній скарзі зазначив, що ним було доведено факт укладення кредитного договору та існування боргу відповідача перед позивачем в сумі 18 131 гривен 35 копійок.

Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подавався.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_2 21 серпня 2012 року була підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк»( а.с. 12).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.12).

Позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на виконання умов договору відповідачу було надано 4 кредитні карти. Строк останньої карти НОМЕР_1 закінчився 30 вересня 2018 року.

З виписки з основної картки, яка була видана банком на ім'я відповідача, розрахунку боргу вбачається, що відповідач користувався кредитним лімітом та погашав борг, який виник внаслідок користування послугами банку (а.с.65-71).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2012 року у ОСОБА_2 станом на 10 вересня 2018 року є борг в сумі 18 131 гривен 35 копійок, який складається з боргу за кредитом в сумі 338 гривень 37 копійок, боргу за процентами за користування кредитом в сумі 10 437 гривень, боргу за пенею в сумі 6 016 гривень 39 копійок та штрафу в сумі 1339 гривень 59 копійок (а.с.10-11).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції не врахував те, що підписавши анкету-заяву від 21 серпня 2012 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач погодився, що вказана анкета-заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами з обслуговування кредитних карт «Універсальна» становить між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с.12).

Крім того, дії відповідача свідчать про користування ним кредитними коштами та про наявність кредитних відносин між сторонами.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в своїх постановах від 6 вересня 2018 року у справі № 570/2313/16 та від 12 грудня 2018 року у справі №647/390/169-ц.

В результаті неналежного виконання умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка зазначена у розрахунку банку. ОСОБА_2 не оспорював наданий банком розрахунок заборгованості та не надавав свій розрахунок.

Суд апеляційної інстанції вважає, що не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 6016 гривень 39 копійок.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таку правову позицію Верховний Суд України виклав у постанові 21 жовтня 2015 року в справі 6-2003цс15.

Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що сторони погодили пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та штраф (а.с.13).

Вимоги банку про стягнення з відповідача пені та штрафу є подвійною відповідальністю і суперечить статті 61 Конституції України.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

З ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути борг за кредитним договором в сумі 12 144 гривні 96 копійок, який складається з заборгованості за кредитом в сумі 338 гривень 37 копійок, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 10 437 гривень, штрафу в сумі 500 гривень (фіксована частина), штрафу в сумі 839 гривень 59 копійок (процентна складова).

В задоволенні позовної вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені в сумі 6016 гривень 39 копійок слід відмовити за її безпідставністю.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення боргу з відповідача на користь позивача за кредитним договором в сумі 12 144 гривні 96 копійок, що становить 66,82 відсотка від ціни позову (18 131 гривень 35 копійок).

З платіжного доручення від 19 вересня 2018 року № PROM9BQO8V вбачається, що позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 1762 гривні (а.с.36).

З платіжного доручення від 1 лютого 2019 року №PROM1B7IK4 вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 2643 гривні (а.с.75).

Отже, з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 2943 гривні 42 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 3 січня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» борг в сумі 12 144 (дванадцять тисяч сто сорок чотири) гривні 96 копійок, який складається з заборгованості за кредитом в сумі 338 гривень 37 копійок, заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 10 437 гривень, штрафу в сумі 500 гривень (фіксована частина), штрафу в сумі 839 гривень 59 копійок (процентна складова).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2943 (дві тисячі дев'ятсот сорок три) гривні 42 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 8 квітня 2019 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна