П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 753/894/18

Номер провадження № 22-ц/824/4447/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Іваницької О. В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року, постановлену під головуванням судді Колесника О.М., у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, звернулась до Дарницького районного суду міста Києва з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квітня 2010 року по дату звернення з даною заявою.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 червня 2018 року (а.с. 38) допущено ОСОБА_4 до участі у справі в якості заінтересованої особи.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року (а.с. 49 - 50) заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 23 січня 2019 року подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невірне встановлення обставин справи та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На думку скаржника, висновки суду стосовно мети звернення ОСОБА_2 з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме уникнення кримінальної відповідальності та отримання права не давати свідчень проти ОСОБА_3, є лише припущеннями та не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Крім того, чинним законодавством не передбачено в якості підстави звернення до суду не бажання давати показання в якості свідка у кримінальному провадженні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено в судове засідання з повідомленням учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_4 та її представник - адвокат Іваницький С.С.

проти доводів скаржника заперечували, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому враховуючи, що 20 березня 2019 року розгляд справи було відкладено за заявою представника ОСОБА_2, у дане судове засідання остання та її представник не з'явились, колегія суддів вважала за можливе розглядати та закінчити розгляд справи за відсутності нез'явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення заінтересованої особи ОСОБА_4 та її адвоката, які з'явились у судове засідання, з'ясувавши обставини справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду заяву на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні під час розгляду справи виник спір про право заявника не давати показання у судовому засіданні, при цьому заінтересована особа ОСОБА_4 заперечувала щодо встановлення такого факту в окремому провадженні. Крім того, судом роз'яснено заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як встановлено ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України регламентовано, що судами можуть розглядатися заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Між тим, за змістом п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 звернулась до суду з даною заявою та просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квітня 2010 року по дату звернення з даною заявою (а.с.1-2).

Як вбачається з постанови Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві про залучення представника потерпілого до кримінального провадження від 25 травня 2017 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості, які стали підставою кримінального провадження №00005524 від 24 травня 2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. За змістом фабули, 24 травня 2017 року приблизно о 21 год. 40 хв. біля магазину «АТБ-Маркет», розташованого в місті Києві по вул. Харківське шосе, 166-В, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «SEAT LEON», жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, із невстановленої зброї травматичної дії, здійснив три постріли в тулуб ОСОБА_6, який рухався на мотоциклі «YAMAHA», що призвело до смерті останнього на місці події. ОСОБА_7 було визнано потерпілою у даному кримінальному провадженню (а.с.35).

21 лютого 2018 року до ЄРДР було внесене повідомлення Київської місцевої прокуратури №2 про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.385 КК України, яке полягало в тому, що 15 січня 2018 року при розгляді кримінального провадження №00005524 від 24 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.4 ст.296, ч.1 ст.115 КК України на стадії допиту свідків один із основних свідків обвинувачення - ОСОБА_2, будучі попередженою судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань, умисно, у відкритій усній ясно вираженій та категоричній формі повідомила суд про своє небажання давати показання щодо ОСОБА_3 у судовому засіданні (а.с.36).

Вказані обставини можуть свідчити про наявність спору про право.

Також, ОСОБА_4 у судовому засіданні наголошувала на тому, що дана заява ОСОБА_2 спрямована на уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, з матеріалів справи об'єктивно вбачається наявність спору між сторонами, що в силу ч.4 ст.315 ЦПК України виключає можливість розгляду даної справи в порядку окремого провадження.

Колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити заявникові, що вона не позбавлена права звернутися до суду в порядку позовного провадження з вимогою про встановлення даного факту.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2019 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складене 04 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

В.В.Соколова