Номер провадження: 22-ц/813/6257/19
Номер справи місцевого суду: 501/3873/18
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеда С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Одеського обласного управління акціонерне товариство «Ощадбанк» на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 10 січня 2019 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила суд розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 26.12.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовим записом №676, розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та стягнути з відповідача на її користь оплачені судові витрати.

У січні 2019 року, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), усім суб`єктам які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, Державній виконавчій службі України, нотаріусам, а також будь-яким третім особам, вчиняти будь-які дії, зокрема, та не виключно, продавати, уступати, передавати, закріплювати за третіми особами, іншим чином відчужувати або будь-яким чином обтяжувати правами третіх осіб права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 10 січня 2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 501/3873/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - задоволено.

Застосовано засоби забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), усім суб`єктам які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, Державній виконавчій службі України, нотаріусам, а також будь-яким третім особам, вчиняти будь-які дії, зокрема, та не виключно, продавати, уступати, передавати, закріплювати за третіми особами, іншим чином відчужувати або будь-яким чином обтяжувати правами третіх осіб права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 - до набрання чинності рішення суду по справі.

Не погоджуючись зі вказаною ухвалою суду, ПАТ «Державний ощадний банк» подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 10 січня 2019 року та постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у загальній сумі 1921,00 гривень, та постановити окрему ухвалу стосовно судді ОСОБА_3, а саме: довести до відома голови Іллічівського міського суду Одеської області, керівника апарату суду, зборів суддів Іллічівського міського суду Одеської області про допущені при виріщенні вказаної цивільної справи порушення норм матеріального та процесуального права суддею цього ж суду ОСОБА_3 для відповідного реагування, прийняття організаційних заходів, спрямованих на запобігання повторенню аналогічних порушень в діяльності суду.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник апелянта - Туфекчі І.Д., позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвалу суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ), усім суб`єктам які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, Державній виконавчій службі України, нотаріусам, а також будь-яким третім особам, вчиняти будь-які дії, зокрема, та не виключно, продавати, уступати, передавати, закріплювати за третіми особами, іншим чином відчужувати або будь-яким чином обтяжувати правами третіх осіб права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Так, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має керуватись тим, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Однак, судом першої інстанції вищевказані вимоги законодавства не були дотримані, що фактично призвело до порушення прав акціонерного товариства «Ощадбанк».

Такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2017 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 900 відповідно до умов п.1.1. договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 49 500,00 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот доларів США 00 надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 49 500.00 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот доларів СІІІА 00 центів), а також сплатити проценти за користування кредитом, в розмірі 13,0 (тринадцять % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.

В якості забезпечення виконання вказаного договору 16 березня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

19 березня 2007 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки предметом якого є вищезазначене нерухоме майно.

Згідно п. 1.2 договору іпотеки Іпотекодавець надає Іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною житловою площею 32,8 кв.м., загальною площею 57,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Нерухоме майно передається в іпотеку з усіма його приналежностями.

АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак позичальник порушив умови договору, внаслідок чого Банк для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів був змушений звернутись до Іллічівського міського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості, процентів та штрафних санкцій.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року задоволено позовну заяву Банка та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 900 у розмірі 45 383.66 доларів США та 6 600 гривень. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, позичальник звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2015 року прийнято відмову від апеляційної скарги ОСОБА_2 від 17.08.2015 року на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року. Апеляційне провадження у справі за позовом Банку до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 вересня 2014 року - закрито у зв`язку із відмовою від апеляційної скарги.

Тобто суд першої інстанції при задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову не врахував той факт, що станом на теперішній час рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.09.2014 року не виконане, що в свою чергу перешкоджає реалізації прав та інтересів АТ «Ощадбанк» як іпотекодержателя.

Крім цього задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не з`ясував, чи наявні обтяження третіх осіб щодо цього нерухомого майна та чи перебуває нерухоме майно в іпотеці, а відтак не з`ясував питання про те, чи накладення арешту на майно шляхом заборони його відчуження, не порушить законні права та інтереси третіх осіб.

Твердження ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову про те, що відповідач може віджучити двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 жодним чином не доведено позивачем, оскільки спірне майно обтяжене іпотечним договором, тому заходи забезпечення позову у вигляді заборони усім суб`єктам які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, Державній виконавчій службі України, нотаріусам, а також будь-яким третім особам, вчиняти будь-які дії, зокрема, та не виключно, продавати, уступати, передавати, закріплювати за третіми особами, іншим чином відчужувати спірне майно в даному випадку неспроможні.

Додатково необхідно звернути увагу, що позивач вже звертався до суду з аналогічною заявою про забезпечення позову, однак ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 28.12.2018 року в заяві позивача про забезпечення позову по цивільній справі № 501/3873/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - відмовлено.

Апеляційний суд зазначає, що АТ «Ощадбанк» надало суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду.

Щодо вимог в частині постановлення окремої ухвали відносно судді ОСОБА_3 , апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 262 ЦПК України, окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Згідно з ч. 10 ст. 262 ЦПК України, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що обставини які викликають сумнів у АТ «Ощадбанк» в неупередженості або об"єктивності судді, є однією із підстав для відводу судді, що вирішується у встановленому законом порядку.

Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду і, на думку апеляційного суду, при цьому повинно бути враховано характер і ступінь допущених порушень.

З огляду на вищенаведене, оскільки суд апеляційної інстанції не вбачає грубих порушень законності суддею при постановлені оскаржуваної ухвали, тому правові підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування судом норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку , що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк» - задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 10 січня 2019 року - скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 501/3873/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.11.2019 року

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда