Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 209/665/16-ц

провадження № 61-25884св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: відділ Держгеокадастру у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, приватний нотаріус Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ялова Ольга Михайлівна, департамент комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - садівниче товариство «Турбіна»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу садівничого товариства «Турбіна» на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року у складі судді: Лобарчук О. О., та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу садових ділянок у СТ «Турбіна». 14 жовтня 2013 року сторони уклали та нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0581 га, кадастровий номер :01:012:0565, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 , зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04.

Позивач вказував, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем ОСОБА_1 та смертю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, сторони за договором не встигли нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована на території АДРЕСА_1 , переданої для ведення садівництва. Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2007 року, переданої для ведення садівництва, яка належала ОСОБА_5 . Після смерті продавця ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги є її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 З моменту укладення договору ОСОБА_1 користується земельною ділянкою за її цільовим призначенням, претензій та суперечок з приводу передачі ним грошових коштів померлій ОСОБА_4 у її доньок до нього немає. Грошові кошти за договором передавалися у присутності однієї з доньок - ОСОБА_3

ОСОБА_1 просив:

визнати дійсним договір купівлі-продажу садової ділянки у СТ «Турбіна» від 06 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;

визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,0565 га, що розташована та території АДРЕСА_1 , переданої для ведення садівництва.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року у складі судді Лобарчук О. О. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу садових ділянок у СТ «Турбіна» від 06 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром 0,0565 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , переданої для ведення садівництва.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що визнання договору купівлі-продажу від 06 серпня 2013 року дійсним та оформлення права власності в установленому законом порядку неможливо, а визнання права власності на нерухоме майно не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року у складі судді Лобарчук О. О. вирішено питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року у складі судді Лобарчук О. О. виправлено помилку у рішенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року, вказавши ім`я відповідача ОСОБА_3 .

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу СТ «Турбіна» відхилено. Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що на підставі статей 3, 4, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статей 2, 5, 16, 218, 220, 321, 328, 334, 526, 1218, 1225, 1258, 1261 ЦК України, позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не прийняла спадщину, апеляційний суд відхилив, оскільки право власності на земельну ділянку за № 13 ОСОБА_4 набула після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі, з урахуванням 2/3 часток, від яких відмовилися ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги, згідно пункту «г» частини першої статті 81 ЗК України та статей 1258, 1261 ЦК України, на підставі чого було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 19 квітня 2007 року, посвідчене державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської нотаріальної контори Бурдік С. С., зареєстроване у реєстрі за № 1-3962.

Посилання СТ «Турбіна» про незалучення до участі у справі колегія суддів відхилила, оскільки приватизація земельної ділянки громадянином-членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства, і спірна земельна ділянка виведена зі складу земель виділених громадянам для організації колективного саду, під час виведення якої було вирішено питання погодження на місцевості меж земельної ділянки із залучення відповідних фахівців, у тому числі й Держгеокадастру. Також апеляційний суд зазначив, що позивач є членом садівничого товариства, ним сплачений вступний внесок, а тому процедура виходу колишнього члена садівничого товариства, та вступу нового, а саме позивача ОСОБА_1 при переході права власності на земельні ділянки у садовому товаристві були дотримані.

Аргументи учасників справи

У вересні 2017 року СТ «Турбіна» подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржені рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові. При цьому, посилалося на порушення судами норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що стаття 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, що відповідає висновку, викладеному постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року у справі 6-49цс13. Зазначає, що суд першої інстанції не встановив наявність підстав, передбачених частиною другою статті 220 ЦК України. Вказує, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обов`язки СТ «Турбіна», оскільки спірна земельна ділянка, яка є предметом договору купівлі-продажу знаходить на території СТ «Турбіна»

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржені рішення залишити без змін. Заперечення мотивовані безпідставністю та необґрунтованістю доводів касаційної скарги. Вказує, що суди правильно застосували частину другу статті 220 ЦК України. Вважає, що суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов`язки СТ «Турбіна», оскільки товариство не має повноважень у галузі земельних відносин.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 подала заяву, в якій просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржені рішення залишити без змін.

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подала заяву, в якій просить відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржені рішення залишити без змін.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 06 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу садових ділянок АДРЕСА_1.

14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали та нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0581 га, кадастровий номер 210400000:01:012:0565, місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 , зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 04.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, сторони за договором не встигли нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , переданої для ведення садівництва.

Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С. С., зареєстрованого у реєстрі за № 1-3962, земельна ділянка, розміром 0,0565 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , переданої для ведення садівництва, яка належала померлому ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю, серія ДП, виданого 15 січня 1999 року виконкомом Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, зареєстровано у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 496. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги є її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не мають претензій до позивача відносно цих земельних ділянок.

СТ «Турбіна» оскаржувало рішення суду першої інстанції відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), як особа, яка не брала участі у справі.

Відповідно до статті 13 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Тлумачення статті 13, частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) дозволяє стверджувати, що правом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції наділені, у тому числі й, особи, які не брали участі у справі, за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки. При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач постановляє ухвалу про відмову у прийнятті апеляційної скарги (повернення її) відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги). Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за скаргою такої особи.

Тобто, у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Аналіз змісту ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року свідчить, що апеляційний суд не встановив які права, свободи, інтереси та (або) обов`язки СТ «Турбіна» були порушені рішенням суду першої інстанції, і залишив рішення суду першої інстанції, тобто переглянувши рішення в апеляційному порядку по суті за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 2-590/2011 (провадження № 61-8417св18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу садівничого товариства «Турбіна» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року скасувати.

Передати справу № 209/665/16-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук