Справа № 473/3845/19
РІШЕННЯ

іменем України

"06" листопада 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Ротар М.М.

при секретарі Гаврилової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Прогрес», Бузької об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай)

встановив

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) з земель колективної власності СПСП «Прогрес» в межах Бузької об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 15.04.1995 року по 25.03.1997 року працював в СПСП «Прогрес», правонаступником якого є ПСП «Прогрес». На момент отримання СПСО «Прогрес» державного акту на право колективної власності 15 листопада 1995 року, був включений до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю). Однак не отримав сертифікату та не реалізував своє право на земельну ділянку (пай).

Звернувшись до ПСП «Прогрес» з метою оформити своє право власності йому було відмовлено та рекомендовано з цього питання звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, на своїх вимогах наполягає.

Представник відповідача ПСП «Прогрес» у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, з вимогами позивача згоден.

Представник відповідача Бузької об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь яких заяв на адресу суду не надіслав.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 працював та був членом СПСП «Прогрес», правонаступником якого є ПСП «Прогрес», працюючи на посаді начальника мехотряду №1 з 15.04.1995 року по 25.03.1997 року. Вказане підтверджується копією трудової книжки, що міститься в матеріалах справи. Вказане також не оспорюється відповідачем ПСП «Прогрес», про що свідчить довідка №31 від 12.08.2019 року, що була видана директором ПСП «Прогрес».

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до рішення Бузької сільської ради від 30 жовтня 1995 року №79 СПСП «Прогрес» було передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 2416 га землі в межах згідно з планом, що посвідчувалось Державним актом на право колективної власності на землю серії МК № 8 виданого 15 листопада 1995 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю серії за №1 з невід`ємним додатком № 1 до якого є список громадян членів СПСО «Прогрес», які мають право на земельну частку (пай).

Як вбачається зі списку громадян членів СПСО «Прогрес» позивач був включений до цього списку, отже на момент паювання земель мав право на земельну частку (пай).

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості).

Частиною 2 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

Частиною 3 ст. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, кожному членові підприємства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

Пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Отже, будучи членом СПСО «Прогрес» на момент розпаювання колективних земель позивач набув право на земельну частку (пай) СПСО «Прогрес», розташований на території Бузької об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області.

Відповідно до довідки заступника начальника Відділу у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 258/140-19 від 22.08.2019 року в межах Бузької сільської ради Вознесенського району (базове господарство СПСП «Прогрес) середня вартість земельної частки (паю) становить 15489,06 грн. (без застосування коефіцієнтів) площе земельної частки (паю) 4,26 умовних кадастрових гектар.

Таким чином, позов, на переконання суду, підлягає задоволенню, виходячи з того, що хоча з часу виникнення спірних правовідносин минув тривалий час, однак на момент отримання зазначеним сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю позивач був його членом, а згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленої в рішенні від 27 серпня 2014 року по справі №6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільгосппідприємством державного акта про право колективної власності на землю, яке є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що право позивача підлягає захисту шляхом відновлення порушеного його права на отримання земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності розміром 4,26 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї часки в натурі (на місцевості), відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,142,264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право на земельну частку (пай), розміром 4,26 умовних кадастрових гектарів, із земель, розташованих на території Бузької об`єднаної територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області, які перебували у колективній власності колишнього СПСО "Прогрес».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя М.М. Ротар,