Житомирський апеляційний суд
Справа №756/2977/18 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №756/2977/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Служба у справах дітей Оболонської державної у м.Києві районної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Митюк О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, у якій зазначив, що перебував із ОСОБА_2 у фактичних шлюбних стосунках. Від сумісного проживання вони мають дітей: дочку ОСОБА_4 , яка на даний час є повнолітньою, а також сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить на праві приватної власності йому та дочці.

Позивач пояснює, що до 2010 року вони з відповідачкою та дітьми проживали за даною адресою. В подальшому ОСОБА_2 обрала інше постійне місце проживання та періодично відвідувала квартиру, в якій вони раніше проживали разом. Протягом усього часу він матеріально забезпечував сина, дбав про його розвиток та виховання. Мати не цікавилась життям дитини та не виконувала обов`язки щодо матеріального утримання сина. Вона уклала чисельні кредитні договори з банківськими установами й порушувала договірні зобов`язання, внаслідок чого на вказану адресу надходили та продовжують надходити вимоги кредиторів про повернення боргів.

29 грудня 2017 року ОСОБА_2 забрала сина до себе на Різдвяні свята та після закінчення канікул не повернула дитину. 10 січня 2018 року він звернувся до навчального закладу "Ластівка", який відвідував ОСОБА_5 , де йому повідомили, що мати забрала документи та дитина більше не навчається у цій школі-садочку.

ОСОБА_1 також вказує, що відповідачка не повідомила про місце перебування сина й він був змушений з даного приводу звернутись до поліції.

На даний час він позбавлений можливості бачитись з дитиною та не може дійти згоди із ОСОБА_2 про місце проживання сина.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просив визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 разом з ним, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2019 року позовні вимоги задоволено .

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком - ОСОБА_1 , за адресою - АДРЕСА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 грн. 80 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що проживала у квартирі позивача до жовтня 2017 року, а після укладення шлюбу зі ОСОБА_10 постійно відвідувала сина і лише в кінці грудня 2017 року забрала його на постійне місце проживання до себе, оскільки без неї дитина не отримувала належного догляду в сім`ї батька. ОСОБА_2 зазначає, що позивач матеріально не забезпечував в повній мірі сім`ю та дітей, у зв`язку з чим вона змушена була неофіційно працювати та брати кредити. Також помилковим є висновок суду щодо того, що вона чинить перешкоди у спілкуванні сина з батьком. Крім того, судом не було взято до уваги висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого доречно визначити місце проживання дитини разом з нею.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що саме з позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів йому стало відомо про місце проживання сина. Отримавши інформацію про ймовірне проживання ОСОБА_5 у м. Вишневе, він безрезультатно намагався розшукати його.

На його думку, ОСОБА_2 вводить суд в оману, оскільки в апеляційній скарзі зазначає, що проживала разом з ним та дітьми до жовтня 2017 року. Водночас, у позовній заяві про стягнення аліментів вказує, що припинила проживати разом з ним у 2009 році. Дійсно, саме з 2009 року вона стала проживати разом з іншим чоловіком, залишивши свою сім`ю та дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, пояснивши, що постійно проживала з дітьми до жовтня 2017 року. Внаслідок неприязних стосунків з позивачем вона змушена була залишити це житло, проте відвідувала дітей, просила старшу доньку наглядати за сином. Після створення нової сім`ї вона забрала сина до себе, повідомивши позивача про нове місце проживання дитини. Протягом усього часу проживання ОСОБА_5 разом з нею вона не перешкоджала його спілкуванню з батьком.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні не визнали апеляційну скаргу.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що дізнався про місце проживання сина вже після звернення до суду з даним позовом, коли отримав копію позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів, в якій була вказана адреса місця проживання останньої.

Також зазначив, що працює у будівельній компанії на посаді виконроба, має постійний заробіток та забезпечений житлом й спроможний на належному рівні матеріально утримувати сина, який з народження проживав разом з ним та сестрою. Протягом усього часу проживання дітей у квартирі АДРЕСА_1 , він дбав про них, виховував та утримував доньку й сина. Дізнавшись про місце проживання ОСОБА_5 , відвідував його та продовжує відвідувати у школі в м. Фастові, забезпечує дитину шкільним приладдям, вирішив питання щодо його харчування у школі, бере активну участь у роботі батьківського комітету та підтримує зв`язки з педагогічним колективом.

Окрім того, позивач зазначив, що має можливість бачитись із сином лише у школі, оскільки ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_5 . Під час судового засідання остання повідомила, що, на її думку, його зустрічі з дитиною повинні відбуватись у її присутності.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 17 січня 2018 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Як пояснили сторони, вони також мають спільну доньку ОСОБА_4 , яка на даний час є повнолітньою та проживає в АДРЕСА_1 . Діти зареєстровані за вказаною адресою.

Відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 липня 2005 року Комунальним підприємством «Управління житлового господарства, Оболонського р-ну м.Києва, зазначена квартира перебуває у власності позивача та доньки ОСОБА_4

Досліджений судом акт обстеження житлово-побутових умов, складений комісією ССД Оболонської районної державної адміністрації м. Києва 16 лютого 2018 року, містить інформацію про те, що у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в сім`ї батька малолітнього ОСОБА_1 створені всі умови для його всебічного та гармонійного розвитку. Батько повідомив, що мати разом з молодшим сином ОСОБА_5 , залишила помешкання майже 3 місяці потому. До того часу хлопчик проживав з батьком та сестрою. Мати протягом 7-8 років з родиною не проживала. За даною адресою зареєстровані і проживають:батько ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 , зареєстрований ОСОБА_5 .

В судовому засіданні також досліджувалась характеристика на ОСОБА_1 за місцем роботи, відповідно до якої позивач працює виконробом на ПП " НБК "Сантехмонтаж". Характеризується як працелюбний та відповідальний співробітник, доброзичливий та ввічливий колега , користується повагою та авторитетом у співробітників.

Під час розгляду справи також встановлено, що малолітній син сторін навчався в ШДС " Ластівка" Оболонського району м. Києва з 1 по 3 клас. Наказом від 12 січня 2018 року його відраховано з даного навчального закладу.

Повідомлення начальника Оболонського УП ГУ НП в м.Києві від 8 лютого 2018 року містить інформацію про те, що позивач звертався до поліції з приводу розшуку ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5

Матеріали справи свідчать, що відповідачка 16 жовтня 2017 року уклала шлюб зі ОСОБА_10 .

В процесі розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , разом з матір`ю та її чоловіком ОСОБА_10 , які проживають у даному житловому приміщенні на умовах договору найму.

Комісією ССД виконавчого комітету Фастівської міської ради 5 грудня 2018 року складений акт обстеження умов проживання за вищезазначеною адресою, відповідно до якого умови проживання задовільні, в приміщенні чисто, прибрано. Для дитини є окреме спальне місце, наявна постільна білизна, продукти харчування. Малолітній ОСОБА_5 забезпечений сезонним одягом, взуттям, є письмовий стіл, комп`ютер, відсутнє шкільне приладдя, іграшки, наявний спортивний інвентар, м`яч, рукавиці для боксу. Є собака, за якою дитина доглядає.

Відповідно до запису у трудовій книжці ОСОБА_2 працює касиром ТОВ " Голден Групп".

Малолітній ОСОБА_4 з 15 січня 2018 року навчається в 4-Б класі Фастівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа 1-ІІІ ступенів №10 - гімназія»..

Згідно з характеристикою, наданою зазначеним навчальним закладом, ОСОБА_4 засвоює навчальний матеріал на середньому та низькому рівнях. Хлопчик повільно читає, прочитаний текст не завжди розуміє. Має незначний словниковий запас. Записи в зошиті робить неакуратно, допускає багато помилок, закреслює. Не завжди виконує домашні завдання, любить малювати, уроки трудового навчання, фізкультуру. У спілкуванні з однокласниками дружелюбний, подільчивий, готовий допомогти товаришам. За характером ОСОБА_5 спокійний, скромний, сором`язливий, доброзичливий. Приймає участь в житті класу. До доручень ставиться відповідально. Батьки не приділяють належної уваги вихованню сина.

У своєму висновку від 11 квітня 2019 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради зазначив про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Суд також заслуховував думку малолітнього ОСОБА_4 , який повідомив, що бажає проживати разом з татом та мамою.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що до інших обставин, що мають значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною ( як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При вирішенні спору суд першої інстанції, встановивши наявність належних матеріально-побутових умов проживання як у матері, так і у батька, а також самовільні, без погодження із позивачем дії ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини, прийшов до обґрунтованого висновку про те, визначення місця проживання малолітнього сина сторін разом із ОСОБА_1 відповідатиме найкращим інтересам дитини, яка матиме можливість проживати разом з рідними йому людьми - татом та сестрою. На переконання суду, позивач має можливість та бажає забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку сина.

Визначаючи місце проживання дитини з батьком, суд у контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, дотримався вимог матеріального та процесуального права, надав належну оцінку доказам, встановив обставини справи й врахував ставлення батька до дитини, наявність між ними взаєморозуміння, позитивну характеристику позивача за місцем роботи.

Слід зазначити, що визначення місця проживання дитини разом з батьком за жодних обставин не може розцінюватись як розлучення її з матір`ю, яка не позбавлена права спілкуватись із сином та зобов`язана брати участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні, й може реалізувати свої права шляхом домовленості з позивачем щодо встановлення часу спілкування з дитиною, а у разі недосягнення такої згоди,- за рішенням органу опіки та піклування або на підставі рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 4 листопада 2019 року.