Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1677/2005

провадження № 61-29222св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Ігнатенка В. М., Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач-1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Смак», відповідач-2 - комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Черевка П. М., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д. від 22 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Смак» (далі - ТОВ «Смак»), комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (далі - КП «Одеське МБТІ та РОН») про визнання договору дійсним, визнання права власності та зобов`язання здійснити державну реєстрацію права власності.

Позовна заява мотивована тим, що 01 жовтня 2004 року між ним і ТОВ «Смак» укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу об`єктів роздрібної торгівлі (кіосків), які є окремими нежитловими одноповерховими капітальними будівлями (кам`яна основа). Позивач указав, що виконав свої зобов`язання за договором купівлі-продажу, сплативши грошові кошти, а відповідач передав йому згідно з актом приймання-передачі вказане нерухоме майно. Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради вказаним об`єктам нерухомості присвоєно окремі поштові адреси. Зазначив, що відповідач не виконав умови договору щодо переоформлення та реєстрації за позивачем права власності протягом семи днів з моменту передачі майна, а тільки передав узгоджувальну документацію на розміщення вказаних кіосків. Посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу позивач не може з причин, які від нього не залежать, а КП «Одеське БТІ»відмовляється зареєструвати за ним право власності на вказане нерухоме майно.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 01 жовтня 2004 року об`єктів нерухомого майна площею по 7,1 кв. м, розташованих у м . Одесі , за такими адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_7; АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_1 АДРЕСА_6 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначене нерухоме майно та зобов`язати КП «Одеське БТІ» зареєструвати за позивачем право власності на це нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2005 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна площею по 7,1 кв. м, розташованих у м. Одесі, за такими адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_7; АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_1 АДРЕСА_6 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на зазначене нерухоме майно та зобов`язано КП «Одеське БТІ» зареєструвати за позивачем право власності на це нерухоме майно.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до умов договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2004 року ОСОБА_1 придбав у ТОВ «Смак» об`єкти роздрібної торгівлі (кіоски). Договір було укладено у простій письмовій формі, проте відповідач не виконав умови договору щодо переоформлення та реєстрації за позивачем права власності на нерухоме майно протягом семи днів з моменту передачі майна. Позивач є єдиним власником майна, однак позбавлений права розпорядитися ним, тому його порушене право підлягає захистові в обраний ним спосіб.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2005 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішенням місцевого суду порушено права територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради як власника земельної ділянки, на якій знаходиться придбані позивачем об`єкти нерухомості, але остання не була залучена судом першої інстанції до участі у справі.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та закрити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції помилково прийняв та розглянув апеляційну скаргу Одеської міської ради, не врахувавши, що вона подана із порушенням строку на апеляційне оскарження, а в силу вимог частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинні на час звернення Одеської міської ради до апеляційного суду) такий строк поновленню не підлягає. Крім того, суд апеляційної інстанції розгляну справу без належного повідомлення сторін про час і дату судового засідання.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення Одеської міської ради на касаційну скаргу, у якій остання зазначила, що рішенням суду першої інстанції фактично визнано право власності на незаконно розміщені об`єкти (малі архітектурні форми) у центральній частині міста, які взагалі не є об`єктами нерухомості та протиправно встановлені на земельних ділянках, що є власністю територіальної громади м. Одеси. Оскільки Одеська міська рада не була залучена судом першої інстанції до участі у справі, то про існування вказаного спору остання дізналася лише під час ознайомлення з матеріалами справи 28 лютого 2017 року, що свідчить про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року; відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 2-1677/2005 з Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року справа призначена до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 01 жовтня 2004 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Смак» у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу об`єктів роздрібної торгівлі (кіосків), які є окремими нежитловими одноповерховими капітальними будівлями (кам`яна основа).

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач посилався на те, що відповідач не вчиняє відповідних дій щодо переоформлення права власності на вказані об`єкти за позивачем, у зв`язку із чим останній позбавлений у повній мірі розпоряджатися своїм майном.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

21 березня 2005 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , визнавши дійсним договір купівлі-продажу від 01 жовтня 2004 року.

Реалізація права апеляційного оскарження судових рішень обумовлена встановленими статтею 294 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на час звернення Одеської міської ради із апеляційною скаргою на судове рішення) процесуальними строками.

За змістом частини першої статті 292, частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Тобто, до вирішення питання щодо пропущення строку апеляційного оскарження унеможливлено розгляд справи по суті .

Із матеріалів справи вбачається, що 07 березня 2017 року Одеська міська рада звернулася до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2005 року, разом із клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження.

У той же час, не вирішивши питання про дотримання заявником строку апеляційного оскарження, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2017 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено, що апеляційна скарга відповідає вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року.

22 червня 2017 року за наслідками перегляду апеляційної скарги Одеської міської ради апеляційний суд ухвалив рішення про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2005 року та відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

У той же час, скасовуючи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 березня 2005 року за наслідками перегляду апеляційної скарги Одеської міської ради (поданої зі спливом 12 років) апеляційний суд не врахував наступне.

Частина третя статті 297 ЦПК України 2004 року передбачає можливість поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за наявності підстав для такого поновлення, які будуть визнані судом поважними.

Разом з тим, незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення (абзац третій частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року).

Крім того, перелік осіб, зазначених в абзаці третьому частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, не містить жодних винятків або уточнень щодо їх процесуального статусу.

Водночас за змістом статті 46 ЦПК України у відповідній редакції органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси відповідних територіальних громад та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

З аналізу положень статей 1, 16, 26, 29, 60 цього Закону вбачається, що територіальна громада володіє, користується і розпоряджається на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування, реалізуючи таким чином право комунальної власності. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, може звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (стаття 18? зазначеного Закону).

За таких обставин органи місцевого самоврядування у правовідносинах, які зачіпають право комунальної власності територіальної громади, діють як її представники та можуть звертися до суду з метою захисту прав та інтересів територіальної громади, яку вони представляють.

Згідно зі статтею 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Однак якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Враховуючи імперативний характер положень абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року та те, що річний строк, визначений для органу місцевого самоврядування, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Одеська міська рада у березні 2017 року звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ухвалене 21 березня 2005 року, тобто через 12 років. На час звернення з цією скаргою була чинною редакція абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, відповідно до якої встановлено преклюзивний річний строк на апеляційне оскарження судових рішень органом місцевого самоврядування незалежно від причин поважності пропуску такого строку.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05 (провадження № 14-262цс19).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Устименко проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації»), яка з огляду на положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

За правилами частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Таким чином, ураховуючи викладене, оскаржуване рішення апеляційного суду не може вважатись законним та підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягаю.

Головуючий М. Є. Червинська Судді: А. Ю. Зайцев В. М. Ігнатенко Є. В. Коротенко В. П. Курило