Справа № 212/1667/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

01 квітня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Пустовіта О.Г. за участю секретаря судового засідання Мігрін Н.С.; в порядку ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МІКС» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулися в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МІКС» про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 832942,85 грн. та судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що відповідно до Договору № DNVKLOK20914 від 26.09.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІКС» та ПАТ КБ « Приватбанк», за умовами якого Позичальнику надано кредит у розмірі 5 500 000,00 грн. в обмін на зобовязання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, та інших платежів, які передбачені умовами Договору. Сторони узгодили, що за користування кредитними коштами Позичальник сплачує відсотки у розмірі 19,00 % річних (пункт А.6 Договору), а термін повернення кредитних коштів 28.02.2018 року (пункт А.3 Договору).

Пунктом А.7 Договору передбачено, що у випадку порушення позичальником термінів сплати кредиту, позичальник сплачує відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 38,00 % річних.

У пункті 5.1 Договору сторони узгодили , що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, позичальник виплачує Позивачу за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. Сплата здійснюється у гривні.

Крім цього , відповідно до пункту 5.8 Договору, у випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до суду, позичальник сплачує Позивачу штраф, що розраховується з формулою 1000,00 грн. + 5 % від суми встановленого у п.А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави.

Однак в порушення взятих на себе зобовязань за вказаним договором відповідач не виконав умови договору, в звязку з чим станом на 27.02.2018р. утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 832942,85 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 5 500 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 28 437,30 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 14 705, 55 грн. ; штраф, фіксована частина 1000,00 грн.; штраф, відсоток від суми встановленого у п.А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави - 288800,00 грн.

Разом з тим, з метою забезпечення виконання третьою особою зобовязань за даним кредитним договором, 26.09.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поруки № DNVKLOK20914/DP-2. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 04.12.2017 року, за вказаним кредитним договором третя особа перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 5 832942,85 грн. Таким чином, у звязку з виникненням у третьої особи вказаної заборгованості за договором, яку вона у добровільному порядку не сплачує, а також не сплачує поручитель, представник позивача, враховуючи вимоги ст. 554 ЦК України, звернувся до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 5 832942,85 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 87494,14 грн.

У добровільному порядку спір вирішити не надалося можливим, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду.

Ухвалою від 20 березня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти, рухоме і нерухоме майно належне ОСОБА_3 в межах ціни позову 5 832 942,85 грн.

Ухвалою суду від 30 березня 2018 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

29.05.2018 року розгляд справи відкладено , за клопотанням відповідача.

04.09.2018 року розгляд справи відкладено у звязку із зайнятістю судді в іншій кримінальній справі.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року підготовче судове засідання відкладено, за неявкою сторін.

Ухвалою суду від 21.12.2018 року підготовче судове засідання відкладено, за неявкою сторін.

11.01.2019 року розгляд справи відкладено, у звязку із зайнятістю судді в іншому процесі.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про розгляд справи повідомлена своєчасно та належним чином, судова повістка про виклик до суду повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Іншої адреси відповідач суду не повідомляла. Від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКС» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з кредитного договору № DNVKLOK20914 від 26.09.2017 року, ТОВ «МІКС» було надано ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в розмірі 5 500 000,00 грн. в обмін на зобовязання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, та інших платежів, які передбачені умовами Договору. Сторони узгодили, що за користування кредитними коштами Позичальник сплачує відсотки у розмірі 19,00 % річних ( пункт А.6 Договору), а термін повернення кредитних коштів 28.02.2018 року ( пункт А.3 Договору).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Положеннями ст.ст. 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до договору поруки № DNVKLOK20914/DP-2, укладеного 16.02.2018 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_1 поручається перед позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за виконання третьою особою ТОВ «МІКС» зобовязань за кредитним договором № DNVKLOK20914 від 26.09.2017 року.

Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно з п.2.1.2 договору поруки, у випадку невиконання боржником якого-небудь зобовязання, передбаченого п.1.1 цього договору, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Не направлення кредитором вказаної вимоги не перешкоджають та не позбавляють прав кредитора звернутись до суду з вимогою виконати взяті на себе поручителем зобовязання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобовязань іншими особами.

26.02.2018 року на адресу боржнику ТОВ «МІКС» та поручителю ОСОБА_1 направлено письмову претензію, щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак вказана претензія залишилась без реагування.

Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що отриманий кредит ні третя особа, ні відповідач за умовами договору не сплачують, в результаті чого станом на 27.02.2018 року наявна заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 5 832942,85 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 5 500 000,00 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 28 437,30 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 14 705, 55 грн. ; штраф, фіксована частина 1000,00 грн.; штраф, відсоток від суми встановленого у п.А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави - 288800,00 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «МІКС» було укладено кредитний договір №DNVKLOK20914 від 26.09.2017 року, умови якого ПАТ КБ «ПриватБанк» були виконані, шляхом надання ТОВ «МІКС» кредитних коштів, останнє взяті на себе за договором зобовязання не виконує, також ці зобовязання не виконує відповідач ОСОБА_1, який відповідно до договору поруки № DNVKLOK20914/DP-2 від 26.09.2017 року, відповідає перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у тому ж обсязі, що і ТОВ «МІКС», будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 5 832942,85 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 5 500 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 28 437,30 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 14 705, 55 грн. ; штраф, фіксована частина 1000,00 грн.; штраф, відсоток від суми встановленого у п.А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави - 288800,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 87494,14 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 629, 1046, 1048-1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) до ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МІКС» ( м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, буд. 21/1) про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNVKLOK20914 від 26.09.2017 рокув розмірі 5 832942,85 грн., яка складається: із заборгованості за кредитом 5 500 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 28 437,30 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 14 705, 55 грн. ; штраф, фіксована частина 1000,00 грн.; штраф, відсоток від суми встановленого у п.А.2 Договору ліміту на цілі, відмінні від страхових платежів та платежів за реєстрацію предметів застави - 288800,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 87 494 ( вісімдесят сім тисяч чотириста девяносто чотири ) гривень 14 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 01 квітня 2019 року та підписано без його проголошення.

Суддя: О. Г. Пустовіт