Справа №: 398/3688/19
провадження №: 2/398/1939/19
УХВАЛА

"04" листопада 2019 р. Суддя Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області Орловський В.В., розглянувши заяву судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловського В.В. про самовідвід у справі №398/3688/19 (провадження №2/398/1546/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недостовірною інформацію, що ОСОБА_2 довів свою невинуватість через 4 роки "як у випадку з ОСОБА_3 ", розповсюджену в газеті "Олександрійський тиждень" 10.10.2019 р. Також просить стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за завдану йому шкоду у розмірі 75000,00 грн.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2019 року дану справу розподілено судді Орловському В.В.

Під час моніторингу Єдиного реєстру судових рішень 28.10.2019 року суддею було виявлено наявність ухвали Кропивницького апеляційного суду від 22.02.2019 року (провадження №22-ц-вп/4809/7/19), відповідно до якої визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди Знам`янському міськрайонному суду Кіровоградської області, у зв`язку з чим суддею Орловським В.В. заявлено самовідвід, оскільки дана обставина може викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності судді під час розгляду справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У відповідності ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності» згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до п. 2.5. другого показнику «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, які враховані при прийняті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Враховуючи наявність цивільного позову ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, відповідачем за яким є суддя Орловський В.В., та наявність майнових претензій з боку ОСОБА_1 до судді Орловського ОСОБА_5 з метою запобігання у подальшому сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості головуючого, а також звинувачень у заінтересованості у результаті розгляду справи, суддя дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід. Враховуючи наявність в Олександрійському міськрайонному суді інших суддів, відведення судді Орловського В.В. не призведе до неможливості розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Задовольнити заяву судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловського Володимира Володимировича про самовідвід у справі №398/3688/19 (провадження №2/398/1939/19) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації. Відвести суддю Орловського В.В. у розгляді цієї справи.

Справу передати до канцелярії суду для здійснення повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Орловський