судді Великої Палати Верховного Суду Пророка В. В.
Велика Палата Верхового Суду ухвалою від 07 жовтня 2019 року прийняла та призначила до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, про зобов`язання вчинити дії за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року.
Водночас з мотивами Великої Палати Верхового Суду не можу повністю погодитися з огляду на таке.
1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Шевченківського районного суду міста Києва із зазначеним позовом, вимагаючи зобов`язати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) відшкодувати їм суми банківських вкладів у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі -ПАТ «Дельта Банк»), нараховані та невиплачені відсотки за цими вкладами, а також 3 % річних, інфляційні втрати, а також просила відшкодувати їй як спадкоємцю за законом після смерті батька ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 154 461,20 грн.
2. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11 лютого 2019 року провадження у справі закрито. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
3. Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року ухвала суду першої інстанції скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що спір, який виник між сторонами, є приватноправовим, а тому підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
4. У травні 2019 року Фонд подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що цей спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.
5. 18 вересня 2019 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду з мотивів наявності в касаційній скарзі доводів, передбачених частиною шостою статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), згідно якої справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
6. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
7. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
8. Згідно із частиною другою статті 382 ЦПК України постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом.
9. Оскільки відповідно до основних засад судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення здійснюється у визначених законом випадках. Виключно Законом, зокрема ЦПК України, встановлені випадки зазначеного оскарження.
10. У статті 389 ЦПК України визначений перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню у цивільному процесі.
11. Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6?8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
12. Отже, касаційному оскарженню підлягають постанови суду апеляційної інстанції, постановлені за результатами апеляційного перегляду справи за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, а також в інших випадках, прямо передбачених ЦПК України.
13. Пунктом 15 частини першої статті 353 ЦПК України встановлено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.
14. Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження скасована апеляційним судом і справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскарження постанови суду апеляційної інстанції в касаційному порядку ЦПК України не передбачено.
15. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
16. Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду, постановляючи ухвалу від 20 травня 2019 року про відкриття касаційного провадження, виходив з того, що наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, але не врахував при цьому пункт 2 частини першої цієї ж статті, зокрема, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
17. Враховуючи наведене вище, вважаю що касаційне провадження за цією касаційною скаргою відкрите помилково та підлягає закриттю. Отже, належним процесуальним рішенням Великої Палати Верховного Суду було б закриття касаційного провадження за відповідною касаційною скаргою Фонду, а не постановлення ухвали про призначення цієї справи до розгляду.
18. Разом із цим, Велика Палата Верховного Суду вирішила призначити цю справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами на 05 лютого 2020 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.
19. З тим, що Велика Палата Верховного Суду вважає за потрібне зазначати дату та місце розгляду справи у відповідній ухвалі також не можу погодитись з огляду на мотиви, викладені в окремій думці 05 вересня 2019 року у справі № 454/3208/16-ц (провадження № 14-500 цс 19).
На моє переконання, касаційний перегляд Великою Палатою Верховного Суду судових рішень, які набрали законної сили і касаційному оскарженню не підлягають, не відповідає завданню Верховного Суду і може йти всупереч з принципом правової визначеності.
Суддя В. В. Пророк