Справа № 466/780/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«28» березня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ПАВЛИШИН К.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 3 на вул. Городницька, 5 у м.Львові, оскільки відповідач в порушення умов Договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2018р., укладеного між сторонами по справі та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, у визначений строк не знявся з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач за вказаною адресою не проживає, не оплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію, особистих речей в квартирі немає.

Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини, проти заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2І, є власником квартири за адресою м. Львів, вул. Городницька, 5/3. Даний факт стверджується Договором купівлі-продажу квартири від 25.10.2018р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №142724490 від 25.10.2018р.

Квартира складається з однієї житлової кімнати площею 22,9кв.м, кухні та комори. Загальна площа квартири становить 33,8кв.м.

В даній квартирі зареєстрований колишній власник, відповідач по справі ОСОБА_3, 09.09.1955р.н., що стверджується відомостями у посвідці на постійне місце проживання.

Відповідно до п.8 укладеного договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2018р. продавець ОСОБА_3 зобовязувався оплатити заборгованість з комунальних послуг, знятись з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у квартирі, по можливості звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири в осіб, які їх мали і передати квартиру покупцю, ОСОБА_2, до 09.11.2018р.

Однак, в порушення умов Договору відповідач не знявся з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачем на адресу відповідача 01.12.2018 року було надіслано досудове попередження (претензію-вимогу) про зняття реєстрації з місця проживання у квартирі № З по вул. Городницька, 5, кв. З, Львівська область. Однак вимога залишилася без відповіді.

У відповідь на звернення до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівської області з заявою про зняття з реєстрації ОСОБА_3, 09.09.1955р.н., у квартирі АДРЕСА_2, позивач отримав відмову, оскільки відповідачу слід звернутися з заявою особисто.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач ухилився від виконання своїх зобовязань про зняття з реєстрації у квартирі

Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач понад один рік у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири №3 будинку №5 на вул.Городницька в м.Львові.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.04.2019 року.

Суддя ОСОБА_6