Справа № 159/288/19
Провадження № 2/159/433/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач 15.01.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі по 1 000 грн щомісячно на весь період навчання. Зазначає, що сторони перебували у шлюбі, що був розірваний 16.01.08 р.. За час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який ІНФОРМАЦІЯ_2 досягне повноліття. З 01.09.17 р. син навчається на денній формі навчання за держзамовленням у державному навчальному закладі «Ковельський центр професійно - технічної освіти» та потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Їй одній важко надавати таку допомогу синові, так як на її та її нинішнього чоловіка - ОСОБА_4 - перебувають неповнолітні діти, молодші за віком: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Зазначає, що відповідач не має інвалідності, є працездатного віку, має обов»язок та можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Покликаючись на ст. ст. 199, 200, 182 СК України, зазначає, що згідно з виконавчим документом, виданим Ковельським міськрайсудом Волинської області 05.07.18 р. зобов»язано стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1 000 грн щомісячно. Однак за станом на 27.12.18 р. відповідач має значну заборгованість по сплаті аліментів. Відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріально останнього не забезпечує. Просить позов задовольнити.

За ухвалою Ковельського міськрайсуду Волинської області від 11.02.19 р. провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві було надіслано у встановленому законом порядку.

За станом на 01.04.19 р. відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Та обставина, що відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачем не доведена у установленому законом порядку, тобто, шляхом надання копії свідоцтва про його народження, однак, побічно ця обставина вбачається доведеною копією виконавчого листа, виданого 05.07.18 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області на виконання рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області у цивільній справі № 159/1 114/18 провадження № 2/159/532/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за яким з відповідача на користь позивача у розглядуваній справі стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дійсно, як вбачається з довідки № 6 від 03.01.19 р., виданої державним навчальним закладом «Ковельський центр професійно - технічної освіти» (м. Ковель Волинської області), та довідки № 33 від 04.01.19 р., виданої Дубівською сільрадою Ковельського району Волинської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином позивача та навчається у вказаному вище навчальному закладі на зазначених у позовній заяві умовах.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У пункті 20 постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз»яснено, що обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов»язує обов»язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач, заклавши позов, правове обгрунтування якого - потреба у матеріальні допомозі повнолітнього сина, який продовжує навчання, не звернула увагу на ту обставину, що на дату подання позову - 15.01.19 р. - її син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не досяг повноліття.

Доводячи суду за станом на 15.01.19 р. про наявність у неї права вимоги застосування судом тих норм СК України, що врегульовують спори по правовідносинах, що виникнуть лише ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач поспішила.

Тому у задоволенні таких її позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 199, 200 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, і. н. НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, прож. АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, і. н. НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4, прож. АДРЕСА_2.

Головуючий:І. М. Логвинюк