Дата документу 27.03.2019 Справа № 554/9618/18
Провадження №2/554/3658/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

27 березня 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі суду :

судді Блажко І.О.

при секретарі Гребенюк С.С.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, визнання права власності на частку квартири ,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, визнання права власності на Ѕ частку квартири. В якій прохала: визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та покійного чоловіка ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43 кв.м, житловою площею 26 кв.м, яка складається з 2 кімнат, у тому числі 1-а кімната (7) площею 9,6 кв.м, 2-а кімната (8) площею 16,4 кв.м, коридору (1) площею 5,9 кв.м, тамбуру (2) площею 0,8 кв.м, вбудованої шафи (3) площею 0,6 кв.м., санвузлу (4) площею 3,2 кв.и., кухні (6) площею 5,8 кв.м., одного відділення сараю в підвалі площею 2,0 кв.м. В обгрунтування позову зазначила, що, ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. Шлюб юридично оформлений 11.01.1989 Центральним відділом ДРАЦС Полтавського МУЮ Полтавської області. 23 серпня 1989 року у них народився син ОСОБА_7, місце проживання якого також було зареєстроване разом з нею, ОСОБА_2 та чоловіком. Квартира знаходилася в ЖБК «Галактика». На час реєстрації шлюбу, чоловік ще не повністю сплатив пайові внески за квартиру. Під час реєстрації шлюбу та проживання у вказаній квартирі, вони разом з чоловіком, за спільні кошти, сплачували пайові внески за квартиру. У 1993 році, оскільки чоловік був членом ЖБК «Галактика», на його ім»я були видане свідоцтво про право власності на квартиру на підставі ЗУ «Про власність», який був чинним на той час. За час проживання у цій квартирі вони разом із чоловіком, за спільні кошти робили в ній ремонт, міняли сантехніку, вікна, двері, робили інші ремонтні роботи. Оскільки син підростав і йому була необхідна окрема кімната вони збирали гроші на покращення житлових умов. У 1995 році вони здійснили обмін однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, з доплатою еквівалент 3 000 доларів США. Квартира, яку виміняли, складається із двох окремих кімнат житловою площею 26 кв.м, загальною площею 43 кв.м та знаходиться в ЖБК «Висота». Обмін квартир (договір міни) посвідчений 1-ю Полтавською держнотконторою від 30.08.1995 за № 4-2919, що підтверджується довідкою ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 30 липня 2018 року. Оскільки право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 було оформлене на чоловіка, ОСОБА_6, то і договір міни був оформлений на нього, а тому право власності на спірну квартиру зареєстроване на ОСОБА_6 на підставі договору міни. Квартира АДРЕСА_5, яку вони виміняли, не була обтяжена ремонтом, а тому вони у період шлюбу за спільні кошти із чоловіком зробили капітальний ремонт у квартирі. 15.10.2007 вони з ОСОБА_6 розлучились. Після розірвання шлюбу вона,

ОСОБА_2 залишилась проживати у спірній квартирі, так як в квартирі проживав спільний син. ОСОБА_6 завжди визнавав її право на квартиру, ніколи не оспорював його. Поступово відносини між нами ускладнювались, із-за схильності чоловіка до вживання алкогольних напоїв, він не працював , син також офіційно не працював, а тому з метою зменшення витрат на оплату квартири вона, ОСОБА_2 знялась з реєстраційного обліку у спірній квартирі. Чоловік, ОСОБА_6, став їздити на заробітки до Російської Федерації, працював там подовгу. За час коли він був на заробітках, вона проживала із сином в спірній квартирі, оскільки не має іншого житла, не має родичів в м. Полтава, окрім сина. 31.05.2018 в м. Красногорськ Московської області РФ чоловік трагічно загинув. Після цього вона, ОСОБА_8 та син звернулись до нотаріуса, син для отримання спадщини, а вона для отримання свідоцтва про право власності на половину квартири на підставі вимог СК України. Нотаріус повідомив, що 21.02.2018 ОСОБА_6 посвідчив у ПН Полтавського МНО ОСОБА_9 заповіт, яким заповідав все своє майно відповідачеві у справі ОСОБА_3, який постійно споював колишнього чоловіка. Також нотаріус повідомив, що ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини. Вона, ОСОБА_2 не є спадкоємцем за законом, а тому не вправі оспорювати заповіт, однак вважає, що ОСОБА_6 склав його не маючи власного волевиявлення для такої дії. Отже вона, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6, разом з ним, в період шлюбу, за наші спільні кошти в період з січня 1989 року по 1992 рік включно сплачувала паєнакопичення за квартиру, яку отримав у результаті обміну чоловік, під час обміну квартир вони за спільні кошти здійснили доплату за обмін на більшу квартиру у розмірі еквівалентній 3000 доларів США та отримали у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_6, в якій провели капітальний ремонт, а отже те майно, яким володів чоловік до реєстрації шлюбу збільшилось у вартості та кількості. Спірна квартира є спільною власністю з підстав, передбачених ч.1 ст.62 СК України, яка передбачає, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На час реєстрації шлюбу між ними паєнакопичення за вказану квартиру повністю не були виплачені. Вона, ОСОБА_2 в період шлюбу, разом із чоловіком та за спільні кошти, сплачувала їх протягом 1989-1992 років. Потім в результаті обміну цієї квартири на більшу, двокімнатну квартиру, вони спільними коштами здійснили доплату за обмін, а також у період шлюбу провели вже у двокімнатній квартирі капітальний ремонт. Таким чином, якщо зрівняти вартість майна, яке було у колишнього чоловіка до реєстрації шлюбу і після реєстрації шлюбу, то слід дійти до висновку, що за рахунок спільних коштів майно чоловіка значно збільшилось у вартості, кількості кімнат та розміру квартири, а отже наявні підстави для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю. Спірна квартира набута в період перебування в шлюбі, а той факт, що вона зареєстрована на чоловіка, не позбавляє її права на частку в квартирі. Чоловік завжди визнавав за нею право власності на спірну квартиру, ніколи не звертався до суду не визнавав квартиру своєю особистою власністю, а наявність заповіту не позбавляє її права звернутись до суду за захистом прав, щодо визнання за нею права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя. Виходячи з вимог статті 70 СК України розмір її частки у спірній квартирі, як спільній сумісній власності подружжя становить Ѕ частка, через що звертається до суду з даним позовом (а.с.3-7).

26 листопада 2018 року ухвалою судді відкрито провадження в справі №№554/9618/18. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання ОСОБА_2 задоволено. Витребувано у ПН Полтавського МНО ОСОБА_5 належним чином завірену копію спадкової справи, яка відкрита після смерті ОСОБА_6 Витребувано у ПН Полтавського МНО ОСОБА_9 належним чином завірену копію заповіту ОСОБА_6, який посвідчений 21 лютого 2018 року. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 26 грудня 2018 року (а.с.28, 29).

26 листопада 2018 року ухвалою суду заяву про забезпечення позову ОСОБА_2 задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 заборонивши ПН Полтавського МНО ОСОБА_5 видавати свідоцтво про право на спадщину у спадковій справі, яка відкрита після смерті ОСОБА_6, який помер 31 травня 2018 року до розгляду справи та набранням рішення законної сили (а.с.30, 31).

18 лютого 2019 року ухвалою суду виправлено описку в ухвалі від 26.11.2018, а саме зазначити в резолютивній частині ухвали : стягувач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації АДРЕСА_7 фактичне місце проживання: 36000, АДРЕСА_8, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; боржник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с.113, 114).

20 лютого 2019 року до суду надійшли пояснення від третьої особи. В яких зазначив, що позивач у справі ОСОБА_10 та померлий ОСОБА_6 є його батьками. Він повністю підтримую позовні вимоги ОСОБА_2 Його батьки перебували у зареєстрованому шлюбі шлюб юридично з 11 січня 1989 року. Батьки розлучились 15 жовтня 2007 року. Після розірвання шлюбу він залишився проживати з батьками, спочатку у квартирі залишилась проживати матір, а потім залишився з батьком. Батько ніколи не заперечував тієї обставини, що матір має право на квартиру, тим більше він залишився проживати з батьком, а матір майже кожного дня приходила до них, прала речі, готувала їжу, цікавилась навчанням у школі, вихованням. Батько часто виїздив на заробітки у Російську Федерацію, він ще був неповнолітнім, а тому матір у ці періоди завжди була з ним. У 2015 році він одружився, привів у квартиру свою дружину, там у нього народилась донька, вони з батьком проживали разом. Виїхавши на роботу до РФ, наприкінці березня, 31.05.2018 йому повідомили, що батько трагічно загинув в м. Красногорськ Московської області РФ. Поховання батька відбулось особисто ним та його сім»єю (дружино та матір»ю). Коли звернувся для отримання спадщини, матір також звернулась для отримання свідоцтва про право власності на половину квартиру на підставі вимог СК України. Нотаріус повідомив, що 21.02.2018 ОСОБА_6 посвідчив у ПН Полтавського МНО ОСОБА_11 заповіт, яким заповідав все своє майно ОСОБА_3, котрий повідомив, що ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини. Матір перебуваючи у шлюбі з батьком, за спільні з ним кошти в період з січня 1989 року по 1992 рік включно сплачувала паєнакопичення за квартиру, яку отримав у результаті обміну батько. Під час обміну квартир батьки за спільні кошти здійснили доплату за обмін на більшу квартиру у розмірі еквівалентній 3000 доларів США та отримали у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_6, в якій провели капітальний ремонт, а отже спірна квартира є спільною сумісною власністю батьків. Він та матір мають право на поливну квартири. Спірна квартира набута батьками в період перебування в шлюбі, а той факт, що вона зареєстрована на батька, не позбавляє матір права на частку в квартирі. Факт незвернення із позовом про розподіл майна подружжя не є підставою для припинення права власності на спільну сумісну власність (ВС/КЦС № 647/1683/15-ц від 28.02.2018). Вказана постанова роз»яснює, що діє абсолютна презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 07.02.2018 № 654/5243/14. Батько ніколи не звертався до його матері з позовом про визнання спірної квартири його особистою власністю, завжди визнавав за нею право власності на спірну квартиру. Батьки завжди говорили, що квартира залишиться йому, єдиному їхньому сину, а тому ніколи не ділили квартиру. Так сталося, що батько склав заповіт на все своє майно сторонній особі. Вважає, що він не мав на це усвідомленого волевиявлення. Він не може порушити права матері на спірну квартиру і вважає, що вона має право на Ѕ частину квартири, тому прохає задовольнити її позовні вимоги. Прохає розглядати справу у його відсутність (а.с.121-123).

20 лютого 2019 року ухвалою суду уклопотанні представника відповідача ОСОБА_3, за ордером ОСОБА_12 про зупинення провадження відмовлено. Продовжено процесуальний строк розгляду справи. Відкладено розгляд справи №554/9618/18. Призначено засідання на 27 березня 2019 року (а.с.128, 129).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 позов підтримав, прохав задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_3 до суду 20.02.2019 та 27.03.2019 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце судового засідання шляхом вручення судової повістки. Відзив на позовну заяву суду не надав (а.с.108, 141).

Третя особа ОСОБА_4 до суду не з»явився, надавши суду пояснення в яких прохав позов задовольнити, розгляд справити проводити без його участі.

Третя особа ПН Полтавського МНО ОСОБА_5 до суду не з»явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена про судове засідання, надавши суду лист в якому прохала здійснювати слухання справи за її відсутності.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 31.05.2018 в м.Красногорськ Московської області РФ загинув колишній чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_6, що слідує із копії свідоцтва про смерть (а.с.14).

Після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_2 та син померлого, ОСОБА_4 звернулись до нотаріуса, син для отримання спадщини, а ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про право власності на половину квартири на підставі вимог СК України. Нотаріус повідомив, що 21.02.2018 ОСОБА_6 посвідчив у ПН Полтавського МНО ОСОБА_9 заповіт, яким заповідав все своє майно відповідачеві у справі ОСОБА_3 (а.с.55-80).

ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 11.01.1989, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №48, що підтверджується копією витягу №6 від 14.11.2018 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.26).

15 жовтня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розлучилися, що слідує із копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.16).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 проживала разом із чоловіком в однокімнатній квартирі АДРЕСА_9, яку чоловік отримав на підставі обмінного ордеру від 10.09.1985 та був квартиронаймачем цієї квартири, що підтверджується ордером № 462 від 10.09.1985. Квартира однокімнатна, житловою площею 16.5 кв.м. Квартира знаходилась в ЖБК « Галактика». На час реєстрації шлюбу, ОСОБА_6 не повністю сплатив пайові внески за квартиру. Під час реєстрації шлюбу та проживання у вказаній квартирі, подружжя разом за спільні кошти, сплачували пайові внески за квартиру. У 1993 році, оскільки чоловік був членом ЖБК «Галактика», на його ім»я було видане свідоцтво про право власності на квартиру на підставі ЗУ « Про власність». За час проживання у цій квартирі подружжя за спільні кошти робили в квартирі ремонт : міняли сантехніку, вікна, двері інші роботи (а.с.20).

У 1995 році подружжя здійснили обмін однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_10, з доплатою, доплата становила еквівалент 3 000 доларів США. Квартира складається із двох окремих кімнат житловою площею 26 кв.м, загальною площею 43 кв.м та знаходиться в ЖБК «Висота». Обмін квартир посвідчений 1-ю Полтавською державною нотаріальною конторою від 30.08.1995 за № 4-2919. Договір міни був оформлений на чоловіка, а тому право власності на спірну квартиру зареєстроване на ОСОБА_6 на підставі договору міни, що підтверджується копією : довідок ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», договору міни.

Оскільки право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 було оформлене на чоловіка, ОСОБА_6, то і договір міни був оформлений на нього, а тому право власності на спірну квартиру зареєстроване на ОСОБА_6

Квартира АДРЕСА_5, котру подружжя виміняли, не була обтяжена ремонтом, тому подружжя у період шлюбу за спільні кошти зробили капітальний ремонт у квартирі. Здійснили перепланування в квартирі, а саме демонтували перегородки у підсобних приміщеннях (туалет та ванну сумістили), замінили каналізаційні труби, стояк, обклали кахлями, купили та поставили нові сантехнічні прибори (ванну, унітаз, змішувачі води), обклали кахлями кухню, замінили вхідні двері, вирівняли та пошпаклювали стіни і стелю, зробили нову стяжку підлоги, поклали ДВП, батареї опалення та труби опалення, поставили на кухні нове пластикове вікно, що псується копіями : технічного паспорту на квартиру; довідки ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор».

Таким чином, якщо зрівняти вартість майна, яке було у колишнього чоловіка до реєстрації шлюбу і після реєстрації шлюбу, то слід дійти до висновку, що за рахунок спільних коштів майно чоловіка значно збільшилось у вартості, кількості кімнат та розміру квартири, а отже наявні підстави для визнання спірної квартири спільною сумісною власністю.

Частина 1 статті 62 СК України, передбачає, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Із приписів ч.1 ст.62 СК України, вбачається, що збільшення вартості майна повинно відбуватися внаслідок спільних затрат подружжя, суттєвою ознакою має бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, а також його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення зясовується шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення.

За загальним правилом ст.60 СК, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об»єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, що встановлено ч.І ст. 61 СК України.

Дружина й чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК).

Конструкція норми ст.60 СК України, свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постановах ВС України від 07.02.2018 № 654/5243/14 та від 24.05.2017 у справі №6-843цс17.

Таким чином, ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6, разом за спільні кошти подружжя в період з січня 1989 року по 1992 рік включно сплачувала паєнакопичення за квартиру, яку отримав у результаті обміну її чоловік, під час обміну квартир подружжя за спільні кошти здійснили доплату та обмін на більшу квартиру у розмірі еквівалентній 3000 доларів США та отримали у власність двокімнатну квартиру АДРЕСА_6, в якій провели капітальний ремонт. Отже майно, яким володів чоловік ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу збільшилось у вартості та кількості (з однокімнатної квартири подружжя отримало у власність двокімнатну квартиру).

Факт незвернення із позовом про розподіл майна подружжя не є підставою для припинення права власності на спільну сумісну власність. Діє абсолютна презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що спірна квартира за адресою квартира АДРЕСА_11 є спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_6, оскільки придбана в період шлюбу.

Виходячи з вимог статті 70 СК України, розмір частки ОСОБА_2 у спірній квартирі, як спільній сумісній власності подружжя становить Ѕ частка.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43 кв.м, житловою площею 26 кв.м, яка складається з 2 кімнат, у тому числі 1-а кімната (7) площею 9,6 кв.м, 2-а кімната (8) площею 16,4 кв.м, коридору (1) площею 5,9 кв.м, тамбуру (2) площею 0,8 кв.м, вбудованої шафи (3) площею 0,6 кв.м., санвузлу (4) площею 3,2 кв.и., кухні (6) площею 5,8 кв.м., одного відділення сараю в підвалі площею 2,0 кв.м.

Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають (1 505+352,40) 1 857 грн. 40 коп. (а.с.1, 2).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Також стягнути з ОСОБА_3 судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 130,131, 141, 229, 247, 263, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, розподіл майна, визнання права власності на частку квартири задовольнити повністю.

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та покійного чоловіка ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 загальною площею 43 кв.м, житловою площею 26 кв.м, яка складається з 2 кімнат, у тому числі 1-а кімната (7) площею 9,6 кв.м, 2-а кімната (8) площею 16,4 кв.м, коридору (1) площею 5,9 кв.м, тамбуру (2) площею 0,8 кв.м, вбудованої шафи (3) площею 0,6 кв.м., санвузлу (4) площею 3,2 кв.и., кухні (6) площею 5,8 кв.м., одного відділення сараю в підвалі площею 2,0 кв.м.

Стягнути з громадянина України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, остання відома адреса реєстрації квартира №60, вулиця 23 Вересня, 3 місто Полтава, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь громадянка України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована - квартира №70, вулиця (колишня Калініна) ОСОБА_13, 26 місто Полтава, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1 857 (одна тисяча вісімсот п»ятдесят сім ) гривень 40 (сорок) копійок.

Позивач громадянка України, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована - квартира №70, вулиця (колишня Калініна) ОСОБА_13, 26 місто Полтава, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач громадянин України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, остання відома адреса реєстрації квартира №60, вулиця 23 Вересня, 3 місто Полтава, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Третя особа громадянин України, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає квартира №111, вулиця Київське шосе, 70 місто Полтава, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, місцезнаходження вулиця Чорновола, 6, місто Полтава.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на подачу апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Октябрським районним судом м. Полтави за заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікацйної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресоюhttp://court.gov.ua/sud1622/з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Повний тест рішення складено 27 березня 2019 року.

Суддя І.О.Блажко