ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2660/19 Справа № 185/8043/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ПАТ КБ «Південкомбанк» звернулися з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Південкомбанк» посилалися на те, що 26 листопада 2013 року між ПАТ КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_1 було укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 000 грн. зі сплатою 26% на рік за весь час користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 23 травня 2014 року. Позичальник взяла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитними коштами та повернути суму кредиту у порядку та розмірах, встановлених договором. Банк виконав своїх зобов'язання, надав відповідачу кредит у розмірі 150 000 грн. ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 02 липня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором № 315К-72Ф від 26 листопада 2013 року в сумі 267 489 грн. 62 коп., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 150 000 грн., поточної заборгованості зі сплаті процентів за користування кредитом - 3 358 грн. 33 коп., простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 42 899 грн. 97 коп., пеня - 71 231 грн. 32 коп. На підставі викладеного, банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загалбному розмірі 267 489 грн. 62 коп. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Південкомбанк» просить рішення суду від 20 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Південкомбанк» у повному обсязі, посилаючись на доведеність обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду від 20 вересня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ КБ «Південкомбанк» залишити без задоволення , посилаючись на її безпідставність.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Південкомбанк» було укладено договір банківського вкладу №458Д-72Ф, відповідно до якого ОСОБА_1 передає, а Банк приймає на депозитний вклад, на умовах цього договору, грошові кошти в сумі 180 000 грн. на строк 212 днів. Датою початком строку розміщення вкладу - 21 листопада 2013 року, дата повернення - 21 червня 2014 року. Процентна ставка по вкладу 22,5% річних з виплатою процентів щомісячно (т.1 а.с.105, 106).

Згідно договору від 26 листопада 2013 року про внесення змін №1 до Договору банківського вкладу №458Д-72Ф від 21 листопада 2013 року основний договір було доповнено п.3.1.9 наступного змісту «В разі настання обставин зазначених в пункті 2.10 кредитного договору, вкладник надає банку здійснити повне, або часткове списання суми в обсязі заборгованості за Кредитним договором на транзитний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Південкомбанк», код (МФО) 335946, в забезпечення виконання зобов'язань Вкладника за Кредитним договором (т.1 а.с.107).

26 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Південкомбанк» було укладено договір, відповідно до якого банк надає ОСОБА_1 кредит в у сумі 150 000 грн. на споживчі потреби під 26 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 23 травня 2014 року (т.1 а.с.13-16, 95-104).

Банк виконав свої зобов'язання та надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 150 000 грн. (т.1 а.с.18).

26 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Південкомбанк» було укладено договір застави майнових прав на депозитний вклад №3153-72Ф, яким було забезпечено вимоги Заставодержателя, що витікають з Кредитного договору № 315К-72Ф від 26 листопада 2013 року (т.1 а.с.108-113).

Пунктом 1.2 вищезазначеного договору передбачено, що сторони домовилися, що в розумінні ст.49 Закону України «Про заставу» Боржником Заставодавця є ПАТ КБ «Південкомбанк».

Відповідно п.1.4 вищезазначеного договору вартість предмета застави становила 180 000 грн.

Відповідно до п.2.10 вищевказаного договору з метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов'язань Позивачальника за цим договором (в т.ч. із сплати пені, штрафів, тощо) останній відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає Банку, а Банк набуває право (але не зобов'язаний) здійснювати договірне списання коштів на свою користь та спрямувати на погашення заборгованості за Кредитним договором, за наступних умов: обставини за яких Банк набуває право здійснити (здійснювати) договірне списання - настання строків виконання Позивальником будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором , а також за умови невиконання або неналежного виконання Позичальником вимог Банку про дострокове повернення Кредиту згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.3.2.4 вищевказаного кредитного договору, кредитор має право «Звернути стягнення на предмет застави у разі не повернення Позичальником Кредиту, несплати процентів, штрафних санкцій, інших платежів згідно з умовами Договору». Договором застави майнових прав обумовлений порядок задоволення вимог заставодержателя та порядок звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до п.5.4 Договору застави «Звернення стягнення на Предмет застави здійснюється Заставодержателем у порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про заставу», а саме шляхом відступлення Заставодавцем Заставодержателю права вимоги, що випливає із заставного права. У разі настання обставин, передбаченим цим Договором та відповідно до яких у Заставодержателя з'являється безумовне право на звернення стягнення за цим Договором, сторони домовились, що право вимоги, що є Предметом застави за цим Договором, автоматично переходить до Заставодержателя з моменту набуття останнім права на звернення стягнення на Предмет застави за цим Договором у порядку передбаченому ст.23 Закону України «Про заставу»». При цьому, уступка права вимоги за основним Договором здійснюється на підставі цього Договору, і не потребує укладання сторонами будь-яких додаткових угод. Після набуття Заставодержателем права на звернення стягнення на Предмет застави за цим Договором, на підставі ст. 606 Цивільного кодексу України, зобов'язання за цим Договором (в межах заборгованості Заставодавця (Позивчальника) припиняються, і на підставі меморіального ордеру Заставодержатем без будь-яких додаткових узгоджень із Заставодавцем здійснюється списання коштів з рахунку, зазначеному у пункті 1.2. цього Договору, із зарахуванням цих коштів в рахунок виконання зобов'язань, забезпечених заставою.

З постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 №598 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" вбачається, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 вересня 2014 № 101 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Південкомбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на 1 рік з 26 вересня 2014 року по 26 вересня 2015 року включно (т.1 а.с.3, 4).

Умовами договору застави від 26 листопада 2013 року, який забезпечує виконання зобов'язань за кредитним договором від 26 листопада 2013 року № 315К-72Ф, передбачено звернення стягнення на предмет застави шляхом відступлення відповідачем права вимоги за договором банківського вкладу (депозиту) від 21 листопада 2013 року на суму, що рівна сумі заборгованості за кредитним договором від 26 листопада 2013 року №315К-72Ф, усіх додаткових угод/додаткових договорів до нього, а також зі сплати процентів, штрафних санкцій (пені) за цим договором.

Відповідно до п. 2.1.6 договору застави від 26 листопада 2013 року якщо настане певна обставина, заставодавець отримає право (а не вправі набути) одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на заставлене майно переважно перед іншими кредиторами всі права вкладника в частині розміру заборгованості за кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції посилався на, що договірне списання коштів з рахунку ОСОБА_1 є неможливим через запровадження в банку тимчасової адміністрації, та виходячи з умов договору застави відбувається фактична реалізація права застави шляхом задоволення вимог ПАТ КБ «Південкомбанк» за кредитним договором №315К-72Ф від 26 листопада 2013 року за рахунок майнових прав на грошові кошти за договором банківського вкладу, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із вимогами ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України (в редакції станом на листопад 2013 року), обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до якої обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом пп. 1, 4 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у редакції чинній на час запровадження у банку тимчасової адміністрації, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Пунктом 8 статті 26 вказаного Закону встановлено, що Фонд не відшкодовує, зокрема кошти за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань.

Відповідно до частини третьої статі 46 даного Закону вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Стаття 52 Закону визначає черговість та порядок задоволення вимог до банку, а також оплату витрат та здійснення платежів.

21 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Південкомбанк» було укладено договір банківського вкладу №458Д-72Ф, відповідно до якого ОСОБА_1 передає, а Банк приймає на депозитний вклад, на умовах цього договору, грошові кошти в сумі 180 000 грн. на строк 212 днів. Датою початком строку розміщення вкладу - 21 листопада 2013 року, дата повернення - 21 червня 2014 року. Процентна ставка по вкладу 22,5% річних з виплатою процентів щомісячно (т.1 а.с.105, 106).

Згідно договору від 26 листопада 2013 року про внесення змін №1 до Договору банківського вкладу №458Д-72Ф від 21 листопада 2013 року основний договір було доповнено п.3.1.9 наступного змісту «В разі настання обставин зазначених в пункті 2.10 кредитного договору, вкладник надає банку здійснити повне, або часткове списання суми в обсязі заборгованості за Кредитним договором на транзитний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Південкомбанк», код (МФО) 335946, в забезпечення виконання зобов'язань Вкладника за Кредитним договором (т.1 а.с.107).

26 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Південкомбанк» було укладено договір, відповідно до якого банк надає ОСОБА_1 кредит в у сумі 150 000 грн. на споживчі потреби під 26 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 23 травня 2014 року (т.1 а.с.13-16, 95-104).

Банк виконав свої зобов'язання та надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 150 000 грн. (т.1 а.с.18).

26 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Південкомбанк» було укладено договір застави майнових прав на депозитний вклад №3153-72Ф, яким було забезпечено вимоги Заставодержателя, що витікають з Кредитного договору № 315К-72Ф від 26 листопада 2013 року (т.1 а.с.108-113).

Пунктом 1.2 вищезазначеного договору передбачено, що сторони домовилися, що в розумінні ст.49 Закону України «Про заставу» Боржником Заставодавця є ПАТ КБ «Південкомбанк».

Відповідно п.1.4 вищезазначеного договору вартість предмета застави становила 180 000 грн.

Відповідно до п.2.10 вищевказаного договору з метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов'язань Позивачальника за цим договором (в т.ч. із сплати пені, штрафів, тощо) останній відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає Банку, а Банк набуває право (але не зобов'язаний) здійснювати договірне списання коштів на свою користь та спрямувати на погашення заборгованості за Кредитним договором, за наступних умов: обставини за яких Банк набуває право здійснити (здійснювати) договірне списання - настання строків виконання Позивальником будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором , а також за умови невиконання або неналежного виконання Позичальником вимог Банку про дострокове повернення Кредиту згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п.3.2.4 вищевказаного кредитного договору, кредитор має право «Звернути стягнення на предмет застави у разі не повернення Позичальником Кредиту, несплати процентів, штрафних санкцій, інших платежів згідно з умовами Договору». Договором застави майнових прав обумовлений порядок задоволення вимог заставодержателя та порядок звернення стягнення на предмет застави.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, ПАТ КБ «Південкомбанк» посилалися на те, що 26 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Південкомбанк» було укладено договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в у сумі 150 000 грн. на споживчі потреби під 26 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 23 травня 2014 року, однак ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов'язання на кредитним договором у зв'язку з чим станом на 02 липня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 267 489 грн. 62 коп., які просили стягнути з відповідача на їх користь (т.1 а.с.1, 2).

З постанови Правління Національного банку України від 24 вересня 2014 №598 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" вбачається, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 вересня 2014 № 101 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПІВДЕНКОМБАНК" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ КБ «Південкомбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. строком на 1 рік з 26 вересня 2014 року по 26 вересня 2015 року включно (т.1 а.с.3, 4).

Слід зазначити, під час тимчасової адміністрації банку не проводяться активні операції, що підтверджується, зокрема, положеннями ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та вони можуть призвести до порушення черговості задоволення вимог кредиторів, визначених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, у будь-якому разі в період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог третьої особи має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону, у зв'язку з чим припинення зобов'язань за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку статті 52 Закону, не допускається.

З матеріалів справи вбачається, списання коштів з депозитного рахунку ОСОБА_1 у рахунок погашення її заборгованості за вищевказаним кредитним договором банком не проводилося. Банк зазначав, що це є правом банку, а не обов"язком.

З наданого ПАТ КБ «Південкомбанк» розрахунку вбачається, що станом на 02 липня 2015 року утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 267 489 грн. 62 коп., з яких: 150 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3358 грн. 33 коп. - поточна заборгованість по відсоткам, 42 899 грн. 97 коп. - прострочена заборгованість зі сплати відсотків, 71 231 грн. 32 коп. - пеня за порушення строків платежів (т.1, а.с.19-23).

Слід зазначити, з наданих суду доказів заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором за тілом кредиту підтверджується та становить суму у розмірі - 150 000 грн., яка має бути стягнута з відповідача на користь ПАТ КБ «Південкомбанк».

Щодо стягнення відсотків та пені за кредитним договором, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з кредитного договору №315К-72Ф від 26 листопада 2013 року, кінцевим терміном повернення кредиту є 23 травня 2014 року (т.1 а.с.13-16, 95-104).

Таким чином, строк дії кредитного договору № 315К-72Ф від 26 листопада 2013 року закінчився - 23 травня 2014 року.

Банк як кредитор позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, після спливу строку кредитування, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

З наданого ПАТ КБ «Південкомбанк» розрахунку заборгованості позичальника (тіло+проценти+комісія) за кредитним договором №315К-72Ф від 26 листопада 2013 року вбачається, що на дату закінчення строку дії вказаного кредитного договору 23 травня 2014 року заборгованість по відсоткам відсутня (т.1 а.с.19).

Крім того з наданого банком розрахунку заборгованості позичальника (пеня) вбачається, що пеню за кредитом банк почав нараховувати відповідачу з 26 травня 2014 року, тобто вже після закінчення строку дії кредитного договору (т.1 а.с.20-23).

Доказів на підтвердження наявності заборгованості за пенею станом на день закінчення строку дії кредитного договору банком суду не надано, з розрахунку заборгованості не вбачається наявність такої заборгованості на 23 травня 2014 року.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що заборгованість за відсотками та пенею за кредитним договором станом на дату закінчення строку дії кредитного договору - на 23 травня 2014 року відсутня.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Південкомбанк» підлягає стягненню заборгованість за вищевказаним кредитним договором по тілу кредиту в розмірі 150 000 грн., яка утворилася станом на 23 травня 2014 року.

У задоволенні вимог ПАТ КБ «Південкомбанк» про стягнення з відповідача на користь банку відсотків та пені, нарахованої після закінчення строку дії кредитного договору, слід відмовити у зв"язку з безпідставністю та недоведеністю вимог в цій частині.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу ПАТ КБ «Південкомбанк» слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

З ОСОБА_1 на користь ПАТ «Південкомбанк», відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір за звернення з апеляційною скаргою, пропорційно задоволеним позовним вимогам банку, в розмірі 3 375 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» заборгованість за кредитним договором №315К-72Ф від 26 листопада 2013 року станом на 23 травня 2014 року за тілом кредиту розмірі 150 000 грн.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Південкомбанк» судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 3 375 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді