Провадження № 2/127/842/19
У Х В А Л А

01 квітня 2019 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Іщук Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні заяву Служби автомобільних доріг у Вінницькій області про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т.П. в цивільній справі №752/23889/18 за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державного агентства автомобільних доріг України, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа, провадження в якій відкрите 19.11.2018 року в порядку загального позовного провадження Голосіївським районним судом м.Києва та яка передана за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області ухвалою від 04.02.2019 року.

Справа прийнята до провадження та підготовче засідання призначене на 01.04.2019 року.

29.03.2019 року через канцелярію суду відповідачем у справі подана заява про відвід судді. Заява мотивована тим, що суддя брала участь у судовому розгляді справи про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивача та прийняла необґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог позивача, що було скасоване судом касаційної інстанції, це в свою чергу викликає сумнів в неупередженості та обєктивності судді при розгляді даної справи про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку з поновленням позивача.

Позивач ОСОБА_1 вказував на необґрунтованість відводу, зазначаючи, що поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - різні справи, він поновлений на роботі рішенням Верховного Суду, яке фактично підтвердило рішення судді.

Дослідивши обставини, викладені у заяві та матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, і є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п.43 рішення Європейського суду «Веттштайн проти Швейцарії»).

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є, у тому числі, інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Відповідач, як на підставу відводу, вказує на ухвалення суддею рішення в іншій справі (про поновлення ОСОБА_1 на роботі), яке було скасоване судом касаційної інстанції. Однак, суд звертає увагу, що висловлена позиція суду при розгляді інших справ не дає підстав стверджувати про не обєктивність чи упередженість суду в цій справі, зважаючи на індивідуальність кожної справи.

Відповідні положення передбачені і ч.4 ст.36 ЦПК України.

Разом з тим, суд враховує, що у відповідача склалась думка про не обєктивність судді і така категорична позиція може в подальшому ускладнити розгляд справи та викликати сумнів в об'єктивності прийнятого рішення, а також з метою унеможливлення тиску на суд при розгляді цієї справи, вважаю за необхідне відвід задовольнити і справу передати на розгляд іншому складу суду з урахуванням положень ст. 33 ЦПК України.

При цьому, суд зважає на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини (зокрема, Рішення у справі Delcourtv. Belgium від 17.01.1970 року № 2689/65, Рішення у справі Toconoand Profesorii Prometeistiv. Moldova від 26.06.2007 року № 32263/03, а також Рішення у справі DeCubberv. Belgium від 26.10.1984 року, згідно яких правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться ).

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 36, 37 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід головуючого судді Іщук Т.П. задовольнити.

Цивільну справу № 752/23889/18 за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державного агентства автомобільних доріг України, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передати на розгляд іншому складу суду з урахуванням положень ст. 33 ЦПК України

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: