Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 643/5842/16-ц

провадження № 61-47217св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3,

відповідач за зустрічним позовом - суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_9,

третя особа: управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана представником ОСОБА_5, на постанову Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року у складі суддів: Кіся П. В., Бурлака І. В., Яцини В. Б.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Київським районним судом м. Харкова розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту та виїзд дитини за межі України без згоди батька та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_9, третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

09 липня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 систематично створює перешкоди у виконанні рішення суду, яким встановлено порядок його спілкування з дитиною, всі свої дії спрямовує на позбавлення його будь-якої можливості спілкуватися з сином, не переймаючись при цьому інтересами дитини. Указує, що невжиття заходів забезпечення позову, призведе до ускладнення вирішення спору, а у разі вивезення дитини за межі України зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення його позову.

ОСОБА_3 просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

передачі йому малолітнього сина - ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення належного виконання рішення суду по цивільній справі № 643/13374/13-ц про встановлення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною;

заборонити виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_7 за межі України (в Португалію) у супроводі біологічної матері;

до набрання чинності рішення у справі заборонити будь-яким особам у будь-якій формі вчиняти будь-які дії щодо зміни проживання та вивезення його сина - малолітнього ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі м. Харкова - без згоди батька - ОСОБА_3 та залишати дитину з будь-якими особами, зокрема біологічної матері його сина ОСОБА_2

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року в задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, кожна із сторін заявила вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з нею і вжиття заходів забезпечення позову шляхом передання малолітнього сина ОСОБА_3 до батька та заборону зміни місця проживання та вивезення сина ОСОБА_3 за межі м. Харкова без згоди батька, фактично ототожнюватиме задоволення позовних вимог, що є неприпустимим з огляду на положення статті 149 ЦПК України, а накладення заборони на виїзд малолітнього ОСОБА_3 за кордон України не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року змінено. Заяву ОСОБА_3 від 09 липня 2018 року про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено виїзд неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України без обопільної згоди батьків до вирішення спору у цій цивільній справі.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що особливості спірних правовідносин, наявність невирішених взаємовиключних позовних вимог, а також наявність даних про реальну можливість безстрокового вивезення відповідачем (за зустрічним позовом) чи іншими особами за її дорученням неповнолітньої дитини ОСОБА_7 свідчить про реальну загрозу неможливості виконання в такому випадку рішення суду про задоволення позову ОСОБА_3 Апеляційний суд зробив висновок про те, що заява ОСОБА_3 у частині забезпечення позову шляхом заборони вивезення неповнолітньої дитини ОСОБА_7 за межі України без згоди обох батьків до вирішення спору по суті підлягає задоволенню, оскільки є зваженим заходом, який з одного боку забезпечить розгляд справи і виконання рішення, а з іншого в найменшій мірі зачіпає інтереси дитини та не порушує уклад її життя.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_5, на постанову Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення апеляційної скарги скасувати та залишити в силі ухвалу першої інстанцій про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що заборона виїзду дитини апеляційним судом ототожнюється із забороною вчинення дій в порядку, передбаченому статтею 150 ЦПК України. Однак це є порушенням процесуальних норм. Згідно вимог ЦПК України, заборона вчинення дій стосується сторони у справі, а не власної дитини. ОСОБА_3 затягує розгляд справи, чим перешкоджає доступу у правосудді. ОСОБА_3 не наведено жодного доводу та не надано доказів на підтвердження своєї заяви про забезпечення позову, шляхом заборони виїзду дитини за межі України без обопільної згоди батьків, що свідчить про незаконність оскарженого рішення. ОСОБА_2 посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року та зазначає, що забезпечення найкращих інтересів дитини повинно мати першочергове значення.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_2 оскаржує постанову Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову, а в іншій частині постанова апеляційного суду не оскаржується та у касаційному порядку не переглядається.

У лютому ОСОБА_3 подав до суду заяву, у якій виклав свої заперечення на касаційну скаргу та просив залишити в силі постанову Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

При частковому задоволенні заяви та забезпечення позову шляхом заборони вивезення неповнолітньої дитини ОСОБА_7 за межі України без згоди обох батьків до вирішення спору по суті, апеляційний суд виходив із наявності невирішених взаємовиключних позовних вимог, а також наявності даних про реальну можливість безстрокового вивезення відповідачем (за зустрічним позовом) чи іншими особами за її дорученням неповнолітньої дитини ОСОБА_7, що свідчить про реальну загрозу неможливості виконання в такому випадку рішення суду про задоволення позову ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком апеляційного суду з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Встановивши, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони виїзду малолітнього ОСОБА_3 за кордон України не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову. Натомість суд апеляційної інстанції змінив ухвалу суду першої інстанції, що відповідала закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального права. У зв'язку із наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, постанову апеляційного суду в частині, якою змінено ухвалу суду першої інстанції, скасувати і залишити у цій частині в силі ухвалу суду першої інстанції.

ОСОБА_2 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 352,40 грн, а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 413, 416, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана представником ОСОБА_5, задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року в частині зміни ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року та заборони виїзду неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без обопільної згоди батьків до вирішення спору у справі, скасувати.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року в частині відмови у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в частині заборони виїзду неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без обопільної згоди батьків до вирішення спору у справі, залишити в силі.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року в частині заборони виїзду неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без обопільної згоди батьків до вирішення спору у справі втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 352,40 грн судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат