Справа №487/8344/18
Провадження №2/487/858/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.03.2019 року Заводський районний суд м.Миколаєва в складі: головуючого - судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час їх з відповідачем шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Заочним Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.05.2016 року з ОСОБА_2 на її (позивача) користь стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з 29.03.2016 року до досягнення дітьми повноліття.

В той же час, вказувала, що на теперішній час сума щомісячних аліментів недостатня для забезпечення дітей, до того ж він менший від мінімального розміру аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Виходячи з цього, та посилаючись на положення ст. 181 СК України , просила суд змінити спосіб стягнення аліментів із 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача, на тверду грошову суму у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. Крім того з огляду на постійне проживання дітей разом з нею (позивачем), постійного піклування дітьми, та з метою подальшої реєстрації дітей і отримання необхідної державної допомоги, просила суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом з нею.

Ухвалою суду від 10.01.2019 року провадження у справі було відкрито.

В судове засідання представник позивача не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

У судове засідання відповідач не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Сторони з 17.01.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 16.09.2015 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 і ОСОБА_2 був розірваний. Позивачу ОСОБА_2 було відновлено дошлюбне прізвище "Бурхан".

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.05.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з 29.03.2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а якщо домовленості немає, то за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів ч.1-3 ст. 181 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 цієї статті визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, ст. 192 СК України визначає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 143цс-13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження /зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку /доходу/ матері, батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та навпаки/.

Таким чином, на теперішній час, у зв'язку зі змінами, внесеним до СК України Законом України № 2037-VIII від 17 травня 2017 року, отримувач аліментів на свій розсуд має право визначати спосіб стягнення аліментів, а також просити про їх збільшення, що буде здійснено за рішенням суду.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що за існуючих положень закону та заяви позивачки про бажання збільшити розмір стягнутих аліментів, а також, беручи до уваги, що призначений судом розмір аліментів менший ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на утримання дитини, тому приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині зміни способу стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, суд приходить до наступного.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений ч.2 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом було встановлено, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 і знаходяться на її утриманні.

Право проживання дітей з матір'ю ніким не оспорюється, спору з цього приводу не існує, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дітей є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 262-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 визначений рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.05.2016 року, із 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м. Миколаєва, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНН НОМЕР_2) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя С.В.Щербина