Справа № 127/3502/13-ц
Провадження № 22-ц/801/2268/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуСправа № 127/3502/13-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючої судді Марчук В.С.

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

секретар: Константинов А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 127/3502/13-ц за поданням Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2013 року, постановлену в залі суду під головуванням судді Бойко В.М., дата складення повного судового рішення невідома, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2013 року старший державний виконавець Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ Заболотна С.В. звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до моменту виконання ним своїх зобов`язань.

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Замостянському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції знаходиться наказ Господарського суду Вінницької області № 16/24/2012/5003 від 06.08.2012 року про стягнення з ТОВ «Проммеханіка-Україна» на користь ПАТ «Ерде Банк» заборгованості в розмірі 217 271,72 грн.

Заявник зазначає, що в самостійний строк та на час звернення в суд з поданням судове рішення - не виконане. 09.01.2013 року державним виконавцем, з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, відкритих рахунків боржника в установах банків, направлено запити до КП «ВМБТІ», МРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області, Головного управління Державного комітету України по земельних ресурсах у Вінницькій області, ДПІ в м. Вінниці, управління статистики у Вінницькій області, інспекції «Держтехнагляду» по м. Вінниці.

11.01.2013 року винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до відповідних банківських установ для виконання.

03.01.2013 року до відділу надійшла заява від стягувача, а саме АТ «Ерде Банк», про тимчасове обмеження керівника підприємства боржника у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань за судовим рішенням.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 , інд. № НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є співзасновником ТОВ «Проммеханіка-Україна».

З урахуванням викладеного, старший державний виконавець Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ просила суд тимчасово обмежити керівника боржника - юридичної особи - громадянина ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області подання задоволено. Постановлено тимчасово обмежити керівника боржника - юридичної особи громадянина ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань за наказом Господарського суду Вінницької області №16/24/2012/5003 від 06.08.2012 року про виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 19.07.2012 року, у справі №16/24/2012/5003.

Не погодившись з даною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області, як необгрунтовану, незаконну та таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга грунтується на тому, що ОСОБА_1 не являється керівником ТОВ «Проммеханіка-Україна», а також не є боржником згідно наказу Господарського суду Вінницької області №16/24/2012/5003 від 06.08.2012 року. Крім того, скаржник зазначає, що він не є стороною виконавчого провадження, не ухилявся від виконання судового рішення та не знав про відкриття виконавчого провадження; що у нього немає повноважень на представництво боржника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Згідно частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції даним вимогам не відповідає.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на викладене, при розгляді зазначеної апеляційної скарги слід керуватися нормами матеріального та процесуального права, застосованого судом першої інстанції, яке діяло на час постановлення оскаржуваної ухвали, тобто станом на 14 лютого 2013 року.

В ході розгляду справи встановлені наступні обставини.

Наказом про виконання рішення господарського суду у справі № 16/24/2012/5003 від 06.08.2012 року відповідно до рішення господарського суду Вінницької області від 19.07.2012 року у справі №16/24/2012/5003, яке набрало законної сили 06.08.2012 року, стягнуто з ТОВ «Проммеханіка-Україна» на користь ПАТ «ЕРДЕ БАНК» 199 926,19 грн. простроченої заборгованості за основною сумою овердрафту; 13085,30 грн. - заборгованості за простроченими процентами за користування овердрафтом; 4260,23 грн. - судових витрат на судовий збір (а.с. 3).

В загальному заборгованість складає 217 217,72 грн.

Постановою головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції від 24.12.2012 року відкрите виконавче провадження ВП №35757584 за наказом №16/24/2012/5003, виданим 06.08.2012 року Господарським судом Вінницької області про стягнення з ТОВ «Проммеханіка-Україна» на користь ПАТ «Ерде Банк» заборгованості в сумі 217 217,72 грн. (а.с. 5).

Задовольняючи подання, суд першої інстанції керувався положеннями ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» та ст. 377-1 ЦПК України, які діяли на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Проте, на думку Вінницького апеляційного суду у складі колегії суддів, місцевий суд дійсно постановив оскаржувану ухвалу за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які він визнав встановленими та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, у п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час постановлення оскаржуваної ухвали, говориться про те, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно з ст. 377-1 ЦПК України, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз викладених норм вказує на те, що особа може бути обмежена у праві виїзду за межі України за наявності у нього статусу саме керівника боржника юридичної особи, якщо боржником за судовим рішенням є юридична особа, як у даному випадку.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.02.2013 року, тобто на час постановлення оскаржуваної ухвали, ОСОБА_1 був співзасновником ТОВ «Проммеханіка-Україна», а керівником зазначеної установи являвся ОСОБА_2 (а.с. 30).

Про це вказується і у самому поданні державного виконавця, на що суд першої інстанції не звернув уваги і взагалі не з`ясовував обставин про керівника боржника, всупереч вимогам ст. 377-1 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», які діяли на час постановлення оскаржуваної ухвали.

З врахуванням викладених обставин, ОСОБА_1 , на час розгляду подання та постановлення оскаржуваної ухвали суду, не був боржником у виконавчому провадженні №35757584 з виконання наказу №16/24/2012/5003, виданого 06.08.2012 року Господарським судом Вінницької області про стягнення з ТОВ «Проммеханіка-Україна» на користь ПАТ «Ерде Банк» заборгованості у сумі 217217,72 грн., а також не був і керівником зазначеного боржника - ТОВ «Проммеханіка-Україна».

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази про ухилення боржника -ТОВ «Проммеханіка-Україна» від виконання судового рішення, а саме: наказу Господарського суду Вінницької області № 16/24/2012/5003 від 06.08.2012 року.

За таких умов, у суду першої інстанції були відсутні законні підстави для задоволення подання щодо обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1

З огляду на встановлені обставини справи та норми ст. ст. 377 і 255 ЦПК України, відсутні підстави для закриття провадження у справі, тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, в силу ст. 376 ЦПК України, ухвалу суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні подання Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2013 року скасувати та ухвалити нове судове рішення. У задоволенні подання Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про тимчасове обмеження керівника боржника - юридичної особи громадянина ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань- відмовити.

Стягнути з Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ( , місцезнаходження вул. Соборна, 15А, м. Вінниця) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ) судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 384,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя В.С. Марчук