Ухвала

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/34114/17

провадження № 61-48008св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»,

треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» Оберемко Роман Анатолійович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про зупинення провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року у складі колегії суддів:

Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» Оберемка Р. А. (далі - Уповноважена особа ФГВФО Оберемок Р. А., Уповноважена особа ФГВФО), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за весь час затримки у виплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, зобов`язання видати копію наказу про звільнення та трудову книжку.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що 08 лютого 2016 року між нею та Уповноваженою особою ФГВФО укладено строковий трудовий договір № 23, за умовами якого вона була прийнята на роботу на посаду начальника відділу розрахунків з персоналом Управління бухгалтерського обліку та звітності Департаменту процедури виведення банку з ринку. Додатковою угодою

від 23 березня 2016 року внесено зміни до трудового договору, зокрема змінено її посаду на «начальник відділу розрахунків з персоналом Управління бухгалтерського обліку та звітності» (пункт 1.4 договору), установлено посадовий оклад у розмірі 15 000,00 грн (пункт 4.1 договору) та продовжено строк дії трудового договору до 31 серпня 2016 року (пункт 6.2.1 договору).

Після закінчення визначеного трудовим договором строку, її із займаної посади не звільнили, вона продовжувала виконувати свої трудові обов`язки, а тому укладений з нею трудовий договір згідно зі статтею 39-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) став безстроковим.

Наказом Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» Білої І. В. від 13 липня

2016 року № 271-к було запроваджено та оголошено працівникам Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» (далі - ПАТ «Укрінбанк», банк) простій до моменту настання однієї з двох зазначених подій з оплатою двох третин тарифної ставки посадового окладу на період простою (частина перша статті 113 КЗпП України), а саме до моменту: а) оскарження будь-яким із відповідачів ухвалених у справі № 826/5325/16 рішень в касаційному порядку та ухвалення за результатами такого касаційного перегляду Вищим адміністративним судом України відповідного рішення у вказаній справі; б) погодження Національним банком України нових керівників ПАТ «Укрінбанк».

У зв`язку із невиплатою заробітної плати з липня 2016 року, вона 24 листопада 2016 року звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про її звільнення на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

У відповідь на зазначену заяву, Уповноважена особа ФГВФО Оберемок Р. А. повідомив, що ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» визнано незаконною та відмінено, правонаступником ПАТ «Укрінбанк» є Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «УКР/ІН/КОМ»), а тому всі вимоги щодо виконання обов`язків роботодавця позивача належать до виконання ПАТ «УКР/ІН/КОМ».

06 квітня 2018 року позивач звернулася до суду з клопотанням про заміну відповідачів - Уповноважену особу ФГВФО та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ПАТ «УКР/ІН/КОМ».

Посилаючись на те, щов порушення вимог трудового законодавства після подання нею заяви про звільнення, відповідач не видав наказ про її звільнення, трудову книжку та не провів з нею повний розрахунок при звільненні, просила стягнути з ПАТ «УКР/ІН/КОМ» заборгованість по заробітній платі у розмірі 175 000,00 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 8 770,42 грн, вихідну допомогу при звільненні у розмірі 45 000,00 грн, компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 17 045,45 грн, компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку у розмірі 5 454,54 грн. Крім того, внаслідок неправомірних дій Уповноваженої особи ФГВФО Оберемка Р. А. їй було заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої просила стягнути з відповідача 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ПАТ «УКР/ІН/КОМ» надати ОСОБА_1 копію наказу про її звільнення з посади начальника відділу розрахунків з персоналом Управління бухгалтерського обліку та звітності Департаменту процедури виведення банку з ринку на підставі пункту 3 статті 38 КЗпП України, з 25 листопада 2016 року, а також оригінал трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 із записом про її звільнення з посади начальника відділу розрахунків з персоналом Управління бухгалтерського обліку та звітності Департаменту процедури виведення банку з ринку на підставі пункту 3 статті 38 КЗпП України з 25 листопада 2016 року.

Стягнуто з ПАТ «УКР/ІН/КОМ» на користь ОСОБА_1 заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі

175 000,00 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати у розмірі 8 770,42 грн, вихідну допомогу при звільненні у розмірі 45 000,00 грн, компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 17 045,45 грн, компенсацію за невикористану щорічну додаткову відпустку у розмірі 5 454,54 грн, з подальшим вирахуванням із вказаних сум податків, зборів і обов`язкових платежів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що станом на час розгляду справи скасовано постанови Правління Національного банку України (далі - НБУ) від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» та від 22 березня 2016 року № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», з моменту їх прийняття, а тому суд дійшов висновку, що належним відповідачем у справі є ПАТ «УКР/ІН/КОМ», як правонаступник сторони трудового договору - ПАТ «Укрінбанк». Оскільки після закінчення строку дії строкового трудового договору трудові відносини сторін не припинились, а після подання позивачем заяви про звільнення відповідач у порушення трудового законодавства не видав трудову книжку та копію наказу про її звільнення, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача видати ОСОБА_1 копію наказу про її звільнення та оригінал трудової книжки. З огляду на те, що нарахування та виплата заробітної плати ОСОБА_4 не здійснювалась з 13 липня

2016 року, розрахунок після подання нею заяви про звільнення не був проведений, суд першої інстанції дійшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з другої половини липня 2016 року до грудня 2017 року (17,5 місяців) у розмірі 175 000,00 грн (17,5*10 000,00 грн - 2/3 розміру щомісячного окладу за період простою). Крім того, з відповідача підлягає стягненню сума компенсації інфляційних втрат за період невиплати заробітної плати, з липня 2016 року - вересня 2017 року (включно) у розмірі 8 770,42 грн. З огляду на порушення відповідачем вимог трудового законодавства щодо виплати заробітної плати, суд вважав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача вихідної допомоги при звільненні у розмірі трьох окладів позивача

(15 000,00 грн), що складає 45 000,00 грн. Оскільки позивач до 24 листопада 2016 року працювала 10 місяців, вона мала право на отримання щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 25 календарних днів та додаткової оплачуваної відпустки тривалістю 8 календарних днів, як одинока матір, які нею не використані, а тому при звільненні вона має право на отримання грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки у розмірі

17 045,45 грн та за невикористані дні додаткової відпустки у розмірі 5 454,54 грн. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, оскільки ОСОБА_4 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вини ПАТ «УКР/ІН/КОМ» у заподіянні їй моральної шкоди.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «УКР/ІН/КОМ» задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПАТ «УКР/ІН/КОМ» є належним відповідачем у справі,як правонаступник ПАТ «Укрінбанк», оскільки постановою Верховного Суду України від 24 жовтня 2017 року у справі №826/1162/16 скасовано постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, залишену без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду

від 14 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України

від 31 серпня 2016 року, якою були скасовані постанови Правління НБУ

від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» та від 22 березня 2016 року № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк». Крім того, ухвалою Верховного Суду України від 23 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі 826/5325/16 за касаційною скаргою НБУ на судові рішення у цій справі, якими визнано протиправними і скасовано постанову Правління НБУ від 24 грудня 2015 року № 934 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 грудня 2015 року № 239 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ «Укрінбанк», зміни назви на ПАТ «Укрінком», а в подальшому на ПАТ «УКР/ІН/КОМ», зміни місцезнаходження товариства та виключення із переліку видів діяльності товариства банківської діяльності на підставі рішень позачергових загальних зборів без дотримання процедури, передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», є помилковим і не дає підстав вважати ПАТ «УКР/ІН/КОМ» правонаступником кредитної установи (банку). Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 серпня 2018 року у справі №910/8117/17. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У грудні 2018 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2018 року залишити без змін, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що ПАТ «УКР/ІН/КОМ» не є правонаступником ПАТ «Укрінбанк» та належним відповідачем у справі, оскільки не надав належної правової оцінки тому, що ПАТ «УКР/ІН/КОМ» та ПАТ «Укрінбанк» мають той самий ідентифікаційний код та згідно з пунктом 1.1. статуту товариства, ПАТ «УКР/ІН/КОМ» є набувачем всіх прав та обов`язків ПАТ «Укрінбанк». Записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - реєстр) про зміну найменування ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «УКРН/ІН/КОМ» не скасовані, а тому відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», внесені до реєстру відомості вважаються достовірними і можуть використовуватися у спорі з третьою особою. Законність зміни найменування ПАТ «Укрінбанк» підтверджена постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня

2019 року у справі № 826/11199/16. Перехід прав та обов`язків ПАТ «Укрінбанк» до ПАТ «УКРН/ІН/КОМ» підтверджено й Верховним Судом у постанові

від 15 серпня 2018 року у справі №686/2384/17. Зазначав про необґрунтованість посилань суду апеляційної інстанції на правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 серпня 2018 року у справі №910/8117/17, оскільки в інших судових справах ПАТ «УКР/ІН/КОМ», у яких воно виступає як позивач, повністю визнає себе правонаступником ПАТ «Укрінбанк». Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що після закінчення встановленого в трудовому договорі строку ОСОБА_1 звільнено з роботи не було та вона продовжувала виконувати свої трудові обов`язки, але у зв`язку з невиплатою заробітної плати з липня 2016 року ОСОБА_1 у листопаді 2016 року звернулась з заявою про звільнення, проте відповідач не видав їй копію наказу про звільнення та трудову книжку, не провів повний розрахунок при звільненні, а тому обґрунтованими є позовні вимоги про зобов`язання ПАТ «УКР/ІН/КОМ» видати їй копію наказу про звільнення і трудову книжку, та стягнення з ПАТ «УКР/ІН/КОМ» на її користь заборгованості із заробітної плати, компенсації інфляційних втрат, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової оплачуваних відпусток з подальшим вирахуванням суми податків, зборів і обов`язкових платежів.

Узагальнені вимоги та доводи відзиву на касаційну скаргу та заяви про зупинення провадження у справі

У березні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ПАТ «УКР/ІН/КОМ», у якому відповідач зауважив, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про перебування у трудових відносинах із ПАТ «УКР/ІН/КОМ» та документального підтвердження розміру заробітної плати, зокрема наказу про її прийняття на роботу в ПАТ «УКР/ІН/КОМ», трудового договору, штатного розпису або витягу з нього. Трудова книжка позивача з

13 липня 2016 року утримується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі №910/19381/16, якою зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути трудові книжки колишніх працівників ПАТ «Укрінбанк», в тому числі позивача, проте рішення суду не виконано. Суд першої інстанції на зазначене увагу не звернув та не надав належну правову оцінку доводам відповідача про неможливість внесення ПАТ «УКР/ІН/КОМ» запису про звільнення до трудової книжки позивача з об`єктивних причин. Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2018 року у справі

№ 910/8117/17 дійшов висновку, що ПАТ «УКР/ІН/КОМ» не має відповідати за зобов`язаннями ПАТ «Укрінбанк», тобто не є належним відповідачем у розумінні статті 51 ЦПК України. Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 925/698/16, зазначену справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з тим, що питання визначення належного набуття прав та обов`язків ПАТ «Укрінбанк» містить виключну правову проблему щодо застосування статті 104 ЦК України, глави 50 ЦК України та статей 2, 15, 17 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Разом з відзивом на касаційну скаргу до Верховного Суду надійшла заява ПАТ «УКР/ІН/КОМ» про зупинення провадження у справі № 761/34114/17 у зв`язку з тим, що у справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 925/698/16, яку ухвалою Верховного Суду

від 23 січня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми, що має суттєве значення для розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки вирішення спору залежить від того, чи є ПАТ «УКР/ІН/КОМ» належним правонаступником ПАТ «Укрінбанк».

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією

Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів а порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 січня 2019 року справу № 925/698/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест ресурс» до Публічного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Волошкове поле», Публічного акціонерного товариства «Юрія» про стягнення заборгованості, разом із касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Юрія» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04 грудня 2017 року та рішення Господарського суду Черкаської області

від 06 жовтня 2017 року, в частині стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Юрія» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» 18 034 815,28 грн за кредитом та

94 224,20 грн судового збору передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 302 ГПК України.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду виходила з того, що предметом вирішення спору у цій справі є дослідження правомірності стягнення на користь ПАТ «УКР/ІН/КОМ» як такого, що стало належним правонаступником прав та обов`язків ПАТ «Укрінком», шляхом зміни найменування юридичної особи з ПАТ «Укрінбанк» на ПАТ «Укрінком», солідарно з відповідачів заборгованості, яка виникла унаслідок неналежного виконання боржником умов кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 05 лютого 2007 року

№ 12-070201, укладеного між ПАТ «Укрінбанк» та Публічним акціонерним товариством «Первомайський молочноконсервний комбінат», на виконання якого укладено договір поруки від 01 серпня 2013 року № 1.

У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 925/698/16, оскільки вирішення спору залежить від того, чи є ПАТ «УКР/ІН/КОМ» належним правонаступником ПАТ «Укрінбанк».

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ураховуючи наведене, колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про задоволення заяви ПАТ «УКР/ІН/КОМ» та зупинення касаційне провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 925/698/16 (провадження № 12-17гс19).

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» про зупинення провадження у справі задовольнити.

Зупинити касаційне провадження у справі № 761/34114/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія», треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» Оберемко Роман Анатолійович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за весь час затримки у виплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, зобов`язання видати копію наказу про звільнення та трудову книжку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 01 листопада 2018 року, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи

№ 925/698/16 (провадження № 12-17гс19) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест ресурс» до Публічного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат», Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Волошкове поле», Публічного акціонерного товариства «Юрія» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Юрія» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04 грудня 2017 року та рішення Господарського суду Черкаської області від 06 жовтня 2017 року.

Ухвала суду касаційної інстанції є остаточною, і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. В. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко