КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 2-388/11
Провадження № 4-с/488/35/19 р.
УХВАЛА

Іменем України

23.10.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду скаргу Кредитної спілки «Альянс Україна» на постанову ВП № 50402158 від 25.06.2019 року старшого державного виконавця Кравченко В.В. Корабельного відділу ДВС міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Про повернення виконавчого документа стягувачеві,-

ВСТАНОВИВ:

08.07.2019 року заявник Кредитна спілка «Альянс Україна» звернулася в Корабельний районний суд міста Миколаєва зі скаргою, в якій просило:

- Визнати дії старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кравченко В.В., щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 25.06.2019 року ВП № 50402158 неправомірними;

- Скасувати постанову ВП № 50402158 від 25.06.2019 року старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кравченко В.В. «Про повернення виконавчого документа стягувачеві».

Обґрунтовуючи скаргу тим, що 25 червня 2019 року старший державний виконавець Кравченко В.В., Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-388/2011 від 20.12.2012 року про стягнення на користь заявника з гр. ОСОБА_1 боргу в сумі 572 690,73 та судових витрат виніс постанову ВП № 50402158 про повернення виконавчого документа стягувачеві в зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Оскаржувану постанову від 25.06.2019 року № 50402158 Кредитна спілка «Альянс Україна» отримала по пошті 01.07.2019 року .

Кредитна спілка «Альянс Україна» в своєї заяві про відкриття виконавчого провадження зазначала, аби відділ ДВС при примусовому виконанні рішення суду, в першу чергу наклав стягнення на іпотечне майно боржника яке було передане нею на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, однак не дивлячись на те, що у боржниці є заставне майно, і на яке можливо звернути стягнення для виконання рішення суду, державний виконавець в своєї постанові зазначає, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

На думку скаржника державним виконавцем ці обставини не були перевірені, в зв`язку з чим, постанова № 50402158 від 25.06.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасною.

У судове засідання сторони не з`явилися, проте надали до суду заяви про слухання справи за їх відсутності. Скаржник підтримав скаргу. Старший державний виконавець у письмовому відзиві заперечував проти її задоволення.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 25 червня 2019 року старший державний виконавець Кравченко В.В., Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-388/2011 від 20.12.2012 року про стягнення на користь заявника з гр. ОСОБА_1 боргу в сумі 572 690,73 та судових витрат виніс постанову ВП № 50402158 про повернення виконавчого документа стягувачеві в зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Оскаржувану постанову від 25.06.2019 року № 50402158 Кредитна спілка «Альянс Україна» отримала по пошті 01.07.2019 року .

Кредитна спілка «Альянс Україна» в своєї заяві про відкриття виконавчого провадження зазначала, аби відділ ДВС при примусовому виконанні рішення суду, в першу чергу наклав стягнення на іпотечне майно боржника яке було передане нею на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, однак не дивлячись на те, що у боржниці є заставне майно, і на яке можливо звернути стягнення для виконання рішення суду, державний виконавець в своєї постанові зазначає, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення.

На думку скаржника державним виконавцем ці обставини не були перевірені, в зв`язку з чим, постанова № 50402158 від 25.06.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві є передчасною.

Відповідно до п. 3.12.«Інструкції з організації примусового виконання рішень» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. в редакції, яка була чинною на дату проведення виконавчих дій, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні- щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці-щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, доказами відсутності майна та коштів у боржника можуть бути наступні документи: акт перевірки майнового стану боржника за місцем проживання останнього (складеного державним виконавцем за участю понятих), довідки з органів, які проводять реєстрацію нерухомості та автотранспортних засобів про відсутність у боржника відповідно майна, довідка банківських установ про відсутність відповідного майна, довідки банківських установ про відсутність у боржникам відкритих рахунків або відсутність коштів на цих рахунках, копія трудової книжки боржника, з якої випливає, що боржник не працює, довідка органів соціального забезпечення та зайнятості населення про неотримання боржником доходів, довідка податкових органів про відсутність реєстрації боржника як суб`єкта підприємницької діяльності тощо.

Відповідно до ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

В силу ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Серед засад виконавчого провадження зазначені: верховенство права; обовязковість виконання рішень; законність (ч. 1 ст. 2 Закону).

Тобто, метою виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження є примусове виконання судових рішень у спосіб та порядку, визначеному законом (стаття 1 і 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону).

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ Же 6 від 07.02.2014 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватись положеннями Конституції України, п. 6 ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обоє язковість яких надана Верховною Радою України, Законами України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

У пілотному рішенні Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року, Юрій ОСОБА_2 Іванов проти України зазначено, суд повторює, що право на суд, захищене ст. 6 було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволила, щоб остаточне обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь- якій зі сторін.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок, рішення «Іммобільяре Саффі проти Італії».

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту ст. 1 Першого протоколу.

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції справа «Бурдов проти Росії». Така ж практика ЄСПЛу багатьох інших справах як проти України, так і проти інших держав.

Відповідно до ст. 74 Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця чи посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За такого державний виконавець не у повній мірі скористався наданими йому законом правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення, а тому суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Кредитної спілки «Альянс Україна» на постанову ВП № 50402158 від 25.06.2019 року старшого державного виконавця Кравченко В.В. Корабельного відділу ДВС міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про повернення виконавчого документа стягувачеві, задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кравченко В.В., щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2019 року ВП № 50402158 - неправомірними.

Скасувати постанову ВП № 50402158 від 25.06.2019 року старшого державного виконавця Корабельного відділу ДВС міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Кравченко В.В. про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

У відповідності до п. 15.5 Розділу 13 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Яна Анатоліївна Чернявська