ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4068/19 Справа № 212/8828/18 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони:

позивач -ОСОБА_1

відповідач-Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,-

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича, відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 28 січня 2019 року, яке постановлено суддею Чорним І.Я. у м.Кривому Розі та повне судове рішення складено 28 січня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров'я в розмірі 138075 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 19 березня 2001 року по 17 жовтня 2017 року перебував в трудових відносинах з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", звільнений в зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки серія НОМЕР_1.

29 травня 2017 року з позивачем стався нещасний випадок.

Відповідно до акту про нещасний випадок №31а-71 від 06 вересня 2017 року, складеного комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві, в п.9 вказано діагноз ушкодження здоров'я потерпілого: сполучена травма: Закрита травма грудної клітини. Множинні переломи ребер з обох боків (праворуч - з першого по сьоме по передній пахвовій та біля хребтової лініям; ліворуч - першого по сьоме). Закритий перелом лівої ключиці. Перелом в ділянці гребеню лівої лопатки. Розриви обох легень. Забій серця. Забій передньої черевної стінки. Ускладнення: двобічний гемопневмоторакс. Двобічна після травматична пневмонія. Флотація грудної клітини праворуч. Нагноєна після травматична гематома грудної клітини і поперекової ділянки праворуч. Остеомієліт ІІ, ІІІ, ІV ребер праворуч. Супутній діагноз: після катетерізійний цистит. Конкременти в сечовому міхурі. Відповідно до п.10 акту встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці.

Відповідно до висновку комісії з проведення розслідування нещасного випадку, що стався 29 травня 2017 року на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», нещасний випадок з прохідником дільниці №12 шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_1, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку від 06 вересня 2017 року.

Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 13 вересня 2017 року серія 12 ААА №018981 позивачу встановлено 75 % втрати професійної працездатності та другу группу інвалідності з 11 вересня 2017 року по 01 жовтня 2018 року, причини інвалідності: виробнича травма. При повторному переогляді 19.09.2018 року позивачу встановлено 60% втрати працездатності та третя група інвалідності з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2019 року, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА № 052164 від19.09.2018 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (50095 Дніпропетровська область м.Кривий Ріг вул.Симбірцева, 1а, ) на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену моральну шкоду, в зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (50095 Дніпропетровська область м.Кривий Ріг вул. Симбірцева, 1а, ) на користь держави - судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

У решті позовних вимог, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Гузєв І.Г., просить змінити рішення суду та збільшити суму грошового відшкодування моральної шкоди з 80000 грн. до заявлених позивачем вимог -138075 грн., оскільки вважає вочевидь заниженим, визначений судом до стягнення розмір моральної шкоди.

Представник позивача вважає, що визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає глибині моральних страждань позивача, які останній відчуває через отримані тяжкі травми внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідача, наслідком чого стала значна втрата професійної працездатності 75%, отримання другої групи інвалідності у віці 40 років, необхідність постійного лікування, проходження чисельних оглядів МСЕК, довготривалості негативних змін в житті позивача. Вказує, що на даний час самопочуття ОСОБА_1 не поліпшується, негативні зміни в його житті є довготривалими, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань.

В апеляційній скарзі, відповідачПублічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухваливши нове, яким повністю відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що рішення суду ґрунтується виключно на доводах лише однієї сторони - позивача, при цьому належне обґрунтування відхилення доводів та доказів відповідача судом першої інстанції не наведено, чим порушено принцип змагальності, баланс та пропорційність в судовому провадженні.

Відповідач звертає увагу на те, що позивач порушив вимоги п.1.2.8 «Інструкції з охорони праці №01 для працівників, зайнятих на підземних роботах, тобто основною причиною нещасного випадку стала особиста необережність позивача, при цьому зазначає, що позивач не оскаржив акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ним 29 травня 2017 року о 19.40 год., що свідчить про його згоду з результатами розслідування нещасного випадку

Також, відповідач наголошує на тому, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, оскільки відсутні висновки медичних органів, які підтверджують факт перенесення ОСОБА_1 моральних страждань.

Відповідач вважає, що підприємство не вчиняло протиправних дій щодо позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням нещасного випадку, який стався з вини самого позивача, а тому не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди з цієї підстави.

Також, відповідач вказує на те, що після повторного огляду позивачу встановлено 60% втрати працездатності, при цьому обсяг втрати професійної працездатності у позивача не визнаний сталим (переогляд 01.09.2019 року), встановлено третю групу інвалідності, але інвалідність встановлено на строк до 01 жовтня 2019 року, що свідчить про те, що стан здоров'я позивача може бути відновлений за умови виконання ним медичних рекомендацій, проведення лікування, а підстав для відшкодування моральної шкоди доки втрата професійної працездатності не є сталою, взагалі немає.

Окрім того, відповідач вважає, що суд не врахував того, що позивач не дотримався порядку розгляду спору про відшкодування моральної шкоди, передбаченого діючим на час встановлення стійкої втрати професійної працездатності, законодавством, оскільки суд може розглядати спір коли є незгода з рішенням комісії по трудовим спорам. Вказує, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди на, що суд не звернув уваги.

Відзиви на апеляційні скарги не подані.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 19 березня 2001 року по 17 жовтня 2017 року позивач перебував в трудових відносинах з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", звільнений в зв'язку з виявленням невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки серія НОМЕР_1.

29 травня 2017 року з позивачем стався нещасний випадок.

Відповідно до акту про нещасний випадок №31а-71 від 06 вересня 2017 року, складеного комісією з розслідування нещасного випадку на виробництві, в п.9 вказано діагноз ушкодження здоров'я потерпілого: сполучена травма: Закрита травма грудної клітини. Множинні переломи ребер з обох боків (праворуч - з першого по сьоме по передній пахвовій та біля хребтової лініям; ліворуч - першого по сьоме). Закритий перелом лівої ключиці. Перелом в ділянці гребеню лівої лопатки. Розриви обох легень. Забій серця. Забій передньої черевної стінки. Ускладнення: двобічний гемопневмоторакс. Двобічна після травматична пневмонія. Флотація грудної клітини праворуч. Нагноєна після травматична гематома грудної клітини і поперекової ділянки праворуч. Остеомієліт ІІ, ІІІ, ІV ребер праворуч. Супутній діагноз: після катетерізійний цистит. Конкременти в сечовому міхурі. Відповідно до п.10 акту встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці.

Згідно висновку комісії з проведення розслідування нещасного випадку, що стався 29 травня 2017 року на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», нещасний випадок з прохідником дільниці №12 шахти «Родіна» ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_1, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку від 06 вересня 2017 року.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 13 вересня 2017 року серія 12 ААА №018981 позивачу встановлено 75 % втрати професійної працездатності та другу группу інвалідності з 11 вересня 2017 року по 01 жовтня 2018 року, причини інвалідності: виробнича травма.

При повторному переогляді 19.09.2018 року позивачу встановлено 60% втрати працездатності та третя група інвалідності з 01 жовтня 2018 року по 01 жовтня 2019 року, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААА № 052164 від19.09.2018 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов'язок з відшкодування моральної шкоди на відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки травму позивач отримав в період праці на підприємстві відповідача, тому ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" є винним підприємством у отриманні позивачем трудового каліцтва та повинно нести відповідальність за спричинену моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Нормами статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч.1 ст.1168 ЦК України).

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Положеннями статті 237-1 КЗпП України, передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя .

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20-рп/2008 громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У відповідності до ст.4 Закону України "Про охорону праці", державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

З оскаржуваного рішення вбачається, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 60%, встановлення третьої групи інвалідності, дійшов висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 80 000 грн.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, і вважає, що його визначено, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнає ОСОБА_1 внаслідок отриманого на виробництві каліцтва, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, ступінь втрати професійної працездатності позивача на момент розгляду справи 60%, встановлення третьої групи інвалідності, стан його здоров'я, наслідки які можуть наступити, тяжкість вимушених змін в його житті, тривалість страждань і переживань, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Колегія суддів, беручи до уваги тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, яку він отримав у зв'язку із трудовим каліцтвом, конкретні обставини по справі, наслідки, що наступили, вважає що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, тому відхиляє доводи апеляційної скарги представника позивача Гузєва І.Г. щодо заниженого розміру моральної шкоди стягнутої судом з відповідача на користь позивача.

Доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, недоведеність позивачем її заподіяння, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом було встановлено, що трудове каліцтво отримано ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обов'язків на підприємстві відповідача, що не знімає з відповідача обов'язку виконати положення ст.173КЗпП України, якими закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки вони грунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.367, ч.1 ст.369, ст.ст.374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гузєва Ігоря Григоровича та відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.КривогоРогу від 28 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: