РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1892/19

пр. № 2/759/3413/19

28 серпня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарі - Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядження своїм майном,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядження своїм майном до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 06 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 2936.

Продавець у встановлений договором строк не виконав свої зобов`язання та не зняв з реєстрації осіб, які зареєстровані в квартирі, а саме ОСОБА_2 (чоловік доньки колишнього власника) та ОСОБА_3 (онук колишнього власника).

11 січня 2019 року представник позивача звернулася до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА з заявами про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, однак їй було в цьому відмовлено. У зв`язку з тим, що дані громадяни не являються стороною договірних відносин, а саме поереднім власником.

Позивач ОСОБА_1 18.12.2018 р набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а реєстрація відповідачів у квартирі позбавляє її права вільно розпоряджатися своїм майном, тому вона вважає, що має право, як власник, вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Крім того, ніякої домовленості між колишнім власником та відповідачами, щодо збереження за ними права користування житлом не має, відповідачі добровільно покинули приміщення і в ньому не проживають, не цікавляться ним та не сплачують будь- яких комунальних витрат.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання по справі не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 06 грудня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 2936 (а.с. 9- 3).

Продавець у встановлений договором строк не виконав свої зобов`язання та не зняв з реєстрації осіб, які зареєстровані в квартирі, а саме ОСОБА_2 (чоловік доньки колишнього власника) та ОСОБА_3 (онук колишнього власника) (а.с. 15).

11 січня 2019 року представник позивача звернулася до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА з заявами про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, однак їй було в цьому відмовлено. У зв`язку з тим, що дані громадяни не являються стороною договірних відносин, а саме поереднім власником (а.с. 16-17).

Позивач ОСОБА_1 18.12.2018 р набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а реєстрація відповідачів у квартирі позбавляє її права вільно розпоряджатися своїм майном, тому вона вважає, що має право, як власник, вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Крім того, ніякої домовленості між колишнім власником та відповідачами, щодо збереження за ними права користування житлом не має, відповідачі добровільно покинули приміщення і в ньому не проживають, не цікавляться ним та не сплачують будь-яких комунальних витрат.

Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідачів немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити її права, усунувши перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю.

З викладеного, керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст.383, 391, 402 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядження своїм майном - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна карга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцятиднів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Журибеда