ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 638/18129/16-ц

провадження № 61-25001св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Крат В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Харківська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Департамент реєстрації Харківської міської ради,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року в складі колегії суддів Швецової Л. А., Котелевець А. В., Колтунової А. І.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 і з уточненням позовних вимог просила скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майнопро право власності на нерухоме майно, зареєстрованеза адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 108,2 м2, загальною площею 200 м2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року позов ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до Харківської міської ради про визнання права власності задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на прибудови літ. «А1-2» до житлового будинку літ. «А-1», мансарду літ. «ам», балкон літ. «аб» та гараж літ. «З», житловою площею 108,2 м2, загальною площею 200 м2 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року скасовано та відмовлено в задоволенні вказаного позову.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану нерухомість на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Оскільки запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 здійснений на підставі скасованого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року, то й відповідний запис про право валсності ОСОБА_1 на вказану нерухомість підлягає скасуванню.

Державний реєстратор відмовляється здійснити відповідну дію, оскільки відповідний запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 зареєстрований не на підставі скасованого судового рішення, а на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року позов задоволено, скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Суд першої інстанції виходив із того, що неправомірність набуття ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з прибудовою та надвірними будівлями підтверджується належними та допустими доказами, тому право власності ОСОБА_1 має бути припинене шляхом скасування такого запису в реєстрі.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2017 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що позов поданий до неналежного відповідача, оскільки в справах за позовами про скасування державної реєстрації відповідачем повинен бути орган, який на підставі вимог закону вносить запис про скасування державної реєстрації прав, а тому наявні правові підстави для відмови в задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У серпні 2017 року Харківська міська рада подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справкасаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Указує, що позов поданий до належного відповідача, а державний реєстратор залучений як третя особа, тому правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку були відсутні.

Заперечення на касаційну скаргу

У вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справнадійшло заперечення ОСОБА_1 , у якому вона просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-51.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на прибудови літ. «А1-2» до житлового будинку літ. «А-1», мансарду літ. «ам», балкон літ. «аб» та гараж літ. «З», житловою площею 108,2 м2, загальною площею 200 м2 у житловому будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року ОСОБА_1 залучено до участі в справі як правонаступника ОСОБА_2 .

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року скасовано та відмовлено в задоволенні вказаного позову.

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державним нотаріусом Шостої харківської державної нотаріальної контори ХМНО Теленковим В. С. № 30261205 від 01 липня 2016 року було внесено запис про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок з прибудовою та надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01.

Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 6-869, видане 01 липня 2016 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону частково.

Скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 807/137/18.

З огляду на викладене, висновок апеляційного суду про те, що даний позов пред`явлений до неналежного відповідача, прийнятий з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У даній справі позивач просив скасувати запис про державну реєстрацію прав на нерухоме майно № 01, внесений державним реєстратором на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 6-869, виданого 01 липня 2016 року Шостою Харківською державною нотаріальною конторою.

При цьому позивач не зазначив, на захист яких порушених прав він звернувся до суду. Самі по собі обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, не дають підстав для висновку про наявність порушення прав позивача, які підлягають захисту в обраний ним спосіб.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині - зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, а в іншій частині - залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2017 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук