УХВАЛА

02 квітня 2019 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати 19/50 часток житлового будинку №20 по вул.Волочаєвській в м.Маріуполі спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на 1/10 частку вказаного житлового з належними до цієї частки надвірними прибудовами та спорудами, визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 7/25 часток будинку з належними до цієї частки надвірними прибудовами та спорудами, а також позивачка просить визнати автомобіль марки «ВАЗ 2107», 2005 року випуску спільною сумісною власністю подружжя, визнати за відповідачем право особистої приватної власності на автомобіль в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, а також стягнути з ОСОБА_4 на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40грн.

Із даної позовної заяви вбачається, що вона не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, відповідно до яких позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До матеріалів справи додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 768,40 грн.

Позивачкою визначена ціна позову в розмірі 69283,50 грн. (1/2 частина вартості спільного майна частки будинку та автомобіля), між тим вказана сума не підтверджена належними письмовими матеріалами, отже суд не може оцінити правильність сплати позивачкою суми судового збору.

Суд приймає посилання позивачки на вартість 1/2 частини житлового будинку №20 по вул.Волочаєвській в м.Маріуполі в розмірі 36257,50 грн. з урахуванням вартості житлового будинку за договором купівлі-продажу будинку від 20 травня 2013 року 72515 грн.

Отже, доданою до матеріалів справи квитанцією №20052216 від 28 березня 2019 року на суму 768,40 грн. позивачкою сплачений судовий збір за вимоги щодо житлового будинку №20 по вул. Волочаєвській в м.Маріуполі.

Разом з тим, суд не приймає доводи позивачки щодо вартості спірного автомобіля виходячи із відкритого онлайн-ресурсу продажу автомобілів «Auto Ria», оскільки дане посилання не є офіційною експертною оцінкою спірного майна.

Приймаючи до уваги зазначене, а також конституційний принцип рівності сторін перед законом і судом, вважаю, що позивачка, як сторона у справі, має виконувати встановлений законодавством обов'язок сплати судового збору.

Отже, позивачці необхідно підтвердити належними доказами вартість спірного майна подружжя автомобіля та привести до відповідності суму сплаченого судового збору за вимоги майнового характеру, відповідно до норм діючого законодавства.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при подачі позовної заяви до суду позивачкою не сплачений судовий збір в повному обсязі, вважаю, що заява відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, підлягає залишенню без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя.

Надати позивачці для усунення недоліків десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали у зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1