Справа № 347/2359/18
Провадження № 2/347/153/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - Гордія В.І.,

секретаря - Корбутяк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31.07.2009 року у виконкомі Шешорської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 11.

Сторони в шлюбі мають одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивачка не з'явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Із позовних вимог видно, що після укладення шлюбу, стосунки між сторонами були нормальними. Однак, протягом останніх чотирьох років, спільне сімейне життя між сторонами погіршилося, почали виникати сварки та непорозуміння. Під час дворак відповідач постійно її ображає, та принижує, не повідомляє куди відлучається з дому. Все це призвело до того, що вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки протягом останніх двох місяців вони з позивачкою спільно не проживають. Але в частині визначення місця проживання дитини із матір»ю позов не визнає і бажає, щоб суд залишив неповнолітнього сина ОСОБА_3 проживати разом із ним, а не з позивачкою, так як вважає, що позивачка занадто опікує сина своїм вихованням, в той час як він, як батько, залучав його до занять спортом та навчав його елементарним правилам самообслуговування у побуті (разом прибирали в будинку і на подвір»ї, разом робили домашні завдання і грали у розвиваючі ігри, тощо).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, що передбачено ч.1 ст.110 СК України.

Згідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 31.07.2009 року у виконкомі Шешорської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 11, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 31.07.2009 року (а.с.4). Однак, на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сім'ї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер. Крім того, позивачка миритися не бажає, а відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо розірвання між ними шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

А тому, з урахуванням вищенаведених обставин та в інтересах сторін, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки шляхів для збереження сім'ї суд не вбачає.

Згідно до ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачкою заявлено клопотання про залишення їй шлюбного прізвища, то суд залишає їй прізвище «ОСОБА_1».

Частинами 1 та 2 статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Хоча відповідач у судовому засіданні просив залишити неповнолітнього сина ОСОБА_3 на його вихованні, суд вважає, що неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,слід залишити на вихованні матері, ОСОБА_1, що не позбавлятиме відповідача, як батька дитини, права вирішити дане питання із позивачкою у добровільному порядку, або ж у разі виникнення між сторонами спору з цього приводу, звернутися з відповідним позовом до суду.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 104, 110-112, 113 СК України, та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 31.07.2009 року у виконкомі Шешорської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис № 11, - розірвати.

Неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на вихованні матері ОСОБА_1.

При оформленні розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище - «ОСОБА_1».

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Гордій В.І.