Справа № 336/415/19
Пр. № 4-с/336/11/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії службових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії службових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо передачі нерухомого майна для проведення електронних торгів з продажу майна у виконавчому провадженні з виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В скарзі посилається на те, що в провадженні Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2016 року про в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Предметом іпотеки в даному спорі є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку належало дядьку позивача ОСОБА_4 , - чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відсутність інших спадкоємців позивач після смерті родича звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де дізнався про те, що право власності на житло рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано за особою, щодо якої встановлено батьківство померлого ОСОБА_4 Достеменно знаючи про відсутність у ОСОБА_4 дітей, позивач звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, внаслідок розгляду якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінально каране діяння, а на вказане житло ухвалою слідчого судді накладений арешт. Між тим особа, за якою визнано право власності на квартиру дядька ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченого правочину передала право власності іншій особі - ОСОБА_6 , яка на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2016 року передала житло ОСОБА_3 , а та 26 лютого 2016 року надала його в іпотеку в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, укладеним між нею та ОСОБА_2 Стягнення на предмет іпотеки означене житло відбулося на підставі рішення суду від 12.10.2016 року. Вказане рішення було скасовано рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04.07.2017 року. Проте 17 серпня 2017 року квартира була реалізована під час проведення прилюдних торгів державним підприємством «СЕТАМ».

Вважаючи, що вчинення виконавчих дій за межами виконавчого провадження, яке в силу Закону України «Про виконавче провадження» підлягає закриттю у зв`язку із скасуванням або визнанням нечинним рішення суду, є неприпустимим, просить про визнання незаконними дій суб`єкта оскарження щодо передачі майна на реалізацію з електронних торгів.

В судове засідання заявник не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення заяви та вирішення скарги у його відсутність.

Суб`єкт оскарження, заінтересовані особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилися з невідомих причин, відзиву на скаргу, клопотання про розгляд справи у їх відсутність не подали.

Означені обставини у відповідності до ч. 1 ст. 450 ЦПК України зумовили розгляд скарги без у відсутність учасників судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд знаходить скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження № 336/5450/16-ц з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому на підставі постанови державного виконавця від 16.01.2017 року призначено суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні. 17 серпня 2017 року двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовано з прилюдних торгів, що призначені в межах цього виконавчого провадження, про що на підставі протоколу проведення електронних торгів від 17.08.2017 року державного підприємства «СЕТАМ» складений акт державного виконавця Скрипника О.А. (а. с. 59-60).

Згідно із ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення, яке є обов`язковим до виконання, іменем України.

Виконання судового рішення, як випливає із змісту ст. 431 ЦПК України, здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі документи, що за змістом Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, зазначені в статті 3 Закону, і до них відносяться виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Поняття виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) наведено в статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З наведених положень законодавства про виконавче провадження та цивільного процесуального законодавства випливає, що вжиття передбачених законом виконавчих заходів походить від наявності, зокрема, судового рішення, що підлягає виконанню і на підставі якого виданий виконавчий документ.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) поряд з іншими органами і службовими особами за змістом статті 5 Закону України «Про виконавче провадження».

Однією з засад виконавчого провадження є законність (ст. 2 Закону), відповідно до якої виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч. 2 ст. 18 Закону).

До передбачених статтею 18 Закону обов`язків виконавця відноситься обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

До підстав для закінчення виконавчого провадження в силу п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Наслідки закінчення виконавчого провадження регламентовані статтею 40 Закону, відповідно до якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

З наведеного положення законодавства випливає, що рішення про закінчення виконавчого провадження має обов`язковим наслідком припинення будь-яких виконавчих дій, а також негайне скасування заходів забезпечення виконавчого провадження.

Як встановлено судом, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке перебувало на виконанні у відділі державної виконавчої служби, скасовано рішенням апеляційного суду, що набрало законної сили негайно, а це означає, що з 4 липня 2017 року виконавче провадження з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки є закінченим, що тягне за собою припинення будь-яких виконавчих дій.

Між тим, під час, коли означене рішення вже втратило законної сили, відбулися електронні торги з реалізації предмета іпотеки і право власності на нього набув переможець торгів.

За вказаних обставин дії службових осіб державної виконавчої служби, які зобов`язані діяти у спосіб, що встановлений виконавчим документом і законом, не грунтуються на законі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, а згідно із ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що посадові особи державної виконавчої служби, чиї дії оскаржуються, у відсутність законних підстав продовжували здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні після його закінчення, що є підставою для вирішення скарги на користь заявника.

Оскільки заявник при зверненні до суду з цією скаргою послався на неправомірність дій державного виконавця Лаврухіна В.М., між тим з наданих суду матеріалів провадження не випливає, що вказана особа здійснювала будь-які виконавчі дії в цьому провадженні, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії не державного виконавця Лаврухіна В.М., а службових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, які здійснювали виконавчі дії в цьому провадженні, в частині передачі предмета іпотеки для проведення електронних торгів за межами існування виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 447-451, 260, 352-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії службових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задовольнити.

Визнати неправомірними дії щодослужбових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у виконавчому провадженні № 336/5450/16-ц з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки щодо передачі нерухомого майна двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , - на реалізацію з електронних торгів після закінчення виконавчого провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали.

Суддя О.В. Щаслива