Єдиний унікальний номер: 223/74/19
Провадження номер: 2/223/122/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Войцеховській Н.С., за участі позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вугледара, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1, мотивує тим, що 17 січня 2007 року в нього з відповідачкою народилась дитини ОСОБА_3. На виконання рішення Вугледарського міського суду Донецької області видано виконавчий лист №2-1427 від 26.12.2008 року згідно якого з позивача на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти в розмір 1/4 частини від усіх доходів позивача, щомісячно, починаючи з 23.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач має другу групу інвалідності та отримує пенсію за інвалідністю, з якої утримуються аліменти. Позивач зазначає, що кошти, які залишаються після утримання аліментів є досить не значними, на сьогодні останній має скрутне матеріальне становище, єдиним суттєвим джерелом на існування є пенсія, інших доходів не отримує. ОСОБА_1 проживає разом з батьками пенсіонерами інвалідами та вимушений сплачувати комунальні платежі, допомагати їм. Позивач перебуває на обліку у травматолога та офтальмолога, потребує постійного лікування органів зору.

З огляду на викладене, позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання ОСОБА_3, на підставі виконавчого листа по праві №2-1427 від 26.12.2008 року з 1/4 частини від всіх доходів боржника щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/6 частину від всіх видів доходів боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, і до повноліття доньки. Окрім того, просив суд відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 26.12.2008 року.

Позивач ОСОБА_1 вимоги позову підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просив суд задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позову посилаючись на раніше наданий до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким зазначає, що непрацездатні батьки позивача, які зі слів останнього перебувають на його утриманні, отримують пенсійні виплати, розмір яких перевищує розмір пенсійних виплат ОСОБА_1, а тому твердження останнього, що він змушений надавати допомогу своїм непрацездатним батькам та сплачувати на них комунальні послуги, є сумнівними та необґрунтованими. Окрім того, у 2018 році позивач отримував заробітну плату у ТОВ «АТБ-маркет» та дочірньому підприємстві «Клінічний санаторій ім. Пирогова «Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». При цьому аліменти з зазначених доходів на користь відповідачки не сплачував. У звязку з зазначеним відповідачка просила суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог позову.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО №110069 від 27 січня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якої є: батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_4 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО №143985 від 27 березня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано 17 березня 2009 року (а.с. 9).

Відповідно до виконавчого листа №2-1427, виданого 26 грудня 2008 року Вугледарським міським судом Донецької області, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, починаючи з 23.10.2008 року в до повноліття дитини (а.с. 11).

Згідно листа Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №14.24-28-133/724 від 15.01.2019 року, на виконанні у даному відділі ДВС перебуває виконавчий лист №2-1427, виданого 26 грудня 2008 року Вугледарським міським судом Донецької області, станом на 01.01.2019 року за зазначеним виконавчим листом здійснюється стягнення аліментів з пенсії боржника у розмірі 1/4 частини заробітку (а.с. 12).

Щомісячний розмір стягуваних з позивача аліментів станом на січень 2019 року складав 954,34 гривень, що підтверджується довідкою №6 від 11 січня 2019 року, виданою Волноваським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 14).

Відповідно до посвідчення серії Б №561192 від 30 серпня 2004 року ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, що також підтверджується довідкою серії ДОН-05 №024905 від 19.09.2005 року (а.с. 7, 8).

Згідно довідки про доходи №9419 4641 7483 4443, виданої Волноваським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, позивач перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в м. Вугледарі і отримує пенсію по інвалідності, щомісячний розмір пенсійної виплати останнього становить 2776,95 гривень (а.с. 13).

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 ОСОБА_1 у період з лютого 2016 року по березня 2018 року отримував заробітну плату від ТОВ «АТБ-маркет», розмір заробітної останнього: у січні 2018 року складав 1772,86 гривень, у лютому 2018 року 1752,14 гривень; у березні 2018 року 1048,66 (за 2 дні відпрацьованих в даному місці). У період з вересня 2018 року по грудень 2018 року позивач отримував заробітну плату від Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Пирогова «Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», отриманий дохід останнього за зазначений період становить: у вересні та жовтні 2018 року по 3723,00 гривень; у листопаді 2018 року 7000,00 гривень; у грудні 2018 року 3700,00 гривень (а.с. 39-40).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №158/3942 від 08 липня 2004 року та виписного епікризу серії ІХ №3942 ОСОБА_1 знаходився на обстеженні і лікуванні у лікарнях різного типу у 2003 та 2004 роках (24-25, 26)

Згідно медичного висновку ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії катаракти у період з 11.02.2005 року по 21.02.2005 року (а.с. 17).

Відповідно до довідки серії ДОН-04 №025159 від 22.11.2005 року та виписки з акту огляду МСЕК від 22.11.2005 року, батько позивача ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи (а.с. 21).

Згідно довідок №19 та № 20 від 08.02.2019 року, виданих Волноваським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, батько позивача ОСОБА_5 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ м. Вугледарі Донецької області і отримує пенсію за віком, щомісячний розмір пенсійної виплати останнього становить 11769,90 гривень. Мати позивача ОСОБА_6 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ м. Вугледарі Донецької області і отримує пенсію за віком, щомісячний розмір пенсійної виплати останньої складає 5307,27 гривень (а.с. 37, 38).

Як вбачається наданих до суду квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, у 2017-2018 роках оплату комунальних платежів за електропостачання здійснює самостійно батько позивача ОСОБА_5 (а.с. 15-16).

Згідно положень статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначив, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, ОСОБА_7 A, N 250, ст. 35-36, п.90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

В межах даної цивільної справи, позивач намагаючись ввести суд в оману, посилається як на підставу свої позовних вимог, на те, що отримуючи лише пенсійні виплати як інвалід другої групи він вимушений утримувати своїх непрацездатних батьків, які є пенсіонерами. Однак, порівнюючи розміри щомісячних пенсійних виплат позивача та його батьків, суд приходить до висновку, що мати ОСОБА_1 отримує пенсію, яка є вдвічі більшою ніж пенсійна виплата позивача, а батько останнього отримує пенсію, яка майже в пять разів більша за пенсію ОСОБА_1

Більш того, твердження позивача про те, що єдиним суттєвим джерелом його існування є пенсія, а інших доходів він не отримує, спростовується наданими до суду Індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5.

Крім того, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначає, що проживає разом з батьками та вимушений сплачувати комунальні платежі, однак зазначена обставина також спростовується наданими до суду квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до яких у 2017-2018 роках батько позивача ОСОБА_5 самостійно здійснює оплату комунальних послуг.

Окрім того, посилання ОСОБА_1 на те, що він потребує постійного лікування органів зору, витрачає кошти на лікування та медичні обстеження є недоведеним в судовому засіданні, оскільки з наданих до суду медичних документів вбачається, що позивач в останнє перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургії катаракти у 2005 році.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б не існували на час ухвалення судового рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, та які б у відповідності до положень ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України могли би бути підставою для зменшення розміру аліментів, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища, як платника аліментів, виходячи з пріоритету інтересів дитини та її потреб, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, у зв'язку із чим вважає необхідним та доцільним відмовити в задоволенні даної частини вимог позову.

Приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимог позову про зменшення розміру аліментів, суд не вбачає будь-яких правових підстав для відкликання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 26.12.2008 року, а тому вважає, що в задоволенні даної частини позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181, 182, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області ОСОБА_7