Справа № 460/874/17
Провадження №2/460/278/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді - Кондратьєвої Н.А.

за участю секретаря судового засідання Юрчишина В.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача відшкодувати матеріальні збитки в розмірі 14 462,37 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі. На підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 17.11.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Постановою від 13.12.2016 року Яворівського районного суду Львівської області від 13.12.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП та залишення місця події. Після скоєння ДТП ОСОБА_4 наніс важким предметом кілька ударів по кузову автомобіля позивача, внаслідок чого автомобілю позивача заподіяно матеріальну шкоду у виді пошкодження лобового скла та кузова автомобіля. Відповідно до висновку експертного дослідження від 28.12.2016 року сума матеріального збитку становить 13 462,37 грн., окрім того, вартість експертного дослідження складає 1 000,00 грн. Добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач не бажає, відтак він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що конфлікт з відповідачем розпочався у м. Новояворівську, оскільки джип відповідача стояв в снігу і позивач попросив його розчистити і зробив йому зауваження, відповідач запропонував відїхати і поговорити, вони поїхали і заїхали до лісу, відповідач намагався його вдарити, однак він їхав спереду, через 700 м відповідач його все ж таки наздогнав і своїм джипом вдарив його автомобіль, потім обігнав його і зніс йому ліве дзеркало, після цього автомобіль відповідача зїхав у кювет, відповідач вийшов зі своєї машини, взяв трубу і наніс по його автомобілю декілька ударів, а саме: по лобовому склу, по даху, розбив праве вікно. Страхова виплатила йому 32 000 грн. шкоди, заподіяної ДТП, а шкода, від умисного заподіяння ударів трубою, заподіяна відповідачем не відшкодована. З даного приводу звертався в поліцію, однак отримав відповідь про необхідність звернення до суду. Просить позов задовольнити.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив задовольнити позов. Зазначив, що відповідачем та його представником не надано жодного доказу, який би спростовував вину ОСОБА_4Є в заподіянні майнової шкоди ОСОБА_1 або виправдовував би такі дії відповідача. Висновком експерта встановлена та обставина, що характер пошкоджень, виявлених при огляді автомобіля позивача, вказує на те, що такі пошкодження нанесені автомобілю в результаті ударів металевим предметом округлої форми. Окрім того, в своїх поясненнях, які є у висновку відділу поліції № 6453 від 17.11.2016 р. ОСОБА_4 вказав, що він наніс гілкою з дерева удари по лобовому та боковому склі автомобіля позивача. Також факт заподіяння шкоди відповідачем ОСОБА_4 позивачеві ОСОБА_1 підтверджує свідок ОСОБА_5 Враховуючи долучені докази в їх сукупному зв'язку, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, що б спростовували вину відповідача, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов повністю заперечив та пояснив, що відповідач, окрім пошкоджень внаслідок ДТП, автомобілю позивача іншої шкоди не заподіював. Після ДТП відповідач був побитий позивачем, з приводу чого, у Яворівському районному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження. Відповідач залишив місце ДТП, оскільки мав тілесні ушкодження і потребував медичної допомоги, в той день звернувся в лікарню. Зазначив, що позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідач ОСОБА_4 не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності за результатами звернення ОСОБА_1 Матеріали справи не містять жодних доказів протиправності дій відповідача чи його вини в заподіянні шкоди, а докази звернення до правоохоронних органів з приводу неправомірності дій відповідача не можуть бути підставою для його відповідальності. Наявні в матеріалах справи матеріали перевірки, які були проведені та висновок експертного дослідження не є належними доказами, які підтверджують факт заподіяння шкоди відповідачем ОСОБА_4 Позивач просить стягнути з ОСОБА_4 завдану шкоду відповідно до висновку експертного дослідження від 28.12.2016 року, однак у даному висновку відсутнє посилання на те як саме експерт виділив пошкодження, які були отримані внаслідок ДТП, а які внаслідок пошкодження внаслідок нібито протиправних дій ОСОБА_4 Крім того, свідок не підтвердив те, що ОСОБА_4 умисно наніс пошкодження автомобілю та які саме пошкодження він наніс. За таких обставин, оскільки в діях відповідача відсутні протиправність діяння та вина в заподіянні матеріальної шкоди, вважає що правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з ОСОБА_4 матеріальних збитків немає.

Ухвалою суду від 16.03.2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом уставлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки "Volkswagen Transporter", р.н. НОМЕР_3.

Судом установлено, що 17.11.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля НОМЕР_4 та автомобіля НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_4

Постановою від 13.12.2016 року Яворівського районного суду Львівської області від 13.12.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, що призвело до ДТП та залишення місця події.

Відповідно до постанови Апеляційного суду Львівської області від 26.05.2017 р. скасовано постанову Яворівського районного суду Львівської області від 13.12.2016 р. в частині притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП , а провадження в цій частині закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно із висновком № 6453 Національної поліції Яворівського ВП ГУНП у Львівській області за зверненням ОСОБА_1, в ході проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, 17.11.2016 року близько 9.30 год., на обїзній дорозі м.Новояворівська, біля футбольного стадіону, між собою вчинили словесний конфлікт, який переріс в шарпанину, під час якого ОСОБА_4 взяв в руки предмет схожий на металеву трубу та наніс удари по лобовому та боковому пасажирському склі автомобіля «Фольксваген» р.н. НОМЕР_3. Після чого ОСОБА_1 зателефонував у поліцію.

Відповідно до висновку експертного дослідження про вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу № С-00723 від 28.12.2016 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Volkswagen Transporter, ДНЗ ВС 5463 СО в результаті умисного пошкодження майна становить 13462, 37 грн. При проведенні огляду пошкодженого КТЗ, експертом було виявлено, що дані пошкодження були заподіяні ймовірно тяжким предметом округлої форми, яким нанесено декілька ударів по досліджуваному об'єкту.

Відповідно до висновку експертного дослідження про вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу № С-00723/1 від 28.12.2016 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ Volkswagen Transporter, ДНЗ ВС 5463 СО в результаті ДТП становить 41592,94 грн. Дане дослідження проведено для послідуючого розрахунку суми страхового відшкодування. Як зазначив позивач, страхова компанія виплатила йому 32 000 грн. шкоди, заподіяної ДТП, а шкода, від умисного заподіяння ударів трубою, заподіяна відповідачем не відшкодована.

Таким чином, судом встановлено, що висновком експертного дослідження № С-00723 від 28.12.2016 виокремлено окремою калькуляцією пошкодження завдані ймовірно тяжким предметом округлої форми, а не в результаті ДТП.

Відповідно до договору про проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу від 18.11.2016 р. вартість послуг виконавця по проведенню експертної оцінки суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 складає 1000 грн.

Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру № 18/11 ФОП ОСОБА_6 прийняв від ОСОБА_1 за проведення незалежної експертизи КТЗ 1000 грн.

Судом встановлено, що в матеріалах висновку № 6453 Яворівського ВП ГУНП у Львівській області по зверненню ОСОБА_1 містяться письмові пояснення ОСОБА_4, про те, що він наніс удари гілкою з дерева по боковому та лобовому склі автомобіля ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_1 хотів на нього наїхати. Таким чином, ОСОБА_4Є визнав факт нанесення ударів по автомобілю ОСОБА_1

Пошкодження автомобіля ОСОБА_1 умисними діями підтверджують також показання свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що на початку зими 2016 року йшла на стадіон займатися спортом, було холодно і слизько, з-за повороту, виїхали два автомобіля і рухалися назустріч їй, автомобіль - чорний позашляховик з відкритою задньою частиною обганяв синій бус, автомобіль, який здійснював обгін, врізався в дерево і його водій вийшов з автомобіля, він був у камуфляжній формі, витягнув з машини щось важке і почав бити вікна у синьому бусі, бачила точно, що розбив лобове скло у бусі і збоку одне чи два. З позивачем вона не знайома, однак, на місці події залишила йому телефоні, оскільки була свідком події, яка відбувалася за 10-20 м від неї, говорила позивачу, що в разі необхідності дасть покази.

Судом встановлено, що між сторонами виникли деліктні правовідносини щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що право приватної власності є непорушним, що узгоджується ізст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересіву спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України.

По відношенню до спірної по справі ситуації слід також зазначити, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, поняття яких законодавцем розкрито у ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України. Тобто суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи розглядає справи на підставі поданих сторонами доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, у відповідності до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Суд, при оцінці наданих сторонами доказів, враховує, що згідно вимог ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Позивачем надано докази, які підтверджують факт завдання відповідачем матеріальної шкоди позивачу та її розмір.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування розміру заподіяної шкоди.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність в його діях вини, та про те, що органами поліції перевірку припинено із зазначеням, що кримінальне правопорушення у даному випадку відсутнє, оскільки такі покликання не доводять відсутності вини в діях відповідача, які носять цивільно-правовий характер.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неналежності як доказу висновку експертного дослідження № С-00723 від 28.12.2016, оскільки цей доказ не спростовано відповідачем належними доказами, під час судового розгляду справи жодних клопотань про призначення повторних експертних досліджень учасниками судового процесу заявлено не було, іншого розміру шкоди не доведено.

Разом з тим обставини, зазначені позивачем знайшли своє підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами та узгоджуються у своїй сукупності з наявними у справі доказами: показаннями свідка ОСОБА_5, висновком Яворівського ВП ГУНП у Львівській області за зверненням ОСОБА_1 № 6453 від 17.11.2016 р., висновком експертного дослідження № С-00723 від 28.12.2016.

Зважаючи на вищезазначене, слід вважати встановленим та доведеним факт спричинення автомобілю позивача протиправними діями відповідача за наявності його вини у формі умислу матеріальної шкоди у вигляді пошкодження автомобіля та причинний звязок між протиправними діями відповідача та спричиненою позивачу шкодою.

Ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеною вину відповідача ОСОБА_4 у спричиненні шкоди позивачеві, а тому, оскільки на момент звернення позивача з позовом пошкодження автомобіля протиправними діями відповідача, усунуто позивачем самостійно, з відповідача в користь позивача слід стягнути завдану протиправними діями матеріальну шкоду в розмірі 13462,37 грн.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

у х в а л и в:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму завданих матеріальних збитків в розмірі 13 462 (чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 37 коп., 1000 грн. за проведення експертного дослідження та 640 (шістсот сорок) грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області.

Повний текст рішення складено 08.04.2019 р.

Повне найменування сторін.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_6 проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 іпн НОМЕР_7, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя Н.А. Кондратьєва