ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3293/16-ц
провадження № 2/753/663/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" листопада 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Козін В.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Будматеріали-3», приватне підприємство «Етіс», про відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири, суд -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Будматеріали-3», приватне підприємство «Етіс», про відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 . Поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та мешкає відповідачка, яка є власником даної квартири. 04 січня 2016 року відбулося залиття її квартири водою й згідно акту комісії ПП «Етіс» та ЖБК «Будматеріали-3» від 05 січня 2016 року причиною аварії стало несанкціоноване втручання мешканців квартири АДРЕСА_2 у роботу системи ЦО, ГВС (або ХВП) - зміна радіатора, передчасний вихід з ладу радіоторів опалення, й при обстжеденні квартири АДРЕСА_2 аварійною бригадою встановлено, що джерелом залиття виявився самовільно встановлений прилад опалення на лоджії, що і стало причиною залиння квартир, у тому числі АДРЕСА_1, яка належить їй. У результаті залиття її квартири було зіпсовано: стеля, шпалери на стінах, паркет на підлозі та електрична мережа в двох кімнатах та коридорі. Вартість майнового збитку згідно проведеного за її замовленням дослідженням атестованим спеціалістом з галузі оцінки майна, яке виникло внаслідок залиття квартири, станом на 16 лютого 2016 року складає 39 300 грн. 00 коп., які просить стягнути з відповідача, як завдавача збитків, на її користь.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 , діючий на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру адвоката від 05 листопада 2019 року, позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задоволенти уцілому, посилаючись на обов"язок заподіювача шкоди на її відшкодування.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розмішеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду).
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та погодженням позивача.
Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачка є одноособовою власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується правовстановлюючими документааим на майно (а.с. 9-10, 11, 12, 13, 14-15).
Поверхом вище квартири АДРЕСА_1, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та мешкає відповідачка (а.с.43), яка є власником даної квартири.
04 січня 2016 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 водою, й згідно акту комісії ПП «Етіс» та ЖБК «Будматеріали-3» від 05 січня 2016 року причиною аварії стало несанкціоноване втручання мешканців квартири АДРЕСА_2 у роботу системи ЦО, ГВС (або ХВП) - зміна радіатора, передчасний вихід з ладу радіоторів опалення, й при обстеженні квартири АДРЕСА_2 аварійною бригадою встановлено, що джерелом залиття виявився самовільно встановлений прилад опалення на лоджії, що і стало причиною залиння квартир, у тому числі АДРЕСА_1, яка належить позивачці (а.с. 16, 17, 18-21).
У результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , належній позивачці, було зіпсовано: стеля, шпалери на стінах, паркет на підлозі та електрична мережа в двох кімнатах та коридорі.
Вартість майнового збитку згідно проведеного на замовлення позивача дослідження атестованим спеціалістом у галузі оцінки майна, які виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 водою з вини відповідача, станом на 16 лютого 2016 року складає 39 300 грн. 00 коп. (а.с. 22-41).
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно п.1 Розділу Х Правових позицій, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв`язку з винятковими обставинами у 2008 році, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв`язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2, ч.1 ст. 22 ЦК України).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.
Зважаючи на надані докази по справі, суд вважає доведеною вину відповідача у завданих матеріальних збитках, заподіяних майну позивача внаслідок залиття її квартири водою, яке відбулося 05 січня 2016 року (а.с.16, 17, 18-21, 22-31, 32, 33-41) з вини відповідача у розмірі 39 300 грн. 00 коп. (а.с. 22-31, 32, 33-41, 70-85), й підлягає відшкодуванню.
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача щодо відшкодування матеріальних збитків є обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст. 141 та ч.2 ст. 141 ЦПК України.
Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в загальній сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.4), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, з урахуванням Постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України, від 27 березня 1992 року (з відповідними змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", керуючись п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Будматеріали-3», приватне підприємство «Етіс», про відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири, - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 ,на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_2 , 39 300 грн. 00 коп. - матеріальних збитків, завданих залиттям квартири, 551 грн. 20 коп. - судового збору, а всього - 39 851 (тридцять дев"ять тисяч вісмсот п"ятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанці.

СУДДЯ: