Справа № 523/4625/18
Провадження №2/523/1687/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Після повторного авторозподілу 30.11.2018 року справа прийнята до провадження.

ОСОБА_1 подав позов про визначення її частки та визнання права власності на неї у спільному майні подружжя, в розмірі 1/2 частки квартири № АДРЕСА_1 , з підстав придбання зазначеної квартири у період шлюбу з ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач не прибула, в надісланій заяві просить розглянути справу без її участі, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.

Судом встановлено:

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.06.2018 року шлюб, що був зареєстрований 29.09.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.10.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 . загальною площею 69,4 кв. м. (а.с.9).

Відповідно до ст.60 Сімейного КодексуУкраїни, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (статті 58, 59 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року по цивільній справі №235/9895/15-ц

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265, 208-281 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ).

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 33,0 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його складення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складене 05.04.2019 року.

Суддя: