Провадження № 2/369/1289/19
14.03.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л. М.,
при секретарі Бугайовій М. В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА «Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку суброгації,
У жовтні 2018 року ОСОБА_2 «Страхова компанія «АХА «Страхування» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку суброгації.
У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
Так, 21 жовтня 2015 року в м. Києві по вул. Мечнікова 9, відбулось зіткнення автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, із Застрахованим автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Застрахований автомобіль був пошкоджений.
Позивач на виконання умов Договору страхування перерахував на рахунки визначені Страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 78 394,51 грн. ПАТ «Страхова компанія Українська страхова група» сплатила на користь АТ «СК «АХА Страхування» шкоду в межах ліміту його відповідальності за заявленим страховим випадком у сумі 49 000,00 грн., тобто залишок невідшкодованої суми складає 29 394,51 грн.
Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму збитків у порядку суброгації у розмірі 29 394,51 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено справу у порядку спрощеного провадження на 18 лютого 2019 року.
18 лютого 2019 року, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи відкладено до 14 березня 2019 року.
Представник позивача ОСОБА_2 «Страхова компанія «АХА «Страхування» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву у якій просив справу розглядати у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки представник позивача у поданій заяві суду не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, зясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобовязання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.
21 жовтня 2015 року в м. Києві по вул. Мечнікова 9, відбулось зіткнення автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, із застрахованим автомобілем «BMW X6», реєстраційний номер НОМЕР_1, вказане підтверджується Довідкою № 776633220 про дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до Постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до Актів виконаних робіт № 349658 від 08.12.2015 та № 349657 від 06.12.2015 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження у ДТП склала 82 794,51 грн. Безумовна франшиза згідно умов Договору страхування становила 4400 грн.
При цьому, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Українська страхова група» сплатила на користь АТ «СК «АХА Страхування» шкоду в межах ліміту його відповідальності за заявленим страховим випадком у сумі 49 000,00 грн. Тобто, залишок невідшкодованої суми складає 29 393,51 грн. (78 394,51 грн. 49 000,00 грн. = 29 394,51 грн.).
Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
У відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Згідно роз'яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.
Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13.
З огляду на положення ст.1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просив стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в тому числі з підстав, передбачених ст.993 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку
Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов'язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку суброгації.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Аналізуючи наведені норми законів та надані докази у справі, суд приходить до висновку, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» набуло право звернутись за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до ОСОБА_1 як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1762,00 грн. підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 22, 27, 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. , 979, 988, 993, 1192, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» грошові кошти у порядку суброгації в розмірі 29 394,51 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 1762, 00 грн. судового збору.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2., АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення рішення суду.
Суддя Ковальчук Л. М.