Справа № 683/3058/18
20 березня 2019 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.
секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/3058/18, 2/683/477/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
в с т а н о в и в:
В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 09 лютого 2017 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7400 доларів США, які останній зобов»язався повернути позивачу в строк до 01 травня 2017 року.
До обумовленого строку відповідач не виконав цього обов»язку.
Зазначені обставини підтверджуються розпискою ОСОБА_2 від 09 лютого 2017 року, оригінал якої зберігався у позивача та наданий ним у судове засідання.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст.1047 ЦК України).
В силу ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Із норм ст.1051 ЦК України слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Зі змісту боргової розписки від 09 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7400 доларів США, які зобов»язався повернути в строк до 01 травня 2017 року.
Отже, між сторонами виникли позикові правовідносини. Оригінал розписки на момент подачі позову знаходився у ОСОБА_1, що свідчить про неповернення відповідачем позики.
Отже, досліджені судом докази, вказують на те, що ОСОБА_2 не виконав свій обов»язок з повернення ОСОБА_1 суми позики, а тому з нього на користь позивача підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в сумі 7400 доларів США.
При цьому, позивач просить визначити еквівалент суми боргу в національній валюті на дату подачі позову. Так, на дату подачі позову 19 листопада 2018 року співвідношення курсу долара США до гривні становив 1 долар США = 27,75 грн., а тому розмір заборгованості становить 205350 грн. (7400 доларів США х 27,75 грн.).
Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Кінцевий строк виконання ОСОБА_2 зобов»язань за договором позики визначено сторонами до 01 травня 2017 року. У зазначений строк забов»язання відповідачем не виконано, кошти в сумі 7400 доларів США не повернуто, отже з 01 травня 2017 року слід рахувати прострочення виконання зобов»язання. Станом на 19 листопада 2018 року зобов»язання виконано не було. Отже, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних від простроченої суми за період з 01 травня 2017 року по 19 листопада 2018 року, що становить 567 днів, складає 9569 грн. 87 коп. (205350 грн. х 3 : 100 : 365 днів х 567 днів). Зазначену суму суд визначає у національній валюті, оскільки такі вимоги випливають зі змісту позову.
Оскільки при подачі позову ОСОБА_1 звільнявся від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи, що позов задоволено на суму 214919,87 грн. (205350 грн. + 9569,87 грн.), тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача становить 2149 грн. 19 коп. (214919,87 грн. х 1%).
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 280-282 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7400 доларів США боргу за договором позики від 09 лютого 2017 року, що за курсом НБУ станом на 19 листопада 2018 року еквівалентно 205350 грн., а також 3% річних в розмірі 9569 грн. 87 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2149 грн. 19 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: