ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/1091/18

Головуючий у першій інстанції - Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/349/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

ОСОБА_2

стягувач публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області у складі судді Лібстера А.С. від 10 січня 2019 року, місце постановлення смт.Куликівка, дата складання повного тексту ухвали 10.01.2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду, стягувач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк",

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 року було частково задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. При цьому з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 17.07.2009 року в розмірі 16 884 грн. 21 коп., з яких 16 384 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом, 500 грн. - штраф. У задоволенні іншої частини позовних вимог судом відмовлено. З ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' було стягнуто 832 грн. судового збору (а.с.4-10).

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання вказаного рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 року у справі №737/452/17, в якій просить розстрочити виконання даного рішення суду та встановити щомісячну грошову суму на погашення заборгованості та судового збору в розмірі 600 грн.

Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 10.01.2019 року заяву ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 року по справі №737/452/17 було залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 10.01.2019 року та прийняти постанову, якою задовольнити вимоги її заяви про розстрочення виконання рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, постановленою судом без належної оцінки доказів по справі, при цьому суд першої інстанції не в повному обсязі встановив фактичні обставин справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується із мотивами відмови у задоволенні вимог її заяви про розстрочення виконання рішення суду, які вказані судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 10.01.2019 року. З посиланням на положення статті 435 ЦПК України ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги зазначає, що підставою для її звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду стали ті обставини, що вона не має можливості виконати рішення суду від 26.06.2018 року, оскільки не працює, 21.06.2018 року її було звільнено з роботи в ТОВ "АТБ-МАРКЕТ". ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги стверджує, що вона на даний час вживає відповідні заходи щодо працевлаштування, проте, її сукупний дохід не дає можливості одночасно утримувати себе на мінімальному прожитковому рівні та одночасно виконати рішення про стягнення заборгованості. Доводи апеляційної скарги вказують, що складана фінансова ситуація не дає можливості ОСОБА_2 виконати рішення суду у короткий строк.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 10.01.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.50,51), ОСОБА_2, представник АТ КБ ''ПриватБанк'' належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи. Від ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи 03.04.2019 року за її відсутності (а.с.55). Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №737/452/17 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №737/452/17 (а.с.2-4 вказаної цивільної справи), публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в травні 2017 року до Куликівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ''ПриватБанк'' заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.07.2009 року в розмірі 32 549 грн. 42 коп. та судові витрати у розмірі 1 600 грн.

Рішенням Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 року (а.с.4-10), залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 21.12.2018 року (а.с.220-222 цивільної справи №737/452/17) було частково задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Судом з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 17.07.2009 року в розмірі 16 884 грн. 21 коп., з яких 16 384 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом, 500 грн. - штраф. У задоволенні іншої частини позовних вимог судом відмовлено. З ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' було стягнуто 832 грн. судового збору.

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання вказаного рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 року у справі №737/452/17, в якій просить розстрочити виконання даного рішення суду та встановити щомісячну грошову суму на погашення заборгованості та судового збору в розмірі 600 грн. Вимоги поданої заяви ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що вона 21.06.2018 року була звільнена з роботи, вживає відповідні заходи щодо свого працевлаштування, проте, її сукупний дохід не дає можливості одночасно утримувати себе на мінімальному прожитковому рівні та одночасно виконати рішення про стягнення заборгованості, при цьому фінансові заощадження у ОСОБА_2 відсутні.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції з врахуванням вимог норм права, які регламентують спірні правовідносини та фактичних обставин справи прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 10.01.2019 року не узгоджуються з фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Приписами ч.3 статті 435 ЦПК України регламентовано, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується із мотивами відмови суду першої інстанції у задоволенні вимог її заяви про розстрочення виконання рішення суду, які ґрунтуються на достатності отриманих нею доходів за 1-2 квартали 2018 року, з врахуванням законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому доводи апеляційної скарги вказують, що звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду обумовлено неможливістю виконання рішення суду від 26.06.2018 року, внаслідок того, що 21.06.2018 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи та перебуває у скрутному матеріальному стані.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 10.01.2019 року, виходячи із наступного. У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання вказаного рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 року у справі №737/452/17, в якій просить розстрочити виконання даного рішення суду та встановити щомісячну грошову суму на погашення заборгованості та судового збору в розмірі 600 грн. При цьому ОСОБА_2 було надано суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року, з яких вбачається, що за вказаний період ОСОБА_2 було виплачено заробітну плату в розмірі 34 970 грн. 57 коп., 21.06.2018 року Кирик була звільнена з роботи. Також дані відомості містять інформацію про те, що у другому кварталі 2018 року ОСОБА_2 було виплачено 4 184 грн. 29 коп. від ТОВ "ПОЛІССЯ" за надання майна в лізинг (а.с.13).

Відповідно до положень ч.4 статті 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з ухвали Куликівського районного суду Чернігівської області від 10.01.2019 року, судом було проаналізовано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.13) щодо отриманого ОСОБА_2 доходу за період з 1 кварталу 2018 року по 2 квартал 2018 року, розмір якого становить 39 154 грн. 86 коп., а також прийнято до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018 року та з 01.07.2018 року. При цьому судом першої інстанції зазначено, що відомостей про доходи ОСОБА_2 за період з третього кварталу по 30.11.2018 року нею суду надано не було.

Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги тих обставин, що ОСОБА_2 21.06.2018 року була звільнена з роботи і перебуває у скрутному матеріальному стані, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 10.01.2019 року, оскільки вказані обставини були прийняті до уваги судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду.

При цьому необхідно зазначити, що ОСОБА_2, всупереч приписам статті 81 ЦПК України, не надано суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів в розумінні статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_2 перебуває у скрутному матеріальному стані. А саме, ОСОБА_2 не надано суду доказів відсутності у неї доходів, починаючи з липня 2018 року, також ОСОБА_2 не надано доказів її перебування на обліку у службі зайнятості, з метою реалізації свого права на соціальний захист у разі безробіття, гарантованого законодавством України. Крім того, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує обставини, визначені положеннями ч.4 статті 435 ЦПК України. Необхідно зазначити, що матеріали справи не містять в собі належних доказів на підтвердження наявності інших обставин, які враховуються судом при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення суду, відповідно до ч.4 статті 435 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов'язок доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно приписів ч.5 статті 435 ЦПК України, розстрочка чи відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 10.01.2019 року, маючи загальну заборгованість перед банком у розмірі 17 716 грн. 21 коп., ОСОБА_2 просить суд розстрочити виконання рішення суду, встановивши щомісячну грошову суму на погашення заборгованості в розмірі 600 грн., тобто розстрочити виконання рішення суду на два роки і шість місяців, що суперечить вимогам чинного законодавства. Також судом першої інстанції при вирішенні по суті заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду було прийнято до уваги, що ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором, укладеним 17.07.2009 року, рішенням суду з ОСОБА_2 частково стягнуто суму заборгованості за кредитним договором, яка утворилась станом на 20.02.2017 року, про що ОСОБА_2 було відомо.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості вказаних висновків суду першої інстанції не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали від 10.01.2019 року, оскільки вказані висновки суду першої інстанції узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення є обов'язковим до виконання, при цьому розстрочка виконання рішення суду має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Приймаючи до уваги наведене, а також ті обставини, що ОСОБА_2 не надано суду належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів в розумінні статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України на підтвердження доводів заяви про розстрочення виконання рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 10.01.2019 року про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду. Також необхідно зазначити, що згідно приписів ч.5 статті 435 ЦПК України, розстрочка чи відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Разом з тим, у заяві про розстрочення виконання рішення суду ОСОБА_2 просить суд розстрочити виконання рішення суду від 26.06.2018 року, встановивши щомісячну грошову суму на погашення заборгованості в розмірі 600 грн., тобто розстрочити виконання рішення суду на строк більше, ніж два роки, що не узгоджується із положеннями ч.5 статті 435 ЦПК України.

За даних обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 10.01.2019 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повної постанови - 03.04.2019 року.

Головуючий: Судді: