РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 жовтня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/10303/19,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ФОП ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди в порядку захисту прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1050 грн. вартості квитка серії НОМЕР_1 № НОМЕР_2 за маршрутом "Щецин - Полтава" до м. Луцька, що еквівалентною вартості його придбання - 150 польських злотих; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1 000 грн. моральної шкоди..

В обгрунтування позовних вимог вказує, що орієнтовно, 15.12.2018 у агента відповідача з продажу автобусних квитків у Республіці Польщі придбав квиток серії НОМЕР_3 вартістю 150 польських злотих, що є еквівалентним сумі 1050 грн, за маршрутом "Щецин - Полтава" до м. Луцьк, на своє ім"я. За цим проїзним документом автобус повинен був відправлятись о 10 год. 35 хв. 29.12.18 із станції відправлення за адресою: рlас Gгоdnісkі 1, 70-952 НОМЕР_4 , Польша. Він завчасно прибув за адресою відправлення автобуса, проте на вказану у проїзному документі годину відправлення автобуса за необхідним рейсом не було. На запитання про те, коли буде автобус, касири (працівник) автостанції сказали, що автобуса не буде, так як рейс відмінено. Він змушений був добиратись самостійно, що у передноворічні свята виявилось дуже складно, так як квитків на автостанції за необхідним напрямком не було. З приводу такої ситуації він телефонував агентові відповідача, однак, безрезультатно. Агент (менеджер) перевізника не попередив його по номерові мобільного телефону про відміну рейсу заздалегідь, відповідач також жодним чином не виконав свої обов"язки ні по наданню послуги перевезення пасажира, ні по попередженню про відміну рейса. Відповідач як перевізник у випадку скасування перевезення, зобов"язаний не пізніше ніж за 48 год. до часу відправлення рейсу за розкладом, поінформувати агента та пасажира всіма можливими шляхами, запропонувати альтернативний варіант перевезення пасажирів, які придбали послугу перевезення. Витративши значно більше зусиль та часу, ніж передбачав, до м. Варшави, він змушений був придбавати у іншого перевізника квиток до м.Ковеля Волинської області і з пересадками та додатковими, незапланованими витратами приїхав додому.

Також вказує, що у лютому 2019 року він телефонував відповідачеві з приводу ситуації, що склалась з його вини та просив добровільно повернути суму, затрачену ним на придбання квитка, однак відповідач усно відмовився повертати кошти тому, що пройшов місяць часу. 14 лютого 2019 року, з метою досудового врегулювання спору, він звернувся до відповідача з письмовою претензією про повернення суми вартості квитка, однак, безрезультатно, так як відповідач не виявив бажання отримати листа.

Ненаданням послуги за договором перевезення і невжиттям заходів до вчасного інформування його як пасажира про відміну рейсу, відповідачем як перевізником було спричинено йому моральну шкоду, яка полягала у тому, що він, перебуваючи за кордоном, у зимову пору, у передсвяткові дні, будучи упевненим, що заздалегідь подбав про квиток та проїзд, змушений був несподівано для себе відшуковувати додаткові засоби та вживати додаткових зусиль до укладення іншого договору перевезення. В Україну прибув непрямим рейсом у м.Ковель Волинської області, де проживає, а з пересадкою, з втратою часу та безсумнівно, зазнав у зв"язку з цим моральної шкоди, яку за принципами розумності, виваженості та справедливості оцінює у 1000 грн..

Ухвалою суду від 13 червня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08 липня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень.

Судове засідання неодноразово було відкладено у зв"язку із неявкою відповідача.

Позивач в судове засідання 31 жовтня 2019 року не з"явився, згідно поданої заяви (вх.№51898/19 від 09.10.2019) просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідач в судове засідання 31 жовтня 2019 року повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані ЦК України та Законом України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 908 ЦК України передбачено, що перевезення пасажирів здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до статті 910 ЦК України, пункту 40 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою КМУ № 176 від 18.02.1997р. у редакції постанови КМУ від 26.09.2007р. № 1184 (далі Правила), за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов"язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідного квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Частиною другою статті 42 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було придбано квиток серії НОМЕР_3 вартістю 150 польських злотих, за маршрутом "Щецин - Полтава" до м. Луцьк. Дата відправлення зазначено: 29.12.2018 о 10.35 год..

14 лютого 2019 року позивачем на адресу відповідача надіслана претезія з проханням відшкодувати вартість квитка за маршрутом "Щецин - Полтава" до м. Луцьк придбаного на його ім"я в розмірі 150 польських злотих, що еквівалентно сумі 1050 грн. Проте, дана претензія відповідачем проігнорована.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди в розмірі 1050 грн., вартості квитка серії СА № НОМЕР_2 за маршрутом "Щецин - Полтава" до м. Луцька, що еквівалентно вартості його придбання - 150 польських злотих підлягають задоволенню.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Під час розгляду цивільної справи № 583/3453/16-ц (постанова від 02.09.2019р.), Верховний Суд вказав, що згідно зі статтями 4 та 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров"я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Положеннями чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не визначено жодних умов для відшкодування моральної шкоди пасажирам, завданої неналежним виконанням надавачем послуг обов"язків по укладеним договорам перевезення, а тому підстав для стягнення моральної шкоди суд не вбачає.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов"язані з порушенням їх прав.

У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати стягуються з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди в порядку захисту прав споживачів - задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1050 грн. вартості квитка серії НОМЕР_3 за маршрутом "Щецин - Полтава" до м. Луцька, що еквівалентною вартості його придбання - 150 польських злотих.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 768,40 грн..

В задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ,

відповідач - ФОП ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній згідно відомостей ДФС України від 14.06.2019.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року.

Суддя -