Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1076/18
Провадження №: 2/332/24/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Фурдак В.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
16.04.2018 року АТ КБ «Приватбанк» (у звязку зі зміною типу товариства, змінило свою назву товариства з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 03.12.2007 року ОСОБА_2 (ОСОБА_3) отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_4 "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_4 "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк".
Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_4 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідач погодився на те, що заява на отримання кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку становить між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг, про що свідчить її заява.
У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 28.02.2018 року утворилася заборгованість у розмірі 1170005 грн. , із яких: 9335,77 грн. заборгованості за кредитом 107664,23 грн. заборгованості за відсотками. Указану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з підстав указаних в позовній заяві.
Відповідачка в судовому засіданні заявила, що з 2014 року перестала платити банку заборгованість банку та, не пам*ятає коли отримувала перевипущені кредитні картки, просить застосувати строк позовної давності.
Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким , що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.12.07 ОСОБА_3 звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про видачу кредитної картки «универсальная 30 дней льготного периода» , яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг.(а.с.16-17) ОСОБА_2 (ОСОБА_3) отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 800 грн.зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, без комісії
Згідно змісту вказаної заяви, підписаної ОСОБА_1, остання погодилась, що вказана заява разом із памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг.
Того ж дня ОСОБА_1 була видана кредитна картка №4149 6053 5649 6497 строк дії якої закінчувався в останній день серпня 2015 року.(а.с.89) Пізніше указана картка перевипускалась, що підтверджено довідкою банка. Строк дії останньої виданої картки тривав до кінця вересня 2018.
Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_4 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Як вбачається із витягу із особового рахунку ОСОБА_1 , станом на 28.02.18 року утворилася заборгованість у розмірі 117000 грн. , із яких: 9335,77 грн. заборгованості за кредитом, 107664,23 грн. заборгованості за відсотками.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).
Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки визначений до 30.09.2018 року.
Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ст.ст.1049, 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.
Заперечуючи проти позову, відповідач просила, у тому числі про застосування строків позовної давності.
Зважаючи на те, що умовами кредитного договору передбачений обов'язок позичальника щомісячно погашати кредит і відсотки у розмірі 3% від залишку кредиту, з урахуванням положень ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України на користь кредитора підлягає стягненню та частина позики, що підлягала сплаті разом з нарахованими процентами, а також несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.
Із наданого Банком розрахунку вбачається, що станом на 28.02.2018 року ОСОБА_1 має прострочену заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9335,77 грн., за відсотками 107664,23 грн.
Строк сплати вказаної простроченої заборгованості за тілом кредиту, відсотками настав до 31 березня 2015 року .
Дати останнього платежу 14.08.2015 та 28.04.2015 (а.с.70-71) не можна брати до уваги оскільки це не було добровільним перерахуванням коштів, а автоматичним списанням та переводом між рахунками.
Відповідач просив про застосування строків позовної давності, а тому, у відповідності з вимогами ст. 267 ч.5 ЦК України у стягненні зазначеної простроченої заборгованості до 31.03.2015 на користь банку слід відмовити у звязку із спливом позовної давності.
Проте, за щомісячними платежами, строк сплати яких настав після 31 березня 2015 року, у відповідності з умовами договору, графіком погашення кредиту і наданими Банком розрахунку останній має право на стягнення 109898,34 грн., із яких:
6845,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту, з 31 березня 2015 року і до 28.02.2018 року,розмір якої з урахуванням строків позовної давності визначається як різниця загальної заборгованість за кредитом 9335,77 грн. станом на 28.02.2018 року і простроченої станом на 31.03.2015 року заборгованості у сумі 2490,02 грн.;
107664,23 грн. - несплачені проценти, нараховані з 31 березня 2015 року і до 28.02.2018 року, які визначаються як різниця загальної заборгованості за процентами 107664,23 грн. станом на 28.02.2018 року і загальної заборгованості за процентами станом на 31.03. 2015 року у розмірі 4611,64 грн. Тому в цій частині суд вважає позов таким що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Н.В. Марченко