28.03.2019 227/1477/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря с/з ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля про відшкодування моральної шкоди (ЄУНСС №227/1477/18), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Добропіллявугілля» про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з серпня 1991 року він працював на вугільних підприємствах Добропільського району на різних посадах з повним робочим днем в шахті у шкідливих та небезпечних умовах праці. Останнє місце роботи - ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» - на посаді машиніста гірничих виїмкових машин підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. Внаслідок вказаної роботи, у шкідливих умовах праці, він отримав професійні захворювання: пневмоконіоз,легенева недостатність 1-2 ступеню, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірною ступінню пониження слуху ( 3 ст.), що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 09 червня 2017 року №12. Довідками МСЕК серії АБ № 0049345 та серії АВ №0869061 від 26.06.2017 року, йому встановлена третя група інвалідності з втратою професійної працездатності за сукупністю отриманих професійних захворювань у розмірі 50 % безстроково. Позивач зазначає, що внаслідок отриманого профзахворювання, яке він отримав працюючи на підприємстві відповідача, які є небезпечними та шкідливими, йому заподіяні фізичний біль і душевні страждання, тобто моральна шкода, яка полягає в тому, що він був звільнений з роботи за станом здоровя і таким чином втратив достойний заробіток, у зв»язку з чим він змушений був змінити звичайний спосіб свого життя. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. У звязку з професійним захворюванням, цілком порушена його нормальна життєдіяльність, він тривалий час знаходився на лікуванні. В даний час, він вже не може, як раніше, в повному об'ємі виконувати роботи в побуті, по господарству. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань з приводу ушкодження здоров'я, ступінь втрати професійної працездатності, характер немайнових втрат, їх тривалість, неможливість їх відновлення, стан здоровя, тяжкість вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, зусилля, які позивач прикладає для відновлення попереднього стану, він вважає, що йому заподіяна істотна моральна шкода, яку він оцінює в сумі 40000 гривень і яку просить суд стягнути з відповідача на його користь.

З відзиву відповідача вбачається, що ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що не є належним відповідачем, оскільки позивач на підприємстві відповідача майже не працював, а в ті періоди працевлаштування на підприємстві відповідача, а саме з 02.07.2012 року по 17.01.2015 року та з 16.03.2015 року по 17.01.2015 року майже більше року був відсутній на робочому місці. Крім того відповідач вважає, що його вини у заподіянні моральної шкоди позивачу не має, оскільки позивач приховував стан свого здоров»я від медичних працівників, які видавали медичні довідки про придатність позивача до роботи, в той час як той вже мав певні проблеми зі здоров»ям. Також, відповідач вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б свідчили, що моральна шкода йому завдана внаслідок протиправних дій відповідача, а розмір моральної шкоди є непідтвердженим, необґрунтованим та явно завищеним і не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості. Вказує, що позивачем не додано до позовної заяви висновків медичних установ про встановлення факту завдання моральної шкоди, не надано розрахунку моральної шкоди.

З відповіді на відзив вбачається, що позивач не визнав аргументи щодо наведених представником відповідача у відзиві заперечень, вважає їх не вмотивованими, такими, що суперечать вимогам законодавства. Зазначив, що 01.11.2011 року ДП «Добропіллявугіллля» було реорганізовано через приєднання до орендаря ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля». На базі відокремленого підрозділу «Шахта «Алмазна» створено і розпочато роботу виробничого структурного підрозділу ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля «Шахта «Алмазна». Дія трудового договору була продовжена відповідно до ст.36 КЗпП України. ОСОБА_2 фактично пропрацював на шахті «Алмазна» майже шість років у підземних та шкідливих умовах праці. ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» - фактичним правонаступником ВП шахта «Алмазна» ДП «Добропіллявугілля», тому що умови праці та виробничі потужності, обладнання залишилися ті самі. Таким чином, вважав доводи представника відповідача, що позивач працював у ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» ТОВ ДТЕК «Добропіллявугілля» нетривалий час недоречними. Зазначав, що ОСОБА_2 отримав професійні захворювання, внаслідок його тривалої роботи на підприємстві відповідача, в умовах впливу несприятливих виробничих факторів (пилу, шуму, параметрів мікроклімату), що підтверджено актами комісій щодо розслідування про причин виникнення хронічного профзахворювання. Таким чином, вважав, що твердження представника відповідача, що ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», завжди дотримується принципу законності під час здійснення своєї господарської діяльності, є також недоречним та сумнівним. Зазначав, що шкоду здоровю позивача спричинено з вини роботодавця ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, невиконанням обовязків відповідальних працівників підприємства щодо нагляду за охороною праці, низьким рівнем механізації допоміжних процесів, що підтверджується пунктом 18 акту розслідування, в якому зазначені пропозиції відповідачу, які він повинен зробити з метою ліквідації і запобігання виникнення професійних захворювань, що само по собі свідчить про вину відповідача у незабезпечені своїх працівників безпечними умовами праці. Позиція представника відповідача, що позивач, взагалі не надав доказів, які б свідчили про те, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, не ґрунтуються на законі та суперечать обєктивним обставинам. Сам факт того, що позивач під час тривалої праці у підземних та шкідливих умовах, отримав професійні захворювання, став інвалідом, з втратою професійної працездатності 50% на все життя, тобто безстрокове, те, що він внаслідок цього був змушений звільнитися з роботи, безумовно свідчать про певні моральні переживання та страждання, які не підлягають будь-якому іншому та окремому підтвердженню.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2018 року провадження по справі було зупинено, у звязку з призначенням судово-психологічної експертизи.

Позивач ОСОБА_2 у зазначений термін для проведення психодіагностичного обстеження не зявився, у звязку з чим судово-психологічна експертиза проведена не була.

Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року провадження у справі було відновлено,

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_3, діючий на підставі договору про надання правової допомоги, підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4, діючий на підставі довіреності, позов не визнав та надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що як відображено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07.06.2017р. №12, комісією були встановлені причини виникнення професійного захворювання позивача. Так, згідно зазначеного акту комісією зазначається - «згідне виписки амбулаторної карти, захворювання легень вперше встановлено у 2014р., захворювання органів слуху - травень 2013р. Свій стан здоровя з приводу патології органів слуху та захворювання легень приховував. За результатами медичних оглядів визнавався придатним до роботи у підземних умовах». ОСОБА_2 за час своєї роботи в ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» проходив щорічні медичні огляди та надавав щорічно медичні довідки, відповідно до яких був придатним за станом здоровя для роботи за своєю професією, у звязку із чим був допущений роботодавцем до роботи у підземних умовах за своєю професією. Вважає за доцільне зазначити, що відповідачем в даному випадку не було завдано шкоди позивачу, та взагалі відсутні вина відповідача у заподіянні моральної шкоди, оскільки позивача було допущено до праці, виключно на підставі медичних довідок, виданих лікарською установою. ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» завжди дотримується принципу законності піл час здійснення своєї господарської діяльності, вважає що причиною виникнення обставини за якою позивачу було завдано шкоди, що в свою чергу призвело до виникнення у позивача профзахворювання, є саме недостовірні відомості, які були зазначені у медичних довідках, відповідальними особами лікувального закладу, оскільки ті професійні захворювання, які зазначає позивач у своїй позовній заяві не можуть виникати раптово та повинна спостерігатися певна динаміка щодо виникнення зазначених захворювань, що в свою чергу є одним із завдань та прямим обовязком лікувального закладу, який зобовязаний відображати у медичних документах достовірну інформацію та встановлювати придатність працівника до роботи з урахуванням умов праці останнього. Позивач взагалі не надав доказів, які б свідчили про те, що внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано моральну шкоду, залишається недоведеним факт заподіяння йому діями саме відповідача моральних чи фізичних страждань, окрім того до позовної заяви не доданий розрахунок розміру заподіяної позивачу моральної шкоди. Вважає, що в даному випадку, розмір моральної шкоди заявлений позивачем, є непідтвердженим, необґрунтованим та суттєво завищеним, не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості. Позивачем не додано до позовної заяви висновків медичних установ про встановлення факту завдання позивачу моральної шкоди та саме ступеню заподіяння моральної шкоди. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити позивачу в задоволені позову про стягнення моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача як сусіда приблизно 15 років, рідко з ним бачиться, близько з ним не спілкується, про його стан здоровя їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з позивачем близько 17 років, проживають з ним в одному підїзді, помічав як той підіймаючись на свій поверх по сходах тяжко дихав та почав закашлюватись, такий стан він помітив у нього приблизно рік-півтора тому назад, причину такого кашлю позивач йому не розповідав. Позивач, як йому відомо, зараз на пенсії.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з позивачем приблизно 15-20 років, є його сусідом, останній час рідко його бачить, він став менше виходити на вулицю. Йому не відомо чим хворіє позивач. Зазначив, що останні 5-7 років дуже мало з спілкується позивачем, оскільки змінив місце своєї роботи.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною позивача, перебуває у шлюбі з позивачем 20 років, помітила, що він після встановлення йому професійного захворювання почав робити гучність на телевізорі та компютері значно гучніше, ніж до цього, вона почала часто робити зауваження йому з приводу гучності. У чоловіка зявилась задишка, він почав кашляти вночі, по сходах підіймається довше, хоча він не палить. Через його задишку їй приходиться носити сумки замість нього, гадає що емоційно для нього це ненормально. Помітила, що її чоловік змінився у звязку зі станом його здоровя, він переймається через стан свого здоровя.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в звязку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля», що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2. 08.12.2016 року останній був звільнений з ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоровя (а.с.11-13).

За час роботи в ТОВ «ДТЕК «Добропіллявугілля» позивач захворів на професійне захворювання. Даний факт підтверджується актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання №12 від 07.06.2017 р. (а.с.14-15), випискою з медичної карти стаціонарного хворого №321 від 26.04.2017 року ОСОБА_2 (а.с.16), випискою з медичної карти стаціонарного хворого №5182 від 18.08.2016 року ОСОБА_2 (а.с.17), повідомленням про професійне захворювання ОСОБА_2 від 26.04.2017 року за формою П-3 (а.с.18), медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність професійного характеру захворювання від 26.04.2017 року №15/370 (а.с.22), інформаційною довідкою про умови праці працівника при підозрі у нього професійного захворювання від 13.03.2017 року №81 (а.с.25-27), довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №0049345 від 26.06.2017 року (а.с.29).

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія АБ № 0049345 від 26.06.2017 року, довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №854 серії АВ №0869061 від 26.06.2017 року підтверджується, що позивачу встановлено за первинним оглядом за сукупністю 50% втрати професійної працездатності з 16.06.2017 року безстроково: 30% - пневмоконіоз та 20% - хронічна приглухуватість і вказана втрата працездатності, пов»язана з профзахворюванням (а.с.29). Цими ж довідками підтверджується факт встановлення позивачу вперше, з 26.06.2017 року, безстроково 3-ї групи інвалідності, яка пов»язана з його професійним захворюванням. За висновками МСЕК ОСОБА_2 протипоказана важка фізична праця та робота в підземних умовах, рекомендовано спостерігатись та лікуватись у лікаря пульманолога, сурдолога (а.с.29).

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 13 Закону України Про охорону праці передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок професійного захворювання ОСОБА_2 заподіяно з вини відповідача, що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.14-15) та висновком МСЕК від 26.06.2017 року (а.с.29).

Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання №12 від 07.06.2017 р. (а.с.14-15) підтверджується, що ОСОБА_2 за час роботи на підприємстві відповідача отримав професійне захворювання, а саме: пневмоконіоз, легенева недостатність І-ІІ ст, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірною ступінню пониження слуху (ІІІ ст.). Захворювання професійне, виникло за обставин тривалої роботи в умовах впливу несприятливих виробничих факторів (пилу, шуму, параметрів мікроклімату). ОСОБА_2 не працює з 08.12.2016 року. Причиною професійного захворювання є: робота в умовах впливу підвищеної концентрації пилу вуглепородного, кремнійвмісного, фіброгенної дії, що складав 75,6 мг/м3, при нормі - 10 мг/м3; параметрів мікроклімату: температура повітря +29,4°С, при нормі <26°С, відносної вологості повітря - 82,7%. Рівень еквівалентного шуму на робочому місці складає 87 дБА, при нормі 80дБА.

Вишевказане свідчить про те, що роботодавець ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Зазначені умови праці стали причиною професійного захворювання позивача, яке у нього вперше виявлено висновком МСЕК від 26.06.2017 року, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоровя, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Відповідно до частини 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, рішення МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та встановлення інвалідності, медичні документи, які підтверджують тривалість і необхідність лікування у зв»язку з профзахворюванням.

На основі аналізу приведених вище доказів, суд вважає, що вина відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоровя є доведеною, що є підставою для задоволення позову.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує тривалість роботи на підприємстві позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв'язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, вимушеність звільнення з роботи через стан свого здоров»я.

Враховуючи наведене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 40 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, з причин завищення позовних вимог, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності.

Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, через протиправні дії відповідача, суд не може, оскільки це твердження спростовується, наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні, доказами.

Доводи відповідача, з приводу того, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичні документі про встановлення факту завдання позивачу моральної шкоди та ступеню заподіяння моральної шкоди, не заслуговують на увагу, так як в п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

Доводи представника відповідача про добровільний вибір позивачем і його обізнаність з умовами праці, наявність пільг і компенсацій, об'єктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не бере, так як вони не спростовують вищевказані висновки суду і не мають правового значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 89, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 173, 237-1 КЗпП України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, на користь ОСОБА_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000,00 (двадцять тисяч гривень 00 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення шляхом подання скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, м.Донецьк, РНОКПП НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 06.08.1999 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Добропіллявугілля, місцезнаходження за адресою: 85043, Україна, Донецька обл.., м.Білицьке, вул. Красноармійська, 1А, .

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 18 березня 2019 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 28 березня 2019 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

18.03.2019