ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7173/19 Справа № 205/8757/18 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.,

при секретарі - Кошарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року

по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця-відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року по цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2008 року ОСОБА_2 звернулась до установи банку ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником АТ КБ «ПриватБанк») із заявою на отримання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, відповідно до умов договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,0% річних, із кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки (а.с 15).

Із наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 07.08.2015 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № б/н від 25.11.2008 р. становить 5 308,31 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 1907,09 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1776,81 грн.; заборгованості з пені та комісії у розмірі - 1624,41 грн (а.с.7-14).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог до ОСОБА_1 банк зазначає, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.08.2015 року і 05.10.2017 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 спадкоємцю, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини і є особою яка прийняла спадщину, до складу якої увійшли у тому числі кредитні зобов`язання померлої. (а.с.56).

Лист із претензією кредитора від ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріусом отримано 29.08.2018 року (а.с.57).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування своїх позовних вимог до ОСОБА_1 банком не надано до суду будь-яких відомостей щодо інших спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 або отримали свідоцтва про право на спадщину та відомості про майно, що увійшло до складу спадщини та його вартісну оцінку.

Окрім того, при зверненні до суду із позовом та в ході розгляду справи по суті банком не заявлено клопотань про витребування необхідних доказів у підтвердження своїх вимог, не зазначено неможливості самостійного отримання необхідних доказів, а саме: матеріалів спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є необґрунтованими, взагалі недоведеними, безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців померлого не пропущено, колегія суддів ставиться критично, оскільки апелянт зазначає, що 02.02.2016 року банку стало відомо про смерть позичальника, 25.05.2016 року банком була направлено претензія кредитора до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори. Направлення претензії кредитора і є фактичним пред`явленням кредиторських вимог. Банку не було відмовлено у прийнятті такої вимоги кредитора, що свідчить про те, що вимогу кредитора померлого позичальника пред`явлено вчасно та у спосіб, визначений законодавством. 07.05.2018 року банк отримав відповідь приватного нотаріуса в якій зазначалось, що спадкоємця померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини, а з позовом до спадкоємця банк звернувся лише 27.11.2018 року тобто із пропуском шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що судом першої інстанції не досліджено наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема факт прийняття відповідачем спадщини, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, а з відповідними клопотаннями про витребування доказів банк до суду не звертався.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича