справа № 285/1224/19
провадження у справі № 2/0285/608/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04.04.2019 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1,

яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року ОСОБА_1, в інтересах позивача звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила визнати за ОСОБА_2 2/3 частки житлового будинку №47, по вул. Колгоспній в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі Будинок), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 08.11.2016.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України, оскільки позивачем сплачений судовий збір по заниженій ціні, а саме мінімальний його розмір в сумі 768 грн. 40 коп.

Як слідує з доданих до позовної заяви документів, предметом спору є нерухоме майно Будинок, загальною площею 85,8 м2, житловою площею 66, 5 м2.

Згідно з проведеним дослідженням, визначенням та оглядом ринку нерухомості у місті Новоград-Волинський Житомирської області, на момент подачі позову, ринкова вартість вказаного майна за схожою квадратурою та місцем розташування становить від 6 400 грн. за 1 м2, що в середньому становить від 548 000 грн. та вочевидь не відповідає зазначеній у позові вартості майна, 2/3 часток Будинку, в сумі 62 162 грн.

Відповідно до розяснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням дійсної вартості спірного майна. При цьому вартість майна це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості на момент предявлення позову, і суд не повинен визначати його вартість за відповідними вимогами, оскільки за змістом ч.2 ст.176 та ч.3 ст.175, ч.4 ст.177 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

На думку суду, з урахуванням існуючих ринкових цін, дійсна вартість спірного майна є істотно вищою. Очевидність заниження ціни позову не потребує окремого обґрунтування судом цієї обставини з посиланням на докази та факти. Оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати в сумі 4 173 грн.

З огляду на наведене суд, у відповідності до ч.2 ст.176 ЦПК України, визначає позивачу розмір судового збору в сумі 3 600 грн., недоплачена сума судового збору в такому разі становитиме 2 831,60 грн. (з урахуванням вже сплаченої суми судового збору 768,40 грн.)

На думку суду, визначення позивачці розміру судового збору не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для неї, яка потребує судового захисту, не є перешкодою їй в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту предявлення позову до суду.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у звязку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.

Сплата судового збору згідно закону здійснюється через банківські установи чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

Невірне визначення ціни позову, що призвело до недоплати судового збору, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст.185 ЦПК.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись статтями 175-177, 185, 258, 260 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір»

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк терміном десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для доплати судового збору в сумі 2 831,60 грн. та розяснити їй, що у випадку невиконання вимог ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута.

Розяснити, що оригінал квитанції (платіжного доручення) про сплату судового збору, має бути поданий безпосередньо до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Ухвала щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя О.О.Літвин