Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 565/1216/15-ц

провадження № 61-23877св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

відповідач - Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив Енергетик»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Енергетик» на рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року в складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Григоренка М. П., Ковальчук Н. М.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Енергетик» (далі - ОК «ЖБК Енергетик») про визнання права на отримання квартири, скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та стягнення неустойки.

Позовна заява мотивована тим, що у 2008 році кожен з них уклав із

ОК «ЖБК Енергетик» договори про пайову участь у будівництві житла, згідно

з умовами яких відповідач зобов`язався збудувати житловий будинок по АДРЕСА_1 , здати його в експлуатацію та передати кожному із них визначені договорами квартири.

Позивачі вказали, що станом на 2010 рік кожен з них відповідно до умов договору та погодженого графіку платежів повністю сплатили відповідачу визначені договорами суми та вступний внесок у розмірі 5 000,00 грн, а тому вважали, що набули право на отримання від кооперативу квартир, передбачених в договорах, проте відповідачем таке право не визнається.

Крім того зазначали, що ОК «ЖБК Енергетик» листами повідомив позивачів про їх виключення із асоційованих членів кооперативу у зв`язку із ігноруванням рішень загальних зборів, невиконанням своїх обов`язків як асоційованих членів, перешкоджанню в досягненні мети кооперативу.

05 березня 2015 року позивачі звернулись до ОК «ЖБК Енергетик» із письмовими заявами про виконання умов договору, однак відповіді від кооперативу не отримали, у зв`язку із чим вважали, що кооператив відмовляється добровільно видати їм довідки про їх членство в кооперативі та внесення ними пайового внеску в повному обсязі.

Також посилаючись на те, що у зв`язку із простроченням договірних зобов`язань щодо термінів будівництва будинку та введення його в експлуатацію, відповідач зобов`язаний сплатити на користь кожного з позивачів пеню за час такого прострочення, у зв`язку із чим просили задовольнити їх позовні вимоги

у повному обсязі.

З урахуванням заяви про зміну предмета позову та уточнених позовних вимог, позивачі просили суд: скасувати рішення голови ОК «ЖБК Енергетик»:

від 16 липня 2015 року № 1 в частині виключення із асоційованих членів кооперативу ОСОБА_5; від 10 серпня 2015 року № 2 в частині виключення із асоційованих членів кооперативу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; скасувати рішення загальних зборів ОК «ЖБК Енергетик» про: встановлення для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 доплати у вигляді цільового внеску (зміст рішення викладено

у протоколі загальних зборів від 16 лютого 2015 року № 64); встановлення для ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 індивідуального розміру цільового внеску (зміст рішення викладено у протоколі загальних зборів від 06 травня 2015 року № 65); визнати за: ОСОБА_1 майнового права на отримання однокімнатної квартири, що на період будівництва має № НОМЕР_1 на сьомому поверсі у другій секції житлового будинку по АДРЕСА_1 , за сплачені ним пайові внески

в ОК «ЖБК Енергетик»; ОСОБА_2 майнового права на отримання двокімнатної квартири, що на період будівництва має № НОМЕР_5 на шостому поверсі четвертого під`їзду в другій секції житлового будинку по

АДРЕСА_1 , за сплачені нею пайові внески в ОК «ЖБК Енергетик»; ОСОБА_3 майнового права на отримання двокімнатної квартири, що на період будівництва має № НОМЕР_2 на восьмому поверсі у другій черзі житлового будинку по АДРЕСА_1 , за сплачені ним пайові внески в ОК «ЖБК Енергетик»; ОСОБА_4 майнового права на отримання двокімнатної квартири, що на період будівництва має № НОМЕР_3 на другому поверсі у другій секції житлового будинку по

АДРЕСА_1 , за сплачені ним пайові внески в ОК «ЖБК Енергетик»; ОСОБА_5 майнового права на отримання однокімнатної квартири, що на період будівництва має № НОМЕР_4 на шостому поверсі у другій секції житлового будинку по АДРЕСА_1 , за сплачені нею пайові внески в ОК «ЖБК Енергетик»; зобов`язати ОК «ЖБК Енергетик» видати позивачам довідку про їх членство в цьому кооперативі і внесення ними пайових внесків у повному обсязі; стягнення з ОК «ЖБК Енергетик» пені в користь: ОСОБА_1 в сумі 2 870,31 грн, ОСОБА_2 в сумі 3 165,95 грн,

ОСОБА_3 в сумі 3 597,64 грн, ОСОБА_4 в сумі 3 305,14 грн, ОСОБА_5 в сумі 2 737,02 грн.

Короткий зміст рішення суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області

від 31 серпня 2016 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Cуд першої інстанції виходив із того, що порядок оформлення права власності на об`єкт інвестування після прийняття такого об`єкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення договору купівлі-продажу майнових прав законодавством, а тому, оскільки будинок не зданий в експлуатацію, то

у позивачів право власності на спірні квартири не виникло.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано за ОСОБА_1 право на набуття права власності на однокімнатну квартиру, що на період будівництва має № НОМЕР_1 на сьомому поверсі в другій секції житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право на набуття права власності на двокімнатну квартиру, що на період будівництва має №127 на шостому поверсі в другій секції житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право на набуття права власності на двокімнатну квартиру, що на період будівництва має №137 на восьмому поверсі в другій секції житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_4 право на набуття права власності на двокімнатну квартиру, що на період будівництва має № НОМЕР_3 на другому поверсі в другій секції житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_5 право на набуття права власності на однокімнатну квартиру, що на період будівництва має № НОМЕР_4 на шостому поверсі в другій секції житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Cуд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачі виконали свої грошові зобов`язання за договорами пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, повністю сплатили вартість об`єкта будівництва, тому

є підстави для отримання права на набуття права власності на об`єкти нерухомого майна згідно укладених договорів.

Аргументи учасників справи

У січні 2017 року ОК «ЖБК Енергетик» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не звернув уваги на висновки ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 06 липня 2016 року. Крім того, позивачами було обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки позивачі не набули права власності на нерухоме майно, відповідно таке право не підлягає захисту. Також апеляційний суд не мав права приймати заяву позивачів та змінювати предмет позову.

Рішення суду апеляційної інстанції оскаржується в частині визнання за позивачами право на набуття права власності на відповідні квартири, тому

в іншій частині справа в касаційному порядку не перевіряється.

У березні 2017 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним

і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування немає.

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 03 березня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що між позивачами та ОК «ЖБК Енергетик» укладено договори про пайову участь у будівництві житла.

Предметом укладених договорів є будівництво кооперативом житлового будинку АДРЕСА_1 та об`єктів комунального, соціального призначення або інших об`єктів, передбачених законодавством, які є невід`ємною частиною даного будівництва або супроводжують його, і передача позивачам визначеної договором квартири в даному будинку та їх оплата замовниками: ОСОБА_1 - відповідно до договору № НОМЕР_1 про пайову участь у будівництві житла від 27 травня 2008 року квартира № НОМЕР_1 , загальною площею 46,73 кв. м , однокімнатна , попередня вартість квартири складає 196 266 грн; ОСОБА_2 - відповідно до договору

№ НОМЕР_5 про пайову участь у будівництві житла від 25 лютого 2008 року квартира № НОМЕР_5 , загальною площею 55,64 кв . м , двокімнатна , попередня вартість квартири складає 216 996,00 грн; ОСОБА_5 - відповідно до договору № НОМЕР_4 про пайову участь у будівництві житла від 26 березня 2008 року квартира № НОМЕР_4 , загальною площею 46,73 кв . м , однокімнатна , попередня вартість квартири складає 186 920,00 грн; ОСОБА_4 - відповідно до договору № НОМЕР_3 про пайову участь у будівництві житла від 08 травня 2008 року квартира № НОМЕР_3 , загальною площею 54,64 кв. м , двокімнатна , попередня вартість квартири складає 226 756,00 грн; ОСОБА_3 - відповідно до договору № НОМЕР_2 про пайову участь у будівництві житла від 14 липня 2008 року квартира № НОМЕР_2 , загальною площею 55,64 кв . м , двокімнатна , попередня вартість квартири складає 247 598,00 грн.

Замовниками житла, за винятком ОСОБА_4 , який сплатив пайовий внесок у загальній сумі 221 001,00 грн, що становить більш як 97 % попередньої вартості квартири, сплачено обумовлені договорами вступні та пайові внески на будівництво зазначених у договорах квартир, однак ОК «ЖБК Енергетик» договірні відносини не виконав, не передав замовникам квартири, об`єкт інвестування не введений в експлуатацію.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є визнання права.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами.

Згідно із частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає

з моменту завершення будівництва. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає

з моменту державної реєстрації.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством,

а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 876 ЦК України передбачено, що власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до вимог статті 1 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд

і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності»,

а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі» (Broniowski v. Poland), заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05).

У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява

№ 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви

S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням..

Установивши під час розгляду справи, що ОК «ЖБК Енергетик» не виконав належним чином своїх зобов`язань, не ввів об`єкт інвестування в експлуатацію, не передав замовникам квартири, позивачі сплатили пайові внески, тобто вчинили дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що є підстави для судового захисту прав позивачів.

Проте за встановлених судами обставин належним та ефективним способом захисту прав є визнання за позивачами майнових прав на спірні квартири.

Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), від 20 березня 2019 року в справі № 761/20612/15-ц (провадження

№ 14-39цс19), від 03 квітня 2019 року в справі № 761/9951/15-ц (провадження

№ 14-614цс18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що у задоволені вимог позивачів необхідно відмовити, зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржені судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про визнання за позивачами майнових прав на спірні квартири.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Енергетик» задовольнити частково.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 31 серпня

2016 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня

2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив Енергетик» в частині позовних вимог про визнання майнових прав на квартири задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнове право на квартиру в будинку АДРЕСА_1 , що на період будівництва має № НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_2 майнове право на квартиру в будинку АДРЕСА_1 , що на період будівництва має № НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_3 майнове право на квартиру в будинку АДРЕСА_1 , що на період будівництва має № НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_4 майнове право на квартиру в будинку АДРЕСА_1 , що на період будівництва має № НОМЕР_3.

Визнати за ОСОБА_5 майнове право на квартиру в будинку АДРЕСА_1 , що на період будівництва має № НОМЕР_4.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Краснощоков

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук