Ухвала

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 753/945/18

провадження № 61-18529ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року справу визнано малозначною та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 серпня

2019 року, позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації

і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Комунальне підприємство з експлуатації

і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» здійснити помісячний перерахунок вартості послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 за період з 10 липня 2014 року по 30 листопада 2016 року за тарифами, затвердженими відповідно до розпорядження КМДА № 748 від 19 травня 2000 року «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві»

(в редакції від 18 квітня 2008 року). В задоволенні інших вимог відмовлено.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року,

у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у зазначеній справі є зобов`язання Комунального підприємства

з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» вчинити дії. Справа

є незначної складності, у зв?язку з чим суд першої інстанції відніс її до категорії малозначних.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказана справа є малозначною та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков