Постанова

Іменем України

5 квітня 2019 року

м. Київ

справа № 727/10976/17

провадження № 61-47089св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С.Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

відповідач - кредитної спілки «Рідне коло», в особі ліквідаційної комісії,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2018 року в складі судді Владичана А.І.,

ВСТАНОВИВ:

6 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про визнання кредитного договору виконаним, іпотечного договору припиненим та зобов'язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що 14 липня 2006 року нею було укладено кредитний договір № 185 із кредитною спілкою «Рідне коло», яким остання надала позивачці кредит у розмірі 6 000 грн для підприємницьких потреб. Цей договір було укладено на строк до 16 червня 2008 року.

Для забезпечення виконання отриманих позивачкою зобов'язань, 14 липня 2006 року між нею та відповідачем, було укладено іпотечний договір, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1, та, належить позивачці на праві власності.

За умовами цього кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язана була повернути кредит, у сумі 6 000 грн, разом із відсотками за користування кредитом.

Даний іпотечний договір діяв до повного виконання позивачкою своїх зобов'язань за кредитним договором. До червня 2008 року позивачка сплатила усю суму кредиту та відсотки за його використання. Однак, кредитна спілка «Рідне коло», після сплати позивачкою кредиту та виконання усіх її зобов'язань за кредитним договором, не провела державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою квартири та не виключила запис про заборону відчуження квартири з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просила визнати кредитний договір № 185 від 14 липня 2006 року, укладений між нею та кредитною спілкою «Рідне коло» виконаним; визнати договір іпотеки від 14 липня 2006 року, укладений між нею та кредитною спілкою «Рідне коло» припиненим; зобов'язати кредитну спілку «Рідне коло», в особі ліквідаційної комісії, провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою квартири та виключити запис про заборону відчуження квартири з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 січня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано кредитний договір №185 від 14 липня 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та кредитною спілкою «Рідне коло» виконаним.

Визнано договір іпотеки від 14 липня 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та кредитною спілкою «Рідне коло», припиненим.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2018 року відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 січня 2018 року та повернуто скаржнику.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_5 апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_5 не є стороною оспорюваних договорів та не була залучена стороною по справі чи третьою особою, рішенням суду не вирішувалися питання про її права та обов'язки, тому відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України у прийнятті апеляційної скарги слід відмовити та повернути її скаржнику.

12 листопада 2018 року ОСОБА_5звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалуАпеляційного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що вона є вкладником кредитної спілки, кошти якої надано у кредит позивачу ОСОБА_4 та не повернуті нею відповідно до умов договору. Наявність рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 січня 2018 року звільняє боржника від обов'язку повернути кошти до кредитної спілки, й, відповідно, позбавляє її права на повернення депозитних коштів, тому судом апеляційної інстанції неправильно застосовано частина 1 статті 352 ЦПК України, оскільки рішення суду першої інстанції порушує її права та інтереси.

Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, справу витребувано з суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 січня 2018 року позов ОСОБА_4 до кредитної спілки «Рідне коло» в особі ліквідаційної комісії про визнання кредитного договору виконаним та договору іпотеки припиненим, зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано кредитний договір №185 від 14 липня 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та кредитною спілкою «Рідне коло» виконаним. Визнано договір іпотеки від 14 липня 2006 року, укладений між ОСОБА_4 та кредитною спілкою «Рідне коло» припиненим.

Як також встановлено судом, ОСОБА_5 не є стороною оспорюваних договорів та не була залучена стороною по справі чи третьою особою, рішенням суду не вирішувалися питання про її права та обов'язки.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків останньої, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обов'язки цієї особи.

Апеляційний суд, урахувавши наведені норми процесуального права та обставини справи, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_5 не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 січня 2018 року вирішено питання про її права та обов'язки, як члена кредитної спілки «Рідне коло». Крім того, ані в мотивувальній, ані в резолютивній частині оскаржуваного рішення, будь-яких висновків щодо прав та обов'язків ОСОБА_5, як члена кредитної спілки «Рідне коло», не міститься і таке питання судом першої інстанції взагалі не вирішувалось.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5, що задоволення позову про визнання кредитного договору виконаним та договору іпотеки між ОСОБА_4 й кредитною спілкою «Рідне коло» припиненим порушить її права та інтереси, як члена кредитної спілки й утруднить їй повернути фінансові кошти, які є її власністю, не знайшли свого підтвердження. Оскільки, як установлено судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції ніяких правових наслідків для ОСОБА_5 не несе, тому підстав вважати, що заявниця не зможе повернути свої фінансові внески не має.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують та фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалені у справі рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв