Справа № 454/3313/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, ,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися в суд із даним позовом до відповідача в якому вказують, що є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 23.01.2003р., відповідач являвся співвласником 1/5 її частки, однак, згідно договору дарування від 14.09.2018р. подарував її позивачці ОСОБА_1. Відтак, співвласником даної квартири відповідач не являється та не проживає у ній з 2009 року, коли виїхав у Російську Федерацію. Крім цього, відповідач надає свою згоду на скасування його реєстрації у вказаній квартирі, з приводу чого надав нотаріально завірену заяву, однак на підставі вказаної заяви зняти його із реєстрації неможливо, так як необхідна його присутність. В звязку з тим, що відповідач в житлі позивачів не проживає, однак є зареєстрованим, не несе витрат щодо його утримання, тим самим він чинить позивачам перешкоди у користуванні належним їм житлом. Просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом.

Позивачі в судове засідання не прибули, у наданій суду заяві просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Позивачі у поданій заяві не заперечили проти такого порядку вирішення справи.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З дослідженої копії свідоцтва про право власності на квартиру, від 23.01.2003р., що видане Червоноградським МБТІ, встановлено, що квартира АДРЕСА_2, належить в рівних частках ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

В свою чергу, згідно копії договору дарування 1/5 ідеальної частини квартири від 04.09.2018р., встановлено, що ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 належну йому 1/5 частку квартири квартира АДРЕСА_2. Перехід права власності частки даної частки квартири на ОСОБА_1 зокрема підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.09.2018р.

Із дослідженого акту про фактичне місце не проживання від 17.09.2018р., що складений комісією Сокальської міської ради, встановлено, що ОСОБА_4 є зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не проживає з 2009р.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено в ході розгляду справи, домовленості між сторонами щодо подальшої реєстрації відповідача в квартирі позивачів не досягалось, співвласником житла він не являється та понад рік без поважних причин не проживає в квартирі позивачів, підстав, які б були визначені законом щодо збереження за відповідачем житла не встановлено, відтак, його слід визнати таким, що втратив право на користування житлом позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, 17.09.1964р.н. таким, що втратив право на користування квартирою №54 в будинку №2 по вул. Героїв УПА в м. Сокаль, Львівської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий: О. А. Веремчук