Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 522/10420/14-ц

провадження № 61-30274св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальна установу «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради,

третя особа - директор Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради - Нижнікова Ганна Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 16 листопада 2016 року у складі судді Чернявської Л. М., та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року в складі колегії суддів: Плавич Н. Д., Колеснікова Г. Я., Ващенко Л. Г.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради, за участю третьої особи - директора Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради - Нижнікової Ганни Володимирівни про стягнення заробітної плати за час затримки виконання рішення суду.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року його поновлено на посаді заступника директора з економічних питань Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради, рішення є чинним, але не виконується відповідачем в частині його поновлення на роботі, просив задовольнити позов, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь період затримки виконання рішення суду, починаючи з 01 січня 2013 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 16 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2013 року по 16 листопада 2016 року (час ухвалення судового рішення) у розмірі 106 338,60 грн з утриманням із вказаної суми прибуткового податку, страхових внесків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 за період з 01 січня 2013 року по 16 листопада 2016 року (час ухвалення рішення) 106 338,60 грн. При розрахунку вказаної суми був прийнятий до уваги розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , який встановлено рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року про поновлення його на роботі, що становить 5 5791,50 грн і застосував індекс інфляції.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеса від 16 листопада 2016 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 01 січня 2013 року по 28 червня 2017 року у розмірі 88730,10 грн, з утриманням із вказаної суми податків і обов`язкових платежів в дохід держави. Вирішено питання щодо судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції помилково вважав, що оскільки на час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 . поновлено на роботі, 28 червня 2017 року він приступив до роботи, таким чином рішення суду від 27 грудня 2012 року щодо його поновлення на роботі не було виконано з 01 січня 2013 року по 28 червня 2017 року.Компенсація за час вимушеного прогулу у період з 01 січня 2013 року по 09 січня 2017 року (включно) складає: 65,95*1008 робочих дня = 66 477,60 грн, з 10 січня по 28 червня 2017 року складає: 193.50*115 робочих днів = 22 252,50 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржені судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини справи, неправильно застосували положення постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, від 21 лютого 2001 року № 159 в частині визначення методу розрахунку суми компенсації за час вимушеного прогулу та індексації втрат.

Доводи інших учасників справи

У жовтні 2017 року Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради подало заперечення на касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у яких просило касаційну скаргу відхилити, рішення апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в справі № 522/10420/14-ц, витребувано її з Приморського районного суду м. Одеса.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

25 травня 2018 року справу № 522/10420/14-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу № 522/10420/14-ц призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд встановив, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора з економічних питань Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради, рішення є чинним.

На підставі наказу від 26 травня 2017 року № 16 ПР Комунальної установи «Міський центр гуманітарної допомоги, інформаційного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді заступника директора з економічних питань з 18 вересня 2009 року, з даним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 29 червня 2017 року, проте фактично приступив до роботи 28 червня 2017 року.

З рішення апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року суд установив, що посадовий оклад ОСОБА_1 на час звільнення становив 1 253,00 грн. Заробітна плата за останні дві місяці роботи, що передували звільненню, становила у травні 2009 року (18 робочих днів) 1253,00 грн., в червні 2009 року (20 робочих днів) 1253,00 грн., (у липні, серпні 2009 року нараховувались лікарняні).

Частиною третьою статті 61 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положеннями частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом положень статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) негайно після проголошення судового рішення наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин.

Рішення рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року про поновлення позивача на роботі підлягало негайному виконанню, але фактично було виконано роботодавцем лише 28 червня 2017 року.

У порушення вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України, а також принципу обов`язковості судового рішення, відповідач не провів негайне виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2012 року про поновлення позивача на роботі.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 грудня 2012 року установлено посадовий оклад ОСОБА_1 на час звільнення, а тому наведений апеляційним судом розрахунок розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідає приписам статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, коли визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеса від 16 листопада 2016 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило