Постанова

Іменем України

21 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 644/528/15-ц

провадження № 61-24698св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року у складі судді Зябрової О. Г. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Сащенко І. С., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним та недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що його батько - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент вчинення заповіту був інвалідом 1 групи внаслідок перенесених операцій по трепанації черепа, хворів на епілепсію, переніс інсульт та був паралізований, також переніс в цей час інфаркт. Крім того під час відвідувань батько марив та перебував у стані галюцинацій, мав сплутану свідомість. Отже, є підстави вважати, що заповіт був вчинений ОСОБА_3 у той момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними. Крім того ця обставина не є суто формальною, оскільки таке порушення могло потягнути за собою і порушення процесуальних вимог щодо порядку посвідчення та форми заповіту.

Позивач зазначав, що ОСОБА_3 під час підписання заповіту не міг його підписати через стан свого здоров`я, отже, нотаріусу необхідно було застосувати вимоги статті 207 ЦК України. Крім того сам текст заповіту надрукований, а не записаний власноручно нотаріусом, отже, є сумніви щодо виготовлення його заздалегідь. У заповіті вказано, що він прочитаний ОСОБА_3 уголос, проте згідно пояснень свідка ОСОБА_4 , ОСОБА_3 заповіт уголос не читав, а лише продивився. Таким чином заповіт складений з порушенням процесуальних вимог щодо вчинення правочину.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

визнати недійсним заповіт від 10 жовтня 2013 року, вчинений ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І. О., реєстровий номер 2841;

застосувати наслідки нікчемного правочину щодо цього заповіту, встановивши що цей заповіт відсутній.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що згідно медичних документів, висновку експерта № 316-КЕ/2015р/пп, та пояснень свідка ОСОБА_4 ОСОБА_3 під час складання заповіту через стан свого здоров`я не міг власноручно підписати заповіт, оскільки у нього мало місце тремтіння рук, також останній мав значне порушення мовлення (дизартрію). У зв`язку з цим, згідно вимог цивільного закону, нотаріусом було запрошено свідків, у присутності яких складався, підписувався та посвідчувався заповіт, про що зроблено відповідні застереження у документі. Тому дії нотаріуса під час посвідчення оспорюваного заповіту, відповідали вимогам ЦК України.

Посилання позивача на те, що текст заповіту є надрукованим, що дає підстави вважати, що текст заповіту був виготовлений нотаріусом завчасно, суд першої інстанції відхилив, оскільки це посилання ґрунтується лише на припущеннях і не підтверджується відповідними доказами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 заповіт уголос не читав, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки допитана як свідок ОСОБА_4 , пояснила, що нотаріус сам прочитав заповіт, потім дав прочитати заповідачу та свідкам, і до суду апеляційної інстанції представником відповідача була надана нотаріально посвідчена заява ОСОБА_4 , в якій вона підтвердила, що ОСОБА_3 читав заповіт уголос.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. При цьому посилалася на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що текст заповіту ОСОБА_3 уголос прочитаний не був, що є підставою для його нікчемності. Зазначає, що нотаріально посвідчена заява ОСОБА_4 є недопустимим доказом. Вважає, що суди неправильно застосували статтю 1248 ЦК України.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 надала письмові пояснення і заперечення на касаційну скаргу, в яких просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, оскаржені рішення залишити без змін. Заперечення мотивовані безпідставністю доводів касаційної скарги, оскільки позивачем не доведено заявлені позовні вимоги.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1

10 жовтня 2013 року ОСОБА_3 було вчинено заповіт на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємцем І. О. за реєстровим номером 2841, в який підписаний свідками: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . У зв`язку з хворобою ОСОБА_3 не міг сам підписати заповіт власноручно і підпис на його прохання та в його присутності здійснено ОСОБА_4 . В заповіті вказано, що він записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_3 , прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності свідків.

Суди встановили, що на час посвідчення заповіту у ОСОБА_3 мало місце тремтіння рук, через що він не міг власноручно підписати заповіт, що підтверджується медичними документами, які містяться у матеріалах справи.

Згідно частини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

У частині другій статті 1247 ЦК України передбачено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Встановивши, що позивачем не доведено наявність підстав для визнання заповіту недійсним, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржені рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков