Справа № 132/656/19
Провадження № 2/132/297/19
РІШЕННЯ

Іменем України

08.04.2019 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Гуцола М.П.

при секретарі Гордієнко А.М.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2019 р. до місцевого суду звернулася ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2де просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 37 в будинку № 21 по вул. Арсенальна, в м. Калинівка, Вінницької області, так як за вказаною адресою не проживає з 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:

позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1. Право власності на зазначене майно зареєстроване за позивачем КП «Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації» 15.10.2008 року за № 229/1292.

Відповідач ОСОБА_2 колишня дружина сина позивача ОСОБА_3 Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 поїхала у невідомому напрямку.

З 2015 року відповідач ОСОБА_2 у квартирі позивача не проживає, місце її проживання позивачу не відоме.

Той факт, що відповідач, яка зареєстрована в належній позивачу на праві спільної часткової власності квартирі, проте в ній не проживає підтверджується актом обстеження житлових умов від 14.01.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР.

Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно із ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 з 2015 року не проживає в квартирі за № 37, в будинку № 21, по вул. Арсенальна, в м. Калинівка Вінницької області, суд вважає, що остання втратила право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік.

За таких підстав, заявленні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 4, 76-81, 141, 223, 247, 263-265, 268, 279, 280 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою за місцем реєстрації та примусово зняти з реєстраційного обліку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Гуцол М. П.