Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді - Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сєрих І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу №221/2126/19 за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження,

встановив:

21.03.2019 року заявник звернулась до суду з даною заявою. Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 о 14.15 год. вона народила дівчинку в пологовому відділенні «Донецького республіканського центру охорони материнства та дитинства», що знаходиться на тимчасово окупованій території у Донецькій області, де їй було видано медичне свідоцтво про народження №1243 від 13.07.2018року. Заявник 20.03.2019 року звернулась до Волноваського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з метою зареєструвати народження дитини, але їй було відмовлено, оскільки пред'явлені документи не відповідають вимогам діючого законодавства. Тому просила встановити факт народження нею дитини жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_5.

У судове засідання заявник, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, в заяві вказав про розгляд справи за його відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, рішення просив прийняти на розсуд суду.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, із заявою згоден.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що заявник ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 02.02.2016 року.

Згідно з медичним свідоцтвом про народження №1249 від ІНФОРМАЦІЯ_5, яке видане Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства ОСОБА_1 народила ІНФОРМАЦІЯ_5 о 14.15 год. дитину - дівчинку, вагою 3050.0 гр., дитина народилася доношеною на 38-39 тижні вагітності, при одноплідних пологах, дана вагітність - перша, пологи - перші.

20.03.2019 року у Волноваському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявник отримала відмову №18/5/1546-24 в проведенні державної реєстрації народження, оскільки пред'явлені документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Згідно ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Керуючись ст.ст. 81,264, 265,273,293,315-318 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Волноваський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про встановлення факту народження задовольнити повністю.

Встановити факт народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, уродженкою м.Зугрес, м.Харцизьк Донецької області, першої дитини, жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 о 14.15 годині у м. Донецьку Донецької області, Україна.

Батько дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець міста Зугрес Донецької області.

Рішення про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.В.Чальцева