ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 348/232/17

провадження № 61-23436св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., ОлійникА. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року, ухвалене у складі судді Міськевича О. Я., та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Малєєва А. Ю., Горблянського Я. Д., Девляшевського В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Надвірняське ОУ ПФУ Івано-Франківської області) звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення надмірно нарахованої і виплаченої індексації пенсії.

В обґрунтування позову зазначило, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у Надвірняському ОУ ПФУ Івано-Франківської області і отримує пенсію за віком.

У вересні 2015 року відповідач звернулася до Управління із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням додаткового стажу, яку обґрунтувала зайняттям підприємницькою діяльністю. Згідно з отриманою Надвірняським ОУ ПФУ Івано-Франківської області інформацією ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа-підприємець і перебуває на обліку з 24 січня 2005 року.

Позивач вказує, що у зв'язку з помилкою програмного забезпечення ОСОБА_4 виплачувалася індексація пенсії як непрацюючому пенсіонеру і за період з 28 липня 2012 року по 31 серпня 2015 року розмір переплати складає 1 396,87 гривень.

За таких обставин, посилаючись на положення статей 1212, 1215 ЦК України, Надвірняське ОУ ПФУ Івано-Франківської області просило стягнути з ОСОБА_4 надмірно нараховану і виплачену індексацію пенсії у сумі 1 396,87 гривень.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів виплату ОСОБА_4 підвищеної індексації пенсії у зв'язку з її недобросовісними діями чи у зв'язку з рахунковою помилкою, тому немає підстав для стягнення суми переплати у порядку статей 1212, 1215 ЦК України.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу Надвірняського ОУ ПФУ Івано-Франківської області відхилено, рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача надмірно нарахованої і виплаченої індексації пенсії, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з'ясування обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У квітні 2017 року Надвірняське ОУ ПФУ Івано-Франківської області звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просило рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року і ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що переплата ОСОБА_4 індексації пенсії відбулася у зв'язку з помилкою програмного забезпечення, тому суди дійшли неправильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення цієї суми у порядку статей 1212, 1215 ЦК України.

Вважає, що при вирішені справи суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин статті 1166, 1212, 1215 ЦК України і положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього суду від 8 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами попередніх встановлено, що ОСОБА_4перебуває на обліку в Надвірнянському ОУ ПФУ Івано-Франківській області і отримує пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Загальний розмір пенсії встановлено у сумі 1 425,77 гривень.

14 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Надвірнянського ОУ ПФУ Івано-Франківській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням додаткового стажу.

З результатами проведеної перевірки позивач установив, що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_4 займається підприємницькою діяльністю і зареєстрована як фізична особа-підприємець із поставленням на облік з 24 січня 2005 року.

У період з 28 липня 2012 року по 31 серпня 2015 року ОСОБА_4 виплачувалася індексація як непрацюючому пенсіонеру; розмір надмірно нарахованої і виплаченої індексації складає 1 396,87 гривень

Обставин, які б свідчили про те, що нарахування відповідачу індексації пенсії як непрацюючому пенсіонеру у підвищеному розмірі відбулося у зв'язку з її недобросовісними діями чи через рахункову помилку, судами попередніх інстанцій не встановлено.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник Надвірнянського ОУ ПФУ Івано-Франківській області визнав, що переплата виникла не з вини ОСОБА_4

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій здійснюється відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що надмірно сплачені суми пенсії стягуються із пенсіонера, якому вони виплачені, за умови, що така надмірна виплата є наслідком зловживань з його боку, у тому числі шляхом подання недостовірних даних.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника таких грошових сум.

Відповідні висновки щодо застосування статті 1215 ЦК України Верховний Суд України виклав у постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Оскільки Надвірнянське ОУ ПФУ Івано-Франківській області не довело, що виплата ОСОБА_4 індексації пенсії у надмірному розмірі відбулася у зв'язку з рахунковою помилкою чи через недобросовісність набувача, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно застосував статті 1212, 1215 ЦК України і обґрунтовано відмовив у позові.

Доводи заявника про те, що переплата ОСОБА_4 індексації пенсії відбулася у зв'язку з помилкою програмного забезпечення, тому ця сума підлягає стягненню у порядку статті 1212 ЦК України, касаційний суд відхиляє.

Заявник помилково ототожнює помилку у роботі електронної системи призначення пенсійпри автоматизованому нарахуванні пенсії із поняттям рахункової помилки, що міститься у статті 1215 ЦК України.

Під рахунковими помилками слід вважати неправильності у обчисленнях, дворазове нарахування виплат за один і той самий період тощо, тобто це помилка, яка допущена під час проведення арифметичних підрахунків. Нарахування відповідачу підвищеної індексації пенсії у зв'язку із зазначенням у електронній системі призначення пенсій неправильних даних щодо її статусу як непрацюючого пенсіонера не є допущеною під час проведення арифметичних підрахунків помилкою.

Твердження заявника про те, що при вирішені справи суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин статті 1212, 1215 ЦК України і положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», касаційний суд відхиляє.

Встановивши відсутність доказів того, що нарахування і виплата ОСОБА_4 пенсії у підвищеному розмірі відбулася у зв'язку із зловживаннями з її боку, недобросовісними діями чи через рахункову помилку, суди попередніх інстанцій правильно застосували зазначені положення законодавства і обґрунтовано відмовили у позові.

Стаття 1166 ЦК України, на яку також посилається заявник в обґрунтування доводів касаційної скарги, встановлює загальні підстави відповідальності за завдану неправомірними діями майнову шкоду у деліктних правовідносинах і до спірних правовідносин не застосовується.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України») Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судових рішень.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди першої і апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції і ухвали апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник С. О. Погрібний