Ухвала

04 листопада 2019 року

місто Київ

справа № 300/663/18

провадження № 61-17831ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення: середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 липня 2018 року; недоплаченої суми заробітної плати з урахуванням підвищення посадових окладів за період з 03 травня 2018 року до 04 липня 2018 року; 100 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди; незаконно утримані із заробітної плати 10 566,18 грн вихідної допомоги, отриманої при звільненні у грудні 2017 року відповідно до наказу від 22 грудня 2017 року № 332-к; середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 квітня 2018 року до 02 травня 2018 року.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу фінансово-економічної діяльності Свалявського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області з 04 липня 2018 року; стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 липня 2018 року до 12 грудня 2018 року у розмірі 34 736, 20 грн; 10 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди. Здійснено розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Закарпатської області апеляційного суду від 27 серпня 2019 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області 30 вересня 2019 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати зазначені рішення судів, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.

У жовтні 2019 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків.

Вивчивши касаційну скаргу, з врахуванням виправлень та доповнень, і додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій статті Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини дев`ятої наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року

(на час подання касаційної скарги) - 1 921, 00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа за зазначеним спором не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Предметом позову у справі, зокрема є вимога майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 липня 2018 року; недоплаченої суми заробітної плати з урахуванням підвищення посадових окладів за період з 03 травня 2018 року до 04 липня 2018 року; 100 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди; незаконно утримані із заробітної плати 10 566,18 грн вихідної допомоги; середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 квітня 2018 року до 02 травня 2018 року. Ціна позову у справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн).

Також, предметом позову у цій справі є вимога немайнового характеру про поновлення на роботі. Зазначена вимога позову не становить значної складності для вирішення судами та не належать до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі не містяться посилання на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховний Суд дав оцінку та врахував: предмет позову, складність справи, значення справи для сторін і суспільства в цілому, й не встановив наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у тому числі касаційна скарга не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справі: «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний