Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2001/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору та зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, в котрій зазначено, що 04.01.2018 року він підписав заявку-приєднання № -106482 до публічної пропозиції (оферти) Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» на укладення договору про надання фінансового кредиту. Відповідно до п. 1 Публічної пропозиції цей Договір є типовим та розміщений на сайті і стендах Товариства в якості Публічної пропозиції до якої може приєднатися позичальник шляхом підписання додатку № 1. Поряд з цим згідно з п. 2 Публічної пропозиції сторони цього Договору є кредитодавець та позичальник. Також відповідно до п. 3 Публічної пропозиції ця публічна пропозиція Товариства набирає чинності з дати її офіційного оприлюднення на Інтернет-сторінці Товариства за електронною адресою: https://crediton.org.ua та діє до дати оприлюднення у новій редакції. Поряд з цим відповідно до п. 1.1 кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в тимчасове, строкове, платне користування у національній валюті України на загальну суму, яка визначається позичальником в додатку № 1. Відповідно до п. 4 заявки-приєднання до Публічної пропозиції: підписання цього додатку позичальник підтверджує укладання Доровору № -106482 на наступних умовах: сума кредиту 3 000,00 грн.; строк дії кредиту з 04.01.2018 року по 02.02.2018 року; відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом та встановлюються в розмірі 1,9 % в день, що на рік становить 693,5 %, відсоткова ставка за кредитом є фіксованою; сукпна вартість кредиту складає 4710 грн.; погашення кредиту (сплата відсотків та тіла кредиту) повинно відбуватися в останній день користування кредитом, а саме: 02.02.2018 року. Фактично кредит надався позивачу за допомогою електронних пристроїв та мережі інтернет. ОСОБА_1 вважає, що при укладенні даного кредитного договору порушені його права як споживача, згідно з нормами Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про захист персональних даних» у зв`язку з чим, він неодноразово направляв листи про припинення порушень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс», проте такі вимоги були залишені без задоволення. Перед укладенням договору про надання кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про обставини, зазначені в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, у кредитному договорі у п.п. 10.10 кредитного договору ОСОБА_1 нібито підтвердив, що шляхом укладення і підписання ним цього договору, він підтвердив факт письмового повідомлення його кредитодавцем про умови надання кредиту, Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавецем, а також про всі збори, відсотки, штрафи, тарифи або інші елементи кредиту за цим договором відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 10.11 кредитного договору ОСОБА_1 нібито підтвердив, що шляхом укладення цього договору він підтвердив факт ознайомлення його зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», факт надання кредитодавцем йому інформації, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Проте згідно із публічною інформацією розміщеної на інтернет-сайті кредитодавця https://crediton.org.ua процес отримання кредиту здійснюється через наступні кроки: 1) Взяти кредит онлайн на карту на CreditOn може кожен, і все, що Вам при цьому потрібно- це доступ до інтернету та банківська картка для отримання кредитних коштів. Все просто і швидко! 2) Оформляйте заявку через інтернет. 3) Вказуєте необхідну суму кредитування. 4) Засікаєте 15 хвилин і отримуєте свої гроші на карту протягом цього часу. Гарантовано! 5) Швидкий онлайн кредит на картку може бути погашеним зручним для Вас способом. Ми піклуємося про Ваш комфорт і розуміємо, як іноді катастрофічно не вистачає часу на відвідування установ і перебування в чергах. 6) Отримавши моментальний кредит онлайн на карту, Ви можете погасити його достроково або в межах терміну зручним для себе способом: у терміналах самообслуговування, банківської карткою в особистому кабінеті на сайті CreditOn, у відділенні будь-якого банку України із зазначенням реквізитів CreditOn для переказу грошового платежу. Отже фактично працівники Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» при видачі кредитних коштів, не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», як і про що ОСОБА_1 ніде не ставив свій підпис. Поряд з цим, відповідно до п. 10.15 кредитного договору правовідносини сторін, що не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України та Правилами надання коштів у позику, втому числі і на умовах фінансового кредиту товариства. Але працівники фінансової установи також не надали йому і вищевказані Правила і з їх текстом я ознайомлений не був. Йому, як споживачу, не була надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, а отже відсутнє і будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення його з вищенаведеною інформацією та взагалі з усіма умовами кредитного договору. Отже, недотримання та невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» імперативних вимог закону, встановлених ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою згідно ст. 215 ЦК України, для визнання даного кредитного договору недійсним, в зв`язку з недотриманням відповідачем норм законодавства щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом та встановлюється в розмірі 1,9 % в день, що на рік становить 693,5 %, відсоткова ставка за кредитом є фіксованою. Відповідно до п. 4.1, 4.2, 4.6 кредитного договору за користування 3 000 грн. в проміжок 30 днів ОСОБА_1 сплачує суму в розмірі 1 710 грн. Поряд з цим, згідно з п. 8.1 договору за порушення позичальником строку погашення кредитодавцю кредиту визначених розділами 4.3 цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штрафні санкції (штраф) у розмірі 1,9 % від розміру неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення. А отже, сума компенсації становить майже 100 %, що відповідно до ч. 5 п. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою та є всі підстави для визнання п. 8.1 кредитного договору недійсним. Відповідно до п. 10.9 договору ОСОБА_1 начебто підтвердив, що керуючись Законом України «Про захист персональних даних», своїм підписом підтвердив надання беззастережної згоди (дозволу) на обробку своїх персональних даних. Проте, відповідач не повідомив позивача про умови та строки обробки персональних даних. З аналізу умов кредитного договору вбачається, що надана позивачем згода на обробку його персональних даних є безстроковою та безвідкличною. Відповідно абзацу 5, 11 п. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» згідно яких особа має право пред`являти вмотивовану вимогу із запереченням проти обробки своїх персональних та відкликати згоду на обробку персональних даних. У квітні 2018 року ОСОБА_1 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» було направлено лист яким він відкликав згоду на обробку персональних даних. Відповідач у своєму листі від 21.05.2018 року № 141 зазначив, що відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені; рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими. Враховуючи викладене, позивач просив визнати недійсним договір про надання кредиту у вигляді заявки-приєднання № -106482 до Публічної пропозиції від 04.01.2018 року.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» звернувся до Яготинського районного суду Київської області із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому зазначено, що 04.01.2018 року між ТОВ «Дженесіс Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику, втому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно заявки-приєднання № -106482 до договору про надання фінансового кредиту та Правил про надання фінансового кредиту, ОСОБА_1 було підтверджено укладення з товариством договору про надання фінансового кредиту на суму 3 000,00 грн., із встановленим строком повернення до 02.02.2018 року. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань, станом на 15.02.2019 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 33 150,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - основний борг, 570,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 29 580,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. На даний час ОСОБА_1 продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просив стягнути з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» вищевказану заборгованість та судовий збір.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу без його участі, а також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Просив застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України та відмовити у задоволенні зустрічного позову в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 29 580,00 грн..

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав вимоги зустрічного позову в повному обсязі та просив суд їх задоволити, а в задоволенні вимог ОСОБА_1 про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору просив відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, а зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом до задоволення не підлягають, а за зустрічним позовом, підлягають частковому задоволенню.

Так, в судоовму засіданні встановлено, що 04.01.2018 року між ТОВ «Дженесіс Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику, втому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно заявки-приєднання № -106482 до договору про надання фінансового кредиту та Правил про надання фінансового кредиту, ОСОБА_1 було підтверджено укладення з товариством договору про надання фінансового кредиту на суму 3 000,00 грн., із встановленим строком повернення до 02.02.2018 року, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом та встановлюються в розмірі 1,9 % в день, що на рік становить 693,5 %, відсоткова ставка за кредитом є фіксованою (п.п. 4.1, 4.2, 4.3,. 4.4, 4.5, 4.6 заявки-приєднання) (а.с. 6-14, 42-54).

Відповідно п.1 заявки-приєднання № -106482 до публічної пропозиції (оферти) Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» на укладення договору про надання фінансового кредиту підписанням цього додатку, відповідно до ст. 642 ЦК України, заявник акцептує (приймає) публічну пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» на укладення Договору про надання фінансового кредиту (який складається з Правил про надання фінансового кредиту та цієї Заявки), яка була оголошена на веб-сайті: https://crediton.org.ua, Товариства, чим підтверджує свої наміри про приєднання до його умов та отримання грошових коштів в платне, тимчасове, строкове користування (кредиту) з його поверненням у встановлені строки договором.

У п. 2 заявки-приєднання зазначено, що позичальник погоджується отримати кредит та виконувати умови договору і підтверджує, що всі умови договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

З п. 4 заяви-приєднання вбачається, що підписанням цього договору позичальник підтверджує укладення договору № -106482 на наступних умовах:

4.1. Сума кредиту: 3 000,00 грн.

4.2. Строк дії кредиту з 04.01.2018 року по 02.02.2018 року на 30 календарних днів.

4.3. Відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом та встановлюється в розмірі 1,9 % в день, що на рік 693,5 %, відсоткова ставка за кредитом є фіксованою.

4.4. Сукупна вартість кредиту складає 4 710 грн..

4.5. Погашення кредиту (сплата відсотків та тіла кредиту) повинно відбутись в останній день користування кредитом, а саме: 02.02.2018 року.

Відповідно п. 7 заявки-приєднання позичальник, підписанням цієї заявки, стверджує, що до моменту цієї Завки до договору він ознайомився з Правилами про надання фінансового кредиту Товариства, умовами, викладеними в Договорі на сайті кредитодавця https://crediton.org.ua та статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ (із змінами та доповненнями), статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ (зі змінами та доповненнями), п. 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ, Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню терозизму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситися до договору. Зміст статей вищезазначених та 6, 207, 627, 633, 634 ЦК України позичальнику роз`яснено, із зразками підписів уповноваженої особи кредитодавця ознайомлений та дає згоду щодо такої письмової та/або електронної форми договору.

З п. 8 заявни-приєднання вбачається, що заявка до договору позичальником отримана, з умовами, які були необхідні для погодження та ознайомлення перед укладенням договору ОСОБА_1 ознайомивися та погодився з ним.

З листа ТОВ «Дженесіс Фінанс» вих. № 141 від 21.05.2018 року (а.с. 15, 68) вбачається, що товариство надало відповідь ОСОБА_1 на його лист від 06.04.2018 року та зазначило, що відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних данис, але не тих даних, які вже було оброблено. Рішення та процеси, які було здійснено під час обробки персональних даних, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

З листа ТОВ «Дженесіс Фінанс» вих. № 143 від 21.05.2018 року (а.с. 64-66) вбачається, що товариство надало відповідь ОСОБА_1 на його лист-вимогу про розірвання кредитного договору від 04.01.2018 року та зазначило, що відсутні правові підстави для задоволення такої вимоги.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка була чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.. 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Дженесіс Фінанс», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Оскільки відповідно до умов спірного кредитного договору відповідач надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Підставою для визнання договору позики недійсним позивачем зазначено про відсутність будь-якої необхідної інформації щодо кредиту, детального розпису сукупної вартості кредиту, всіх умов кредитування та іншої інформації, як це передбачено Законом України «Про захист прав споживачів».

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача в письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема, мету для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий ; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладанням договору про надання споживчого кредиту; строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повергнення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним

В п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК України (ст. ст. 215, 1048 -1052, 1054- 1055), ст. ст. 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, правочин завжди дійсний, але він може бути дійсним умовно. Заінтересована особа може його оспорити, і тоді він втратить силу за рішенням суду.

Згідно до вимог ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні і оспорювані. Нікчемні - ті, недійсність яких прямо встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо). Оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ст..230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Пунктом 6 зазначеної постанови встановлено, що вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину розглядаються у позовному провадженні в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, за змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір. У разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Проаналізувавши норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», слід дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Згідно до ст..12 Закону Україн «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону. У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладенні договору позики сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів».

За вказаних обставин відсутні правові підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору.

В той же час, станом на 15.02.2019 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 33 150,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - основний борг, 570,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 29 580,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (а.с. 55).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цк України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Суд не може прийняти до уваги доводи представника позивача за первісним позовом, в тій частині, що даний договір споживчого кредиту був укладений з порушенням вимог ст..203 ЦК України, оскільки дані твердження спростовуються матеріалами справи, та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, позивача в позові не заперечував того факту, що він добровільно підписав дану заяву, що є фактично кредитним договором та отримав кошти відповідно до кредитного договоу. Крім цього, відповідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги не довів вказаних обставин. Так, відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Враховуючи, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. А також, відповідно до практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року вбачається, що ототожнення правових підстав недійсності правочину з підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань, що виникли з такого правочину, є помилковим у зв`язку з тим, що підстави різні за своєю правовою природою та характером правовідносин.

Так, в пункті 7 заявки - приєднання, підписаного позивачем, прямо зазначено, що позичальник підтверджує отримання від Фінансової установи до укладення договору, інформації, зазначеної в ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Інформація надана Фінансовою установою з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Крім того, згідно п.п.1-7 заявки- приєднання, що є невід`ємною частиною договору про надання фінансового кредиту, вбачається, що підписанням цього Додатку, відповідно до ст. 642 Цивільного Кодексу України, акцептую (приймаю), Публічну пропозицію (далі - Договір) Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» (надалі - Товариство, Кредитодавець) на укладання Договору про надання фінансового кредиту (який складається з Правил про надання фінансового кредиту Товариства, Публічної пропозиції (Оферта) Товариства на укладання Договору про надання фінансового кредиту та цієї Заявки), яка була оголошена на веб-сайті товариства, чим піптвеоджено наміри про приєднання до його умов та отримання грошових коштів в платне, тимчасове, строкове користування (кредиту) з його поверненням у встановлені в строки Договором. Позивач погоджується отримати кредит та виконувати умови Договору і підтверджує, що всі умови Договору йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Підписанням цього Додатку, керуючись Законом України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року за №2297-УІ, позивач підтверджує надання беззастережної згоди (дозволу) на обробку своїх персональних даних, зокрема, їх збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, зміну (в тому числі за зверненням третіх осіб), поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізацію, передачу Третім особам для роботи із звернення стягнення заборгованості за Договором у разі неналежного його виконання без будь-якого попереднього попередження мене про передачу таких даних), знеособлення, знищення, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем, виключно з метою Виконання умов даного Договору на строк, що є необхідним та достатнім для виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором і дотримання положень чинного законодавства України, якщо інший строк не передбачено чинним законодавством України або Договором, також він надає беззаперечну згоду Товариству на збір, використання, зберігання, поширення, передачу, інформації про мене, що визначена у ст. 7 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій», через бюро кредитних історій, назви та адреси яких визначені в Правилах про надання фінансових кредитів за рахунок власних та/або залучених коштів. Зазначена вище згода надана на невизаачений строк.

Підсанням цього Додатку Позичальник підтверджує укладання Договору №-106482 (номер Договору співпадає з номером Заявки) на наступних умовах:сума кредиту; З000 грн..Строк дії Кредиту з 04.01.2018 по 02.02.2018 на 30 календарних днів. Відсотки за користування Кредитом нараховуються на залишок заборгованості за Кредитом та встановлюються в розмірі 1.9% в день, що на рік становить 693.5 відсотків, відсоткова ставка за Кредитом є фіксованою.

Своїм підписом підтверджує позивач за первісним позовом, що вся інформащя в цій Заявці до Договору є достовірною, повною, що мені відомий зміст ст.ст. 190,192,209,222 Кримінального Кодексу України щодо відповідальності за неподання недостовірної інформації з метою отримання фінансового кредиту. Підтверджує, що з умовами кредитування, наявними формами кредитування з описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, перевагами, недоліками між ними, також щодо можливої суми кредиту, умов, строку на який він може бути наданий, мети, для якої він може бути використаний, різні варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, суму платежів іх частоту та обсяги, можливість та умови дострокового погашення, також був(ла) ознайомлений з орієнтовною сумою кредиту (з усіма зборами, платежами, сукупними платежами), вся інформація була мені надана та погоджується з наданою інформацією. Інформація надана йоу в письмовій формі та є на сайті Кредитодавця.

Підписанням цієї заявки, стверджує, що до моменту підписання цієї Заявки до Договору я ОСОБА_5 ознайомився (лась) з Правилами про надання фінансового кредиту Товариства, умовами, викладеними в Договорі ка сайті Кредитодавця та статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року Кі 1023-Х11 (із змінами та доповненнями), статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-Ш (зі зміками та доповненнями), п. 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХП, Закону України" Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення ", та зобов`язуюсь самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситись до Договору.

Зміст статей вищезазначених та 6, 207, 627, 633, 634 Цивільного Кодексу України йому роз`яснено, із зразками підписів уповноваженої особи Кредитодавця ознайомлений (а) та надаю згоду щодо такої письмової та/або електронної форми Договору.

Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферга) може включати умови, шо містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документу, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженесіс Фінанс"перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем в силу ст..81 ЦПК України не надано доказів, укладення кредитного договору з порушенням вимог ст.203 ЦК України, а тому суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, разом з тим позивачем не надано доказів того, що відповідач при укладанні договору застосував нечесну підприємницьку практику, в свою чергу відповідачем у повному обсязі було надано інформацію позивачу стосовно умов кредитування, зазначених у договорі та позивач не мав претензій стосовно умов договору при його укладенні. Посилання позивача щодо недійсності договору у зв`язку з порушенням відповідачем норм ст..18 Закону України «Про захист прав споживачів», спростовуються п.п.1-7 заявою - приєднанням до оскаржуваного договору та договором та п.п.5, 8 договору, оскільки вказаними пунктами встановлена відповідальність позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору. При належному виконанні договірних зобов`язань у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахування пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. При цьому Законом України «Про захист прав споживачі» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з дня отримання копії примірника договору, проте позивач таким правом не скористався. Тому, з врахування вище викладеного, суд вважає, щопервісний позов не підлягає до задоволення.

Враховуючи, вище викладене, а також той факт, що позивачем за первісним позовом, отримані кошти, а також той факт, що згідно заяви-приєднання позивач за первіним позовом ознайомлений з відсотковою ставкою, але не ознайомлений з штрафними санкціями, то зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, зі стягненням заборгованість у розмірі 3 570,00 грн., з яких 3 000,00 грн. - основний борг, 570,00 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також 10,76 грн. судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України. В задоволенні решти позовних вимог позивачеві за зустрічним позовом необхідно відмовити за безпідставністю, з врахуванням вище викладеного.

Керуючись ст.ст. 258-259, 265, 268, 354, 4, 141 ЦПК України, ст..ст.203, 215, 230, 526, 625, 641, 644, 1050, 549 ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дженесіс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженесіс Фінанс"м. Київ проспект Степана Бандери - 8 корп. 6 () 3 570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) гривень заборгованості за кредитним договором, а також 10 (десять) гривень 76 (сімдесят шість) копійок судових витрат сплачених позивачем.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 01 листопада 2019 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.