Справа № 408/8021/18-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року смт Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Негоді В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Станично-Луганська селищна рада Луганської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ :

Обґрунтовуючи свій позов ОСОБА_1 вказала, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. Співласники - треті особи у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечують проти її вимог. Крім них у квартирі зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не є членом їхньої родини і ніколи у них в квартирі не проживала. Наразі у них виникають проблеми із призначенням субсидії та взагалі користуванням їхньої власністю. Оскільки вона не має зв'язку з відповідачем, а остання не має змоги прибути для добровільного зняття з реєстрації у їхній квартирі, тому позивач змушена була звернутись до суду з цим позовом.

Також у своїй позовній заяві позивач просила розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була сповіщений належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала та заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними в ній матеріалами.

Треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, хоча від них масютья письмові пояснення, в яких вони підтвердили обставини, що наведені в позовній заяві, підтримали позов ОСОБА_1

Третя особа - Станично- Луганська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області надала заяву, в якій вони просили розглядати справу за їхньої відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Свідоцтвом про право власності на житло від 31 січня 2003 року підтверджується факт, що позивач, а також треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками в рівних частках квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Із домової книги, а також довідки виконкому Станично-Луганської селищної ради від 11.09.2018 № 57336, йдеться, що крім власників у вказаній квартирі зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка фактично у цій квартирі ніколи не проживала, що підтверджується актами обстеження матеріально - побутових умов, складеними 11.09.2018 депутатом Станично-Луганської селищної ради ОСОБА_5 та мешканцями будинку АДРЕСА_1.

Відповідач в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України не є членом сім'ї позивача та третіх осіб ОСОБА_4, оскільки ніколи не проживала разом з ним і не була пов'язана з ним спільним побутом, про що також йдеться з вказаних вище актів обстеження матеріально-побутових умов.

У своїй позовній заяві позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування її житловим приміщенням, тобто усунути перешкоди в користуванні власністю, оскільки їй вона обмежена в користуванні правом на оформлення субсидії.

Виходячи з наведених вище норм закону суд вважає, що створені відповідачем позивачу перешкоди підлягають усуненню, які вона має право вимагати усунути в будь-який час та будь-яким шляхом на підставі статті 391 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Такий висновок цілком відповідає правовій позиції Верховного Суду України, який у постанові від 16.11.16 р. у справі № 6-709цс16 зазначив, що аналіз статті 391 Цивільного кодексу України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

За таких обставин, достовірно встановивши, що позивач наряду з третіми особами ОСОБА_1 є співвласником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а відповідачем їй створюються перешкоди у користуванні цією квартирою, суд вважає вимогу позивача щодо визнання відповідача такою, що втратив право користування належним їй житловим приміщенням, обґрунтованою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1, іпн. НОМЕР_1, задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку с-ща Лозівський Слов'яносербського району Луганської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до безпосередньо до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його ухвалення, яке набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: