КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 381/3747/18

провадження № 22-ц/824/4622/2019

04 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року в складі судді Соловей Г. В.,

встановив:

25.10.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він продовжує навчання, в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

08 квітня 2003 року шлюб між ними розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживає разом з нею.

Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду та на підставі виконавчого листа №2-584 від 08.02.2003 року з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача, до досягнення сином повноліття.

На даний час син досягнув повноліття, але потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, є студентом 1-го курсу Механіко-машинобудівного інституту КПІ ім. Ігоря Сікорського, денної форми навчання.

Зазначила, що відповідач працює, має постійний дохід, за своїм матеріальним становищем може сплачувати аліменти у розмірі ј частки від заробітку до закінчення сином навчання.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення ОСОБА_4 навчання, щомісячно, починаючи з 25.10.2018 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визначити розмір аліментів у сумі 3000 грн щомісячно.

Вважає, що для забезпечення нормального розвитку дитини цілком справедливим і таким, що не порушить прав дитини, буде стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 грн щомісячно.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що від попереднього шлюбу він має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на якого сплачує аліменти. Квитанції про сплату аліментів судом не взято до уваги.

Також в даний час він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з дружиною ОСОБА_6 та її донькою. За дане помешкання дружина сплачує позику в розмірі 400 тис. грн. Власного житла він не має. З дружиною він веде сумісне господарство та виховує доньку ОСОБА_8, яка не отримує ніякої матеріальної допомоги у зв'язку зі смертю свого батька.

Також зазначив, що позивач не надала доказів, що вона несе витрати в зв'язку з навчанням сина. Син знаходиться на повному державному утриманню. Проживання сина поза межами учбового закладу є його особистим волевиявленням. На даний час син не потребує матеріальної допомоги.

Судом першої інстанції неправомірно застосовано норму ст. 182 СК України, оскільки обмеження у визначенні розміру аліментів - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, застосовується при визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що при винесенні рішення судом враховано ту обставину, що на утриманні відповідача перебуває дитина від іншого шлюбу. Сплата аліментів на утримання іншої дитини не свідчить про неможливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Доказів перебування дружини відповідача та її дитини на утриманні відповідача суду надано не було. Доказів перебування сина на повному державному утриманні також надано не було. Відповідач також не надав доказів обґрунтованості та доцільності встановлення аліментів саме у розмірі 3 000 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримали. Відповідач пояснив, що працює на посаді заступника начальника Акціонерного товариства "Українська залізниця", Філія "Центр з ремонту та експлуатації колійних машин". на його утриманні перебуває син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька його дружини, яким він надає допомогу приблизно по 3000 грн кожному.

Позивач ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначила, що працює вчителем Фастівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1. Розмір її доходу не дає їй можливості самостійно утримувати сина, який навчається та не має самостійного заробітку.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони до 08 квітня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу син проживає разом з матір'ю.

Відповідно до довідки ПАТ «Українська залізниця» Філія «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин», термін стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 закінчився. Аліменти утримані повністю. Заборгованості немає (а.с. 37).

Відповідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» № 3394 від 10 вересня 2018 року, ОСОБА_4 є студентом 1 курсу, групи МА-83 Механіко-машинобудівного інституту КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання та навчається за держзамовленням і закінчує навчання 30 червня 2022 року (а.с.10).

Судом також встановлено, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, від якого має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2014 року вказаний шлюб розірвано (а.с.27-28).

Відповідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_3 з 25 вересня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а.с. 36).

Дружина відповідача ОСОБА_6 має доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, батько якої помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.34, 35).

Відповідно до довідки ДП «Український державний центр радіочастот» ОСОБА_6 була надана безвідсоткова позика в сумі 250 000 грн. Щомісячний платіж по погашенню позики 4000 грн. Залишок по позиці на 01.11.2018 р. становить 43 200 грн (а.с.33).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони є особами працездатного віку, працюють, їх син ОСОБА_4 перебуває на утриманні матері, навчається на денній формі навчання, доходів не має. За своїм матеріальним становищем відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Колегія суддів не може повністю погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині визначенні розміру аліментів з огляду на таке.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до положень ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Встановивши, що ОСОБА_4, 2000 року народження, продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Доводи відповідача про перебування сина по повному державному утриманні є необґрунтованими та ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до довідки Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" від 21.12. 2018 р., ОСОБА_4 навчається за рахунок бюджету, самостійного доходу не має.

Проте колегія суддів дійшла висновку, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи та вимоги ст. 200, 201 СК України.

Так, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував матеріальне становище платника аліментів, можливість надання утримання другим з батьків, наявності на утриманні відповідача також малолітнього сина ОСОБА_5, 2010 року народження.

Відповідно до довідки про доходи відповідача, середня заробітна плата останнього в Акціонерному товаристві "Українська залізниця", Філія "Центр з ремонту та експлуатації колійних машин, за період з жовтня 2018 по грудень 2018 р., без утримання податків та обов'язкових платежів, становить 47 570,13 грн.

З урахуванням обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, слід визначити у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу щомісячно, що є достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині помилкового застосування до правовідносин сторін ч.2 ст. 182 СК України.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на підставі ч. 2 ст. 182 СК України враховується судом при визначенні розміру аліментів на дитину.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що виключає можливість застосування до вказаних правовідносин ч. 2 ст. 182 СК України.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2018 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до 1/8 частини.

Виключити з резолютивної частини рішення посилання на те, що аліменти підлягають стягненню у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 квітня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк