Дата документу 12.07.2019 Справа № 332/2805/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/2805/18Головуючий у 1-й інстанції Мєркулова Л.О. Повний текст рішення складено 14.03.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/1767/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Кухаря С.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району (надалі УПСЗН ЗМР по Заводському району) до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидії

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року УПСЗН ЗМР по Заводському району звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с.2-5), в якому просило стягнути з відповідача суму надмірно виплаченої субсидії в розмірі 9641,29 грн., а також судовий збір в сумі 1762,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Безлер Л.В. (а.с. 38).

Ухвалою суду першої інстанції (суддя Безлер Л.В. а.с. 41) провадження у цій справі відкрито.

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Федоренко О.І. замінено суддю Безлер Л.В. у зв`язку із закінченням терміну повноважень останньої (а.с. 90-91).

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Мєркуловою Л.О. замінено суддю Федоренко О.І. у зв`язку із відстороненням від посади останнього (а.с. 119-120).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року (а.с. 144-145) у задоволенні позову УПСЗН ЗМР по Заводському району у цій справі відмовлено у повному обсязі.

Стягнуто з УПСЗН ЗМР по Заводському району на користь ОСОБА_1 у розмірі 800,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та УПСЗН ЗМР по Заводському району у своїй апеляційній скарзі (а.с. 154-163) просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення по суті позовних вимог, стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.
Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 165).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13 травня 2019 року (а.с. 180), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 182).
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача УПСЗН ЗМР по Заводському району у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом не скористалась.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
В автоматизованому порядку суддею Кухарем С.В. замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 187-188).
Учасниками цієї справи відводів суддям апеляційного суду та самовідводів суддями апеляційного суду у цій справі не заявлено.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача УПСЗН ЗМР по Заводському району підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 848 від 21.10.1995 року в редакції від 30.10.2015 року та виходив із необґрунтованості позовних вимог позивача у цій справі.
Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає не відповідає.
У порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.
Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що 28.03.2016 року відповідач ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до позивача УПСЗН ЗМР по Заводському району із заявою про призначення субсидії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 «Про спрощення надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового» (далі Постанова №848).
Згідно із «Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (далі Положення) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, відповідачу відділом прийняття рішень управління на опалювальний призначалася субсидія на оплату житлово-комунальних послуг.
Для оформлення субсидії ОСОБА_1 подала вищевказану декларацію (а.с.12), де у розділу І п. 3 - «особи, які зареєстровані у житловому приміщенні будинку» зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову війську службу.
Позивачем прийнято рішень на підставі заяви ОСОБА_1 , від 28.03.2016 року та поданих до неї декларація була призначена субсидія на період 01.01.2016 року по 31.12.2016 року відповідно Постанови № 848. Після закінчення строку отримання субсидії управління самостійно здійснило розрахунок субсидії на наступний період, а саме: з січня 2017 року по квітень 2017 року (а.с.13-25, 27, 31).
Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що субсидія відповідачу ОСОБА_1 , яка не є орендарем вищезазначеної квартири (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), розраховується, виходячи саме з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги.

Позивачем було проведено перевірку та складений акт 27.11.2017 року №01/01-21/255, № 01/2/01-214/255 від 02.04.2018 року (копія а.с. 33-34, 36-37).

Описка в актах позивача не могла бути підставою для неприйняття до уваги судом першої інстанції останніх, як належних, допустимих доказів у цій справі (акти про виправлення помилок, копії а.с.159-163 - докази ст. 367 ч. 2 ЦПК України, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача).

Згідно із відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28.11.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано три особи: ОСОБА_1 з 1997 року, ОСОБА_2 з 1997 року, ОСОБА_3 лише з 18.09.2017 року.
За змістом до п. 6 Постанови № 848 субсидія призначається одній із зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. В окремих випадках на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської і районної ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла або індивідуальним забудовником, будинки яких не прийняті в експлуатацію.

У разі відсутності відомостей про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб субсидія призначається на підставі рішення районної, районної у містах Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її створення) ради або утвореної ними комісії та акта обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства виходячи з кількості осіб.

Відповідно до п. 13 вказаного Положення для призначення субсидій громадяни подають до відділу прийому громадян, заяву та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. Вказана декларація підлягає обов`язковому заповненню для отримання субсидії, в якій заявник попереджається про відповідальність за поданні відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру (надання неповних чи неправдивих відомостей). Відповідно п. 13 Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.
Отже, ОСОБА_1 при вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах цієї справі управлінню були надані недостовірні дані про кількість зареєстрованих осіб у квартирі на час подачі заяви про оформлення субсидії 28 березня 2016 року.

Позивачем зроблено розрахунок виплаченої житлової субсидії, яку отримала ОСОБА_1 , але не мала права отримувати за подання недостовірних даних з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та 01.01.2017 року по 30.04.2017 року (а.с.32).

Згідно із розрахунком житлової субсидії за результатами проведеної позивачем прийняття рішень перевірки переплата по призначеній відповідачу субсидії склала 9641,29 грн.

Відповідачу позивачем направлялось повідомлення від 06.12.2017 року про необхідність повернення вказаних коштів (копія а.с. 35).

Однак, ОСОБА_1 ухиляється від повернення коштів позивачеві у добровільному порядку. Кошти відповідачем позивачеві у добровільному порядку не повернуті.
Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи станом на час її перегляду апеляційним судом відсутні.
В силу вимог ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі.

Неможливим є застосування у цій справі положень на ст. 1215 ЦК України (безпідставно набуте майно, що не підлягає поверненню).

Оскільки, судом встановлено недобросовісність з боку ОСОБА_1 , як набувача, при оформленні субсидії ( ОСОБА_1 свідомо подала управлінню недостовірні дані про кількість зареєстрованих осіб у квартирі, декларація а.с.12).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача УПСЗН ЗМР по Заводському району ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу УПСЗН ЗМР по Заводському району слід задовольнити, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким позов УПСЗН ЗМР по Заводському району слід задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь УПСЗН ЗМР по Заводському району суму надміру виплаченої субсидії у розмірі 9641,29 грн.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача у цій справі, з відповідача ОСОБА_1 на користь УПСЗН ЗМР по Заводському району слід також стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанції, у вигляді судового збору 4405,00 грн. (розрахунок: 1762,00 грн. судовий збір за подачу позову (а.с.1) + 2643,00 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги (а.с.153, 179) .

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року у цій справі скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позов Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району (р/р 8424 ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015 код ОКПО 37573859 УСЗН ЗМР по Заводському району) суму надміру виплаченої субсидії у розмірі 9641,29 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району (р/р 8424 ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015 код ОКПО 37573859 УСЗН ЗМР по Заводському району) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанції, у вигляді судового збору 4405,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 12.07.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Кухар С.В.