Справа №403/93/19
Провадження №2/403/94/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2019 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого: Годованець І. А.

з участю:

представника позивачів: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнати за кожним спадкоємцем за законом право власності на спадкове майно у рівних частках,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_4 подано до суду позов до відповідача Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнати за кожним спадкоємцем за законом право власності на спадкове майно у рівних частках. Позовні вимоги мотивуються тим, що у спадкоємців за законом не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення - про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем - фізичною особою, для оформлення в нотаріальній конторі спадщини. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Спадкуванням є перехід права та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_4 не з`явилися, про день та час судового розгляду справи їх повідомлено.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 пояснив, що відповідно до письмових документів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки як брат та брат. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносяться до п`ятої черги спадкоємців за законом спадкодавця ОСОБА_5 . Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У ОСОБА_3 та у ОСОБА_4 виникла необхідність для оформлення спадщини в нотаріальній конторі після смерті спадкодавця ОСОБА_5 . У них немає іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.Визнання недійсним державного акта на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Седнівської сільської ради про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнати за кожним спадкоємцем за законом право власності на спадкове майно у рівних частках підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідача Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області Постоленко Сергій ОСОБА_7 не визнав в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Седнівської сільської ради про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнати за кожним спадкоємцем за законом право власності на спадкове майно у рівних частках, так як у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні належні документи про родинні відносини з ОСОБА_5 . На підставі судового рішення та розпорядження голови Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області Седнівською сільською радою отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку в установленому законом судовому порядку визнано відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_5 не є власником цієї земельної ділянки. Седнівською сільською радою право власності набуто правомірно відповідно до чинного законодавства. Незаконність набуття права власності не встановлена судом. Просить відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Волочнюк ОСОБА_8 не з`явилася, подала письмову заяву про проведення судового розгляду справи у відсутність представника, відсутні заперечення проти позовних вимог.

Заслухавши учасників справи, судом встановлено наступні обставини.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Пунктом 2, абз.1 п.10, абз3 п.23, абз.3 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №8 встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Пункт 1 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Абзацами 1,2 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зареєстрували шлюб 06 грудня 1936 року, після укладення шлюбу присвоєно прізвище: чоловікові: ОСОБА_11 ; дружині: ОСОБА_11 (актовий запис про укладення шлюбу Седнівської сільської ради Устимівського району Одеської області).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за 15 від 27 квітня 1984 року).

В актовому записі про народження дитини м. Бобринець рай бюро ЗАГС Кіровоградської області за №26 від 14 лютого 1948 року, ОСОБА_5 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м. Бобринець Кіровоградської області, в графі «батьки» записано: батько: ОСОБА_9 , мати: ОСОБА_12 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про смерть виконавчого комітету Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за 04 від 13 лютого 2006 року).

Згідно письмового повідомлення Державного архіву Кіровоградської області за С-21/1/1/0/01-70 від 03 квітня 2018 року, у книгах реєстрації актів цивільного стану у населених пунктах Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіроградської області за лютий серпень 1937 року актовий запис про народження ОСОБА_6 відсутній.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис про смерть Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за 15 від 27 червня 1978 року).

ОСОБА_6 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб 24 січня 1960 року, після укладення шлюбу присвоєно прізвище: чоловікові: ОСОБА_11 ; дружині: ОСОБА_11 (актовий запис про укладення шлюбу Седнівського сіль ЗАГС Устинівського району Кіровоградської області за №2 від 24 січня 1960 року).

В актовому записі про народження дитини Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської областіза №17 від 01 листопада 1970 року, ОСОБА_14 , народилася: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: с. Ганно-Леонтовичеве Устинівського району Кіровоградської області, в графі «батьки» записано: батько: ОСОБА_6 , мати: ОСОБА_15 .

ОСОБА_16 та ОСОБА_14 зареєстрували шлюб 26 серпня 1989 року, після укладення шлюбу присвоєно прізвище: чоловікові: ОСОБА_17 ; дружині: ОСОБА_18 (актовий запис про укладення шлюбу Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №2 від 26 серпня 1989 року).

В актовому записі про народження дитини Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської областіза №2 від 10 березня 1990 року, ОСОБА_3 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження: с. Ганно-Леонтовичеве Устинівського району Кіровоградської області, в графі «батьки» записано: батько: ОСОБА_16 , мати: ОСОБА_19 .

В актовому записі про народження дитини Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської областіза №4 від 14 липня 1998 року, ОСОБА_4 , народилася: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження: с. Ганно-Леонтовичеве Устинівського району Кіровоградської області, в графі «батьки» записано: батько: ОСОБА_16 , мати: ОСОБА_19 .

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч.1 ст.3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком (ч.2 ст.2 СК України).

Частиною 1 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

У довідці Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №206 від 02 квітня 2018 року зазначено, що згідно погосподарської книги за №1 за 1958-1960 роки, особовий рахунок АДРЕСА_1 НОМЕР_1 , у с. АДРЕСА_2 (назва вулиці, номер будинку не вказано) проживали: ОСОБА_9 - головасім`ї; ОСОБА_20 дружина; ОСОБА_6 син; ОСОБА_21 син; ОСОБА_22 теща.

Відповідно до Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» документами, що підтверджують родинні відносинами між фізичними особами можуть бути: паспорт, свідоцтва про шлюб, про народження, про розірвання шлюбу, про встановлення батьківства, переміну прізвища, імені.

На підставі письмових документів, в тому числі, відомостей із погосподарської книги Ганно-Леонтовичівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області за №1 за 1958-1960 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , актового запису про народження дитини встановлено, що до членів сім`ї ОСОБА_9 та ОСОБА_20 відносяться їх діти: ОСОБА_6 син; ОСОБА_21 син та ОСОБА_5 - син.

Таким чином, на підставі письмових документів встановлено, що ОСОБА_5 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки як брат та брат. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Статтями 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносяться до п`ятої черги спадкоємців за законом спадкодавця ОСОБА_5 відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України, так як у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього кодексу.

У постанові приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу Трутень Олександра Яковича від 24 січня 2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що для встановлення ступеня споріднення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно подати нотаріусу документи, що підтверджують їх родинні відносини зі спадкодавцем (актовий запис) або судове рішення про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У позивача ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_4 виникла необхідність для оформлення спадщини в нотаріальній конторі після смерті спадкодавця ОСОБА_5 . У них немає іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і при встановлених обставинах позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.14 Конституції України, право власності на землю набувається та реалізується його суб`єктами виключно відповідно до закону.

Згідно з п.«г» ч.1 ст.1 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

При розгляді справи про спадкування суд має встановити місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, У матеріалах справи має бути обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В матеріалах спадкової справи приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу Трутень Олександра Яковича до майна спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є письмові заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про прийняття спадщини двоюрідного діда ОСОБА_5 , копії актових записів про народження, копї актових записів про укладення шлюбу, копії актового запису про смерть, довідка Ганно-Леонтовичівської сільської ради, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та інші письмові документи. Постановою приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу Трутень Олександра Яковича від 24 січня 2019 року відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як власником земельної ділянки за № НОМЕР_2 , площею 9.83 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області є Седнівська сільська рада. Спадкодавець ОСОБА_5 не є власником цієї земельної ділянки.

Підставами припинення права власності на землю є юридичні факти, з якими закон пов`язує припинення правовідносин земельної власності. Земельний кодекс України визначає юридичні факти, які ведуть до припинення права державної, комунальної та приватної власності на землю.

На підставі судового рішення та розпорядження голови Устинівської районної державної адміністрації Кіровоградської області за №327-р від 17 серпня 2008 року, Седнівською сільською радою отримано Державний акт, серія: НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , виданий 07 липня 2010 року Устинівською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, на право власності на земельну ділянку за № НОМЕР_2 , площею 9.83 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області.

Статтею 125, ч.1 ст.126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 07 липня 2010 року проведено державну реєстрацію права власності за Седнівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області право власності на земельну ділянку за № НОМЕР_2 , площею 9.83 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області. Державний акт від 07 липня 2010 року; серія: НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 .

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Абзацом 1 п.10, абз.3 п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній

нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права.

Таким чином, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частиною 1 ст.1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

По цивільній справі за заявою прокурора Устинівського району Кіровоградської області в інтересах держави в особі Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області постановлено судове рішення. Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2011 року земельну ділянку за № НОМЕР_2 , площею 9.83 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за межами населеного пункту на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області визнано відумерлою спадщиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та передано у власність Седнівської територіальної громади. Рішенням суду набрано законної сили в установленому законом порядку.

Із матеріалів справи вбачається, що Седнівською сільською радою набуто право власності на земельну ділянку за № НОМЕР_2 , площею 9.83 га, кадастровий номер: НОМЕР_3 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, на підставі судового рішення та розпорядження голови органу виконавчої влади.

Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13) зазначено висновок про те, що судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином встановлено, що Седнівська сільська рада володіє земельною ділянкою на підставі Державного акта на право власності на землю, який є чинним. Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 апеляційну скаргу на судове рішення не подано, в установленному законом порядку розпорядження голови органу виконавчої влади не оскаржено у судовому порядку.

Частинами 1,2,3,4 ст.10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно приписів статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнати за кожним спадкоємцем за законом право власності на спадкове майно у рівних частках є такими, що не відповідають способу захисту порушенного права для відновлення права за обставин наявності у Седнівської сільської ради Державного акта на право власності на землю, яка є предметом спірних правовідносин. Незаконність набуття Седнівською сільською радою права власності на земельну ділянку не встановлена судом. При встановлених обставинах позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Седнівської сільської ради в частині про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнати за кожним спадкоємцем за законом право власності на спадкове майно у рівних частках задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_5 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є рідним братом ОСОБА_6 , народився: ІНФОРМАЦІЯ_9 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відмовити в позовних вимогах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Устинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, в частині про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнати за кожним спадкоємцем за законом право власності на спадкове майно у рівних частках.

Стягнути з Седнівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відшкодування сплаченого судового збору в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повне рішення виготовлене 19 липня 2019 року.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області І. А. Годованець