Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5470/19
УХВАЛА

іменем України

30 жовтня 2019 року м. Коростень Житомирської області

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Коренюк В.П., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява (заява) за формою та змістом повинна відповідати вимогам статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Подана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Зокрема, не зрозумілі вимоги позовної заяві, а саме: позовна заява подана "про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації", а прохальній частині позову позивач вимогу ставить "про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та виселення", хоча зі змісту позову вбачається, що відповідач тривалий час (більше 6 років) не проживає за адресою ( АДРЕСА_1 ) та не бажає добровільно знятись з реєстрації, що є недопустимим і має істотне значення для правильного вирішення порушеного спору.

Відповідно до ст.177 ч.4 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Вимога позивача щодо звільнення її від сплати судового збору на підставі ст.8 ч.2 Закону України "Про судовий збір" є обгрунтованою, оскільки ст.8 ч.2 Закону України "Про судовий збір" передбачає - "Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті", а норма частини 1 цієї статті не надає право позивачу бути звільненою від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За нормами Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року встановлений у розмірі 1921,00 грн.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Отже, позивачу ОСОБА_1 необхідно усунути вищезазначені недоліки - сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 768,40 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Оплату судового збору можливо провести за наступними реквізитами: отримувач коштів Коростенське УДКСУ (м. Коростень) 22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 37909251; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998, розрахунковий рахунок: UA6006006; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу: судовий збір.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Проте позивачем не дотримано вимоги ст.95 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Отже, позивачу необхідно підтвердити відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21 лютого 1975 року, "Де Жуффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року. Тому, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Вказані недоліки мають бути усунені протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі усунення у вказаний строк недоліків, позовна заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві з доданими до неї документами не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.95, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраці - залишити без руху.

Надати позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, який обчислюється з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк