ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року

м.Суми

Справа №573/1428/18

Номер провадження 22-ц/816/3208/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостик С. Г. , Орлов І. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Гакаля Романа Володимировича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року в складі судді Кліщ О.В., ухваленого в м. Білопілля, повний текст якого складений 05 квітня 2019 року,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

17 серпня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 114426,69 грн кредитного боргу, який складається з 12410 грн боргу за кредитом та 102016,69 грн боргу по відсоткам за користування кредитом за період з 21 січня 2011 року по 12 червня 2017 року. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 січня 2011 року з відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальниця отримала кредит у розмірі 13000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань з вчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконала, тому станом на 31 березня 2018 року утворився борг на загальну суму 114426,69 грн, який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21 січня 2011 року у розмірі 12410 грн за період з 09 вересня 2013 року по 12 червня 2017 року, а також 1762 грн судового збору, а всього 14172 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

АТ КБ «Приватбанк» з вказаним рішенням суду в частині незадоволених вимог про стягнення боргу по відсоткам за користування кредитом не погодилось і, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин у справі, просить рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що кредитні правовідносини між сторонами виникли шляхом підписання позичальником анкети-заяви та надання згоди на запропоновані банком умови кредитування, тобто, шляхом укладення договору приєднання, який є публічним. При цьому, відсутність підпису позичальниці в Умовах і Правилах надання банківських послуг в Приватбанку, в яких містяться умови кредитування, не свідчить про те, що відповідач не була ознайомлена з ними. Суду надано достатній обсяг доказів, які свідчать про кредитну заборгованість, яку відповідач не спростувала. Вважає, що саме відповідач має доводити те, що її не ознайомлювали з Умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку на день підписання анкети-заяви.

Рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту учасниками справи не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що 21 січня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, а також погодилась з тим, що анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, а також з Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором № б/н від 21 січня 2011 року станом на 31 березня 2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 114426,69 грн, яка складається з 12410 грн заборгованості за кредитом та 102016,69 грн заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с. 6-8).

Згідно з довідками банку ОСОБА_1 було видано дві кредитні картки, а саме: 21 січня 2012 року № НОМЕР_1 7601 з терміном дії до вересня 2014 року; 09 вересня 2013 року № 5168 НОМЕР_2 * НОМЕР_2 5832 з терміном дії до липня 2017 року (а.с. 166).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 за картрахунком № НОМЕР_3 по договору SAMDN НОМЕР_4 з тарифом «Універсальна Gold 180+» від 26 червня 2018 року вбачається, що 09 вересня 2013 року було збільшено кредитний ліміт до 13000 грн, а 10 липня 2014 року кредитний ліміт встановлено на рівні 11810 грн (а.с. 9).

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01 січня 1999 року по 21 жовтня 2018 року вбачається, що за вказаними вище кредитними картками у межах терміну їх дії відбувався рух кредитних коштів, а саме: готівкове та безготівкове використання та часткове повернення кредитних коштів (а.с. 71-80).

Зокрема, як вбачається з руху коштів по кредитній картці № НОМЕР_3 , востаннє ОСОБА_1 використала кредитні кошти банку 27 березня 2014 року у сумі 50 грн. На повернення кредитної заборгованості шляхом переводу коштів з іншої картки відповідач 28 квітня 2015 року внесла 7,85 грн, проте, як вбачається з виписки, також відбувалось і автоматичне погашення боргу, а останнє автоматичне зарахування коштів з картки № НОМЕР_5 у сумі 501,23 грн відбулось 10 вересня 2015 року.

З довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» по договору SAMDN 55121, укладеного з ОСОБА_1 21 січня 2011 року вбачається, що базова відсоткова ставка на місяць складає 3% ( 36 % річна). Дана довідка підписана відповідачем у справі (а.с. 181-182, 183).

Заявою від 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 визнала заборгованість за тілом кредиту на суму 12410 грн (а.с. 142-143).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 102016,69 грн боргу по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в односторонньому порядку змінив умови кредитного зобов`язання в частині нарахування процентів за користування кредитом, однак доказів в обґрунтування вимог щодо розміру нарахованих процентів не надав.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами першою-третьою ст. 633 ЦК України передбачено, що договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними.

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Виходячи з вимог частини першої ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 1067 ЦК України банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Факт використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку, в якій відображено використання і часткове повернення кредитних коштів позичальницею. Крім того, ОСОБА_1 використання кредитних коштів не заперечує та визнає заборгованість по тілу кредиту на загальну суму 12410 грн.

Як зазначалось вище, відповідач, підписавши 21 січня 2011 року анкету-заяву, приєдналась до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також погодилась на запропоновані банком умови використання кредитних коштів.

Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за кредитом та суми нарахованих відсотків є обґрунтованими.

Проте, позивачем не доведено наявність підстав для нарахування відсотків за користування кредитом за змінною процентною ставкою.

Так, із Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»» та Заяви клієнта від 21 січня 2011 року, підписаних ОСОБА_1 , вбачається, що базова процентна ставка по договору становить 3% на місяць (36% на рік) з розрахунку 360 днів у році і нараховується за кожний день прострочення кредиту. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти (а.с. 183).

Відповідно до наданих позивачем Умов та Правил надання банківських послуг, які за умовами викладеними у Заяві клієнта від 21 січня 2011 року є складовою спірного кредитного договору, п.п.1.1.6.1., 1.1.6.2 передбачено, що зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, SMS-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору.

Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 21 січня 2011 року, наданим банком на підтвердження своїх позовних вимог вбачається, що з 1 квітня 2015 року процентна ставка по договору була збільшена (а.с.6-8).

Однак, в порушення умов п.п.1.1.6.1., 1.1.6.2 Умов та Правил надання банківських послуг клієнта не було належним чином повідомлено про зміну тарифів.

Із наданих банком роздруківок, як доказів повідомлень ОСОБА_1 про зміну ставки за використання кредитних коштів, вбачається, що повідомлення боржнику не було відправлені, значиться відмітка «Повторить отправку» (а.с. 138). Будь-яких інших доказів про доставку SMS -повідомлення або повідомлення ОСОБА_1 в інший спосіб позивачем не надано.

За таких обстави, колегія суддів апеляційного суд, вважає безпідставним нарахування відсотків за користування кредитом за збільшеною відсотковою ставкою і при розрахунку заборгованості по відсотках застосуванню підлягає обумовлена сторонами при укладенні договору базова процентна ставка 36%.

Крім того, враховуючи, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, остання картка з виданих відповідачу на строк до липня 2017 року (а.с. 70), а тому позивач безпідставно включив до розрахунку заборгованості період 01 серпня 2017 року по 31 березня 2018 року.

Виходячи з викладеного, заборгованість за відсотками підлягає стягнення по 31 липня 2017 року.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок місцевого суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цих вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у сумі 18000грн.77 коп.

За таких обставин, оскаржене рішення суду на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в зазначеній вище частині, а апеляційна скарга, відповідно, підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відповідно змінює розподіл судових витрат, а тому враховуючи ту обставину, що позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено на 27% і пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у сумі 475 грн.74 коп. за розгляд справи у суді першої інстанції.

Крім того, суд вирішує питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК), у зв`язку з цим стягує з відповідача на користь позивача частково понесені ним судові витрати у сумі 713 грн. 61 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 21 січня 2011 року по 12 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 21 січня 2011 року по 12 червня 2017 року у сумі 18000 грн. 00 коп.

Змінити рішення Білопільського районного суду Сумської області від 02 квітня 2019 року в частині розподілу судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції стягнувши з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у сумі 475 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 713 грн. 61 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 11 липня 2019 року.

Головуючий О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

І. В. Орлов