Ухвала

08 липня 2019 року

м. Київ

справа № 757/53882/18-ц

провадження № 61-11923ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури», у якому просив зобов`язати відповідача опублікувати на своєму офіційному веб-сайті статут; документи, якими регулюється порядок здійснення освітнього процесу; ліцензії на провадження освітньої діяльності; сертифікати про акредитацію освітніх програм, сертифікат про інституційну акредитацію; бюджет (кошторис) закладу вищої освіти та всі зміни до нього; річний звіт про діяльність закладу освіти; звіт про використання та надходження коштів; штатний розпис; інформацію про структуру та органи управління, склад керівних органів, кадровий склад згідно з ліцензійними умовами, освітні програми, що реалізуються в закладі освіти, та перелік освітніх компонентів, що передбачені відповідною освітньою програмою, ліцензований обсяг та фактичну кількість осіб, які навчаються у закладі освіти, мову (мови) освітнього процесу, наявність вакантних посад, порядок і умови проведення конкурсу на їх заміщення (у разі його проведення), матеріально-технічне забезпечення закладу освіти (згідно з ліцензійними умовами), напрями наукової та/або мистецької діяльності, наявність гуртожитків та вільних місць у них, розмір плати за проживання, результати моніторингу якості освіти, умови доступності закладу освіти для навчання осіб з особливими освітніми потребами, розмір плати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації здобувачів освіти, перелік додаткових освітніх та інших послуг, їх вартість, порядок надання та оплати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів відсутності на офіційному веб-сайті відповідача інформації та документів, перелік яких визначений законодавством України про освіту.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів того, що неоприлюднення інформації відповідачем на офіційному сайті, якимось чином порушує права та інтереси позивача.

27 червня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому суд врахував предмет позову (зобов`язання вчинити дії) та характер правовідносин, у яких виник спір.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Доводи касаційної скарги про те, що вирішення цієї справи є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними з огляду на підстави відмови у задоволенні позову, а саме недоведеність порушення прав позивача. Заявником не наведено прикладів протилежної судової практики.

Твердження заявника про те, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки оприлюднення закладами вищої освіти інформації на своїх веб-сайтах гарантує підзвітність та прозорість їх діяльності, є необґрунтованими з огляду на те, що заявником не підтверджено жодним доказом існування значного суспільного інтересу до цієї справи.

Отже, наведені у касаційній скарзі доводи про існування обставин, передбачених підпунктами «а», «в» пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Київський університет культури» про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак