Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 204/7056/16-ц

провадження № 61-34323св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , комунальне підприємство «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2016 року у складі судді Черкез Д. Л. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , комунального підприємства «Жилсервіс-1» Дніпропетровської міської ради(далі - КП «Жилсервіс-1») про зміну договору найму житлового приміщення.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачка ОСОБА_2 є його рідною сестрою, а її син - відповідач ОСОБА_3 його племінник. У квітні 1975 року їхньому батьку ОСОБА_5 була надана квартира на склад сім`ї з п`яти осіб: батька, матері - ОСОБА_6 , дітей - ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . З цього часу всі вони оселилися, проживали та були зареєстровані у даній спірній квартирі. Квартира складається з 4-х кімнат, загальною площею 78,6 кв.м, житловою площею 51,91 кв.м. Квартира не приватизована, вони користуються нею на умовах найму. Їхній брат - ОСОБА_9 знявся з реєстраційного обліку у квартирі та виїхав на інше постійне місце проживання за межі держави. Батьки померли і у зв`язку зі смертю були зняті з реєстраційного обліку у квартирі. З 2012 року у квартирі зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .

Після смерті батьків за рішенням Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19 червня 2015 року №102/2 було змінено договір найму житлового приміщення їхньої квартири. ОСОБА_4 був визнаний наймачем вказаної квартири, на його ім`я було відкрито особистий рахунок. У зв`язку з тим, що загальна площа квартири складає 78,6 кв.м частка кожного проживаючого в квартирі складає 26,2 кв.м загальної площі; житлова площа - 51,91 кв.м і тому частка кожного проживаючому складає 17,3 кв.м житлової площі. В квартирі є кімнати таких розмірів: 8/9,З кв.м; 9/18,6 кв.м; 7/11,4 кв.м; 10/12,6 кв.м. Відповідачі з 4-х кімнат квартири, займають 3 кімнати - 8/9,З кв.м; 9/І8,6 кв.м; 10/12,6 кв.м, площею 40,5 кв.м. Позивач користується 1 кімнатою площею 7/11,4 кв.м. ОСОБА_4 неодноразово намагався визначити з ОСОБА_2 та ОСОБА_11 інший порядок користування квартирою, який би був більш справедливий, та який би відповідав його частці у квартирі, проти чого вони заперечують.

ОСОБА_4 вважає, що відповідачі переслідують мету позбавити його житла і саме тому не дають своєї згоди на приватизацію цієї квартири. Саме тому ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив змінити договір житлового найму квартири АДРЕСА_2 , виділивши у користування позивача кімнати 7/11,4 кв.м, 8/9,3 кв.м, житловою площею 20,7 кв.м зі зміною окремого особистого рахунку на його ім`я в частині кількості кімнат та їх площі; за відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 закріпити кімнати 9/18,6 кв.м та 10/12,6 кв.м, а всього площею 31,2 кв.м житлової площі з укладанням окремого договору найму та відкриття особистого рахунку на зазначені кімнати.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх судових інстанцій

Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року, позовну заяву ОСОБА_7 задоволено.

Змінено договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 .

Виділено у користування ОСОБА_7 житлові кімнати № 7 - площею 11,4 кв.м, та № 8 - площею 9,3 кв.м, у квартирі АДРЕСА_2 зі зміною окремого особистого рахунку на його ім`я, в частині кількості кімнат та їх площі.

Виділено у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлові кімнати № 9 - площею 18,6 кв.м та № 10 - площею 12,6 кв.м, у квартирі АДРЕСА_2 з укладанням окремого договору найму та відкриттям особистого рахунку.

Допоміжні кімнати та приміщення залишено у сумісному загальному користуванні наймачів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Своє рішення суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивував тим, що житлові кімнати площею 11,4 кв.м, 9,3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 відповідають вимогам статті 63 ЖК Української РСР і можуть бути предметом окремого договору найму жилого приміщення, а запропонований позивачем варіант розподілу відповідає нормам житлової площі, яка припадатиме на кожну людину. Суд встановив, що у спірній квартирі кожному її мешканцю, припадає норма житлової площі, яка перевищує мінімальний розмір норми, визначеної статтею 47 ЖК Української РСР, оскільки житлова площа квартири дорівнює 51,9 кв.м.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просили судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 06 червня 2019 року № 612/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами при ухваленні рішення було порушено статтю 104 ЖК Української РСР, неправильно розподілено кімнати між наймачами. Заявники стверджують, що твердження позивача про те, що відповідачі не хочуть приватизувати квартиру, яка є предметом спору, є неправдивим, і показання свідків по справі є необ`єктивними, адже більшість з них перебувають у певній залежності від ОСОБА_7 у результаті існуючих боргових та приятельських відносин. ОСОБА_2 та ОСОБА_12 зазначають, що проживання разом з ОСОБА_13 є небезпечним та складним для них, аргументи на підтвердження чого не були прийняті судом першої та апеляційної інстанції, як наслідок було прийнято необґрунтоване та незаконне рішення.

Заперечення на касаційну скаргу позивачем не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28 квітня 1975 року Південним машинобудівним заводом на підставі рішення адміністрації і заводського комітету ОСОБА_5., сім`я якого складається з 5 осіб, було видано ордер № 619 на право зайняття 4-кімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.10). В ордері зазначений склад сім`ї ОСОБА_14 : дружина -ОСОБА_15 , дочка -ОСОБА_16 , син -ОСОБА_17 , син -ОСОБА_18 .

Рішенням Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19 червня 2015 року №102/2 «Про зміну умов договору найму житлового приміщення по АДРЕСА_1 » вирішено у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача ОСОБА_14 визнати наймачем 4-кімнатної квартири АДРЕСА_2 а ОСОБА_7 , 1963 року народження зі складом родини 3 особи, у тому числі: ОСОБА_2 - сестра, 1956 року народження, ОСОБА_3 - племінник, 1992 року народження; Директору КП «Жилсервіс-1» внести відповідні зміни до раніше укладеного договору найму житлового приміщення та особистого рахунку на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.9).

На підставі вказаного рішення Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 19 червня 2015 року №102/2, ОСОБА_19 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 щодо приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , виготовленого станом на 11 жовтня 2015 року за замовленням ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , квартира АДРЕСА_1 складається з таких кімнат: 1 -коридор, площею 11,0 кв.м, 2 - кладова, площею 0,6 кв.м, 3 -туалет, площею 1,0 кв.м, 4 -ванна, площею 2,2 кв.м, 5 - кухня, площею 7,7 кв.м, 6 - кладова, площею 0,9 кв.м, 7 - житлова кімната, площею 11,4 кв.м, 8 - житлова кімната, площею 9,3 кв.м, 9 - житлова кімната, площею 18,6 кв.м, 10 -житлова кімната, площею 12,6 кв.м, 11 - лоджія, площею 3,3 кв.м. Загальна площа квартири 78,6 кв.м, житлова площа квартири 51,9 кв.м (а.с.13).

В технічній характеристиці квартири зазначено, що квартира посімейного, спільного заселення розташована на 8 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 4-х кімнат житловою площею 51,9 кв.м, у тому числі 1-а кімната 11,4 кв.м, 2-а кімната 9,3 кв.м, 3-я кімната 18,6 кв.м , 4-а кімната 12,6 кв.м, кухні площею 7,7 кв.м, вбиральні (сполученої) площею 1,0 кв.м, ванної кімнати площею 2,2 кв.м, коридору площею 11,0 кв.м, комори площею 0.6, 0,9 кв.м. Квартира обладнана лоджією 3,3 кв.м. Загальна площа квартири 78,6 кв.м (а.с.14).

На момент подання позову позивач користувався кімнатою, площею 11,4 кв.м, а відповідачі займали три кімнати площею 9,3 кв.м, 18,6 кв.м, 12,6 кв.м, а всього загальною площею 40,5 кв.м. Позивач бажав змінити договір найму житлового приміщення, виділивши у його користування кімнати площею 11,4 кв.м та 9,3 кв.м, житловою площею 20,7 кв.м, змінити йому особистий рахунок, відкритий на його ім`я, в частині кількості кімнат та їх площі, а у користування відповідачам залишити кімнати площею 18,6 кв.м та 12,6 кв.м, а всього житловою площею 31,2 кв.м з укладанням окремого договору найму та відкриттям особистого рахунку на зазначені кімнати.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_20 підлягає залишенню без задоволення.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

Відповідно до статті 24 ЖК Української РСР для експлуатації державного і громадського житлового фонду створюються житлово-експлуатаційні організації, діяльність яких здійснюється на основі господарського розрахунку. Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території. Жилий будинок може експлуатуватися тільки однією житлово-експлуатаційною організацією. Якщо для експлуатації будинків відомчого або громадського житлового фонду не може бути створено житлово-експлуатаційну організацію, експлуатація будинків здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією.

Згідно зі статтею 47 ЖК Української РСР норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

У частині першій статті 48 ЖК Української РСР вказано, що жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Враховуючи той факт, що житлова площа квартири АДРЕСА_2 дорівнює 51,9 кв.м., кожному її мешканцю припадає норма житлової площі, яка перевищує мінімальний розмір норми, визначеної ст. 47 ЖК Української РСР.

На момент звернення до суду першої інстанції позивач користувався кімнатою, площею 11,4 кв.м, а відповідачі займали три кімнати площею 9,3 кв.м, 18,6 кв.м, 12,6 кв.м, а всього загальною площею 40,5 кв.м. Таким чином, між наймачами було здійснено нерівноцінний розподіл кімнат у квартирі і відповідачам дісталась більше частина житлової площі.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з статтею 63 ЖК Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Статтею 103 ЖК Української РСР передбачено, що договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених чинним законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 104 ЖК Української РСР член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Отже, позивачем було використано своє право на зміну договору найму житлового приміщення, на підставі того, що на даний момент наймачами є три особи, інші володільці відмовляються провести розподіл житлової площі, тому дане питання могло бути вирішено лише у судово порядку.

Доводи, наведені заявниками в касаційній скарзі, з приводу ігнорування судами попередніх інстанцій наданих ними доказів, не можуть бути прийняті судом, адже з матеріалів справи вбачається, що обставини, на які скаржник посилався у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що не відноситься до повноважень Верховного Суду.

Таким чином, судом першої та апеляційної інстанцій було зроблено правильний висновок про те, що запропонований порядок користування спірною квартирою, виходячи з матеріалів справи, максимально відповідає здійсненню сторонами своїх законних прав та інтересів, не призведе до штучного погіршення житлових умов сторін. Судами правомірно визначено, що доводи заявника про порушення судом вимог статті 63 ЖК УРСР і неправильне виділення позивачу у користування площі, зокрема зменшення «долі» відповідачів на 3,4 м2, не можуть бути прийняті, оскільки житлові кімнати, які виділені в користування окремо відповідачам мають додатково вихід на балкон, окрім того виділ у користування приміщень квартири між сторонами здійснено місцевим судом з урахуванням того, що вказаним варіантом надані кімнати, що не є прохідними, не зв`язані між собою спільним входом, є ізольованими, та не є за розміром менше від встановленого для надання одній особі.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян