Справа № 215/1018/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2, адреса реєстрації та проживання якої: АДРЕСА_1, 50089 та ОСОБА_3, адреса реєстрації та проживання якої: АДРЕСА_2, 50014, про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2019 р. позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять встановити факт прийняття ними спадщини як спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері ОСОБА_4, яка померла 16 вересня 1996 року; визначити частки співвласників; визнати за позивачами право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 16 вересня 1996 року, в рівних частинах по 1/2 за кожною; визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, що посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 7 листопада 2015 р., зареєстрований в реєстрі за №1468 та визнати недійсною реєстрацію права власності за цим договором на квартиру АДРЕСА_3 на імя ОСОБА_6.

З метою забезпечення позову позивачі також подали заяву, яка відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, і в якій просять вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4, власником якої з 07.11.2015 р. зареєстрована відповідач ОСОБА_6.

При цьому позивачі посилаються на те, що згідно з Витягом із Державного реєстру прав на нерухоме майно від 25.03.2019 р. відповідач ОСОБА_6 з 07.11.2015 р. на підставі договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_5, який є батьком позивачів, і ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 7 листопада 2015 р., є власником квартири АДРЕСА_4 з забороною відчуження, до припинення чи розірвання договору.

Після смерті батька позивачів 12.10.2016 р. договір довічного утримання припинився, тому відповідач ОСОБА_6 як власник квартири може розпорядитись нею на власний розсуд без відому і згоди позивачів, що може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення їх порушених прав як спадкоємців за законом першої черги, за захистом яких вони звернулись до суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, вважаю, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що всі судові процедури повинні бути справедливими.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просять позивачі, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз'яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

У відповідності до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами 5,6 статті 153 ЦПК України визначено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено та підтверджено наданими заявниками документами, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належать двокімнатна квартира №33, розташована на першому поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вулиця Маршака, будинок 11.

Таким чином, розглянувши заяву позивачів про забезпечення позову і, не вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті, суд вважає обґрунтованими доводи заявників щодо наявності загрози втрати права власності належного ОСОБА_6 майна, враховуючи, що вказаний позивачами вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, не порушує права інших осіб, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на двокімнатну квартиру №33, розташовану на першому поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вулиця Маршака, будинок 11, яка належить на праві власності ОСОБА_6, до набрання рішенням суду законної сили.

Копію ухвали направити на виконання та позивачам і відповідачу для відома.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу складено 29.03.2019 р..

Суддя: