Справа № 352/1690/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/893/19
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
П О С Т А Н О В А

09 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Бойчука І.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ;

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ;

третьої особи - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Богородчанського районного суду, постановлену головуючим суддею Битківським Л.М. 26 березня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Богородчанського районного суду від 26 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без розгляду.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Представник позивача вказує на те, що ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час та місце судових засідань, оскільки будь-яких повідомлень на зазначену нею в заяві від 01.03.2019 року нову адресу, а саме на АДРЕСА_3, та на електронну адресу не надходило. При цьому, зазначає апелянт, представник, який діяв в її інтересах і на адресу якого судом першої інстанції направлялись повідомлення, також не повідомляв її про хід розгляду даної цивільної справи, що підтверджується відповідними роздруківками скрін-шотів їх листування. Крім того, представник ОСОБА_1 звертає увагу апеляційного суду й на те, що судом першої інстанції не було повідомлено позивача про виклик до суду в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України, тобто через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Посилаючись на те, що такими діями попереднього представника позивача та суду першої інстанції були порушені права ОСОБА_1 на доступ до суду та здійснення самостійного захисту порушених прав та інтересів, представник апелянта просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи у встановлений апеляційним судом строк не надходило.

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 апеляційну скаргу з наведених вище підстав підтримав. Додатково зазначив, що недобросовісними діями попереднього представника позивача, ОСОБА_1 була позбавлена можливості захистити свої права в суді першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги заперечили. Ухвалу суду вважають законною та обґрунтованою, а тому просять залишити її без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились з невідомих причин, хоч судові повідомлення були завчасно направлені їм у встановленому законом порядку на останню відому суду адресу. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції вважав, що належним чином повідомлені позивач ОСОБА_1 та її представник повторно без поважних причин не з`явилися в судові засідання, призначені на 08 лютого, 06 та 26 березня 2019 року і клопотань про розгляд справи за їх відсутності суду не подавали. Однак, колегія суддів вважає, що з таким висновком погодитись не можна, оскільки він суперечить дійсним обставинам справи та не відповідає нормам процесуального права.

За змістом п.2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки у судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Водночас згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, аналогічна норма закріплена в п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, згідно якого суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Процесуальні наслідки повторної неявки позивача в судове засідання, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не застосовуються лише у разі, якщо: 1) позивач не був повідомлений належним чином про судове засідання; 2) позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищезазначене, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд вправі залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Отже, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року за наслідками розгляду справи №310/12817/13.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тисменицького районного суду від 22 листопада 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Розгляд даної справи призначено на 23 грудня 2016 року (т.1, а.с.13).

В подальшому розгляд справи неодноразово призначався на 07.03, 03.04., 25.05., 09.06., 13.09., 01.11. та 24.11.2017 року, а також на 07.02., 13.03.2018 року, про що представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 був належним чином повідомлений та брав участь у судових засіданнях (т.1, а.с. 17, 21, 37, 46, 108, 114, 118, 126, 134).

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки про виклик у судові засідання, призначені на 23.04. та 05.06.2018 року, направлялись позивачу ОСОБА_1 на зазначену нею в позовній заяві адресу - АДРЕСА_2 , однак повідомлення про вручення поштових відправлень повертались на адресу суду першої інстанції без відмітки «вручено».

Ухвалами Тисменицького районного суду від 06 червня, 27 вересня та 09 листопада 2018 року задоволено заяви позивача ОСОБА_1 та її представника про відвід суддів, і справа була передана на розгляд до Богородчанського районного суду (т.1 а.с. 188-189, 230-232, т.2 а.с. 33-35). При цьому, у заяві про відводи суддів ОСОБА_1 вказувала поштову адресу - вул. Орньєлан, м.Масбрахт, Королівство Нідерландів (т.1, а.с. 228, т.2 а.с. 24).

В подальшому розгляд даної справи Богородчанським районним судом було призначено на 28 грудня 2018 року. Однак, відомостей про належне повідомлення позивача ОСОБА_1 та її представника на зазначену дату матеріали справи не містять (т.2, а.с. 50).

Призначене на 08 лютого 2019 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні (т.2, а.с.81), і розгляд справи було призначено на 06 березня 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_1 на електронну адресу суду першої інстанції 06 березня 2019 року було надіслано заяву від 01 березня 2019 року про зміну постійного місця проживання, а саме - АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 88).

Однак, судову повістку про виклик в судове засідання на 06 березня 2019 року було надіслано судом першої інстанції тільки на зазначену в позовній заяві адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 (а.с. 82), де вона вже не проживала. Представнику ОСОБА_1 судове повідомлення про виклик на судове засідання на 06 березня 2019 року не надсилалось.

З матеріалів справи також вбачається, що повідомлення про виклик в судове засідання на 26 березня 2019 року позивачу ОСОБА_1 не надсилалось. Натомість, про судове засідання, призначене на 26 березня 2019 року судом першої інстанції, було повідомлено представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 шляхом надіслання судом останньому телефонограми (т.2, а.с.103). Однак, телефонограма не може слугувати підтвердженням належного повідомлення позивача про розгляд справи судом першої інстанції, оскільки не відповідає встановленому порядку вручення судової повістки. Такий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 20 червня 2018 року при розгляді справи № 127/2871/16-ц.

Таким чином, оскільки представник ОСОБА_1 вперше не з`явився в судове засідання, призначене на 26 березня 2019 року, та не надіслав заяву про розгляд скарги за його відсутності, та враховуючи, що власне позивач ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд даної справи 26 березня 2019 року, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про застосування в даному випадку п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України і залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Разом з тим, апеляційний суд вважає припущенням твердження представника ОСОБА_1 про недобросовісність дій її попереднього представника ОСОБА_8 щодо неявки у судові засідання, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 впродовж розгляду справи судами першої інстанції брав участь у судових засіданнях.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що дана справа знаходиться на розгляді суду з 22 листопада 2016 року і на час вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду вже були порушені визначені строки розгляду справи за наявності можливості її розгляду по суті.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Всупереч наведеним нормам процесуального права, положенням Конвенції та практиці ЄСПЛ суд першої інстанції залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , щодо якої відсутні відомості про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи, чим порушив конституційне право позивача на участь у судовому розгляді, не забезпечив їй можливості надати суду докази та навести свої аргументи щодо пред`явлених нею вимог.

Приймаючи до уваги вище наведене, апеляційний суд вважає, що оскаржена ухвала не являється законною і обґрунтованою. Тому вона не може бути залишена в силі.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 379; 381, 382, 383, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 26 березня 2019 року в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 10 липня 2019 року.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: І.В. Бойчук

В.Д. Фединяк