Справа № 2-1344/10
Провадження № 6/487/271/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючої: судді Гаврасієнко В.О., за участі секретаря Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи,

В С Т А Н О В И В :

11.10.2019 року приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О., звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва із поданням про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи.

В обґрунтування подання зазначив, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 59765801 з примусового виконання виконавчого документу, а саме: виконавчого листа по справі № 2-1344/2010, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 29.12.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10.11.2006 року в розмірі 175129,22 грн. сплачене державне мито у сумі 566,67 грн. з кожного та по 83,34 грн. з кожного витрат на інформарційно-технічне забезпечення розгляду справи. Ухвалою суду від 13.12.20016 року замінено стягувача на ПАТ «Дельта Банк». Рішення набрало законної сили 21.03.2010 року. Виконавче провадження відкрито 09.08.2019. За вказаним виконавчим провадженням боржником є ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 перешкоджає проведенню виконавчих дій та ухиляється від безперешкодного доступу до свого майна для опису та його арешту, приватний виконавець просив надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить останній на праві власності.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. не з`явився, просив подання розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. перебуває зведене виконавче провадження № 59765801 з примусового виконання виконавчого документу, а саме: виконавчого листа по справі № 2-1344/2010, виданого Заводським районним судом м.Миколаєва 29.12.2010 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 10.11.2006 року в розмірі 175129,22 грн. сплачене державне мито у сумі 566,67 грн. з кожного та по 83,34 грн. з кожного витрат на інформарційно-технічне забезпечення розгляду справи. Ухвалою суду від 13.12.20016 року замінено стягувача на ПАТ «Дельта Банк». Рішення набрало законної сили 21.03.2010 року. Виконавче провадження відкрито 09.08.2019.

Відповідно інформації з Сайту Укрпошти, рекомендована кореспонденція (постанови про відкриття виконавчого провадження) отримана боржником особисто. 09.08.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно що належить боржнику, цінності, та інше майно боржника, що знаходиться на зберіганні в банківській установі, у тому числі в індивідуальному банківському сейфі. Відповідно до повернутого конверта боржник не отримує кореспонденцію за адресою своєї реєстрації.

09.08.2019 приватним виконавцем винесено постанову арешт коштів боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти в будь якій грошовій одиниці та валюті, що містяться на всіх рахунках, у всіх банківських та інших фінансових установах.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно інформації фіскальної служби, боржник не має відкритих рахунків у банках та інших фінансових установах.

Реєстрацій сервісний центр в Миколаївській області при УМВС України повідомило приватного виконавця, що за ОСОБА_2 зареєстровані транспортні засоби: марки ІVЕКО 49 12, автобус, 1998 року випуску колір білий; ідентифікатор т/з НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 марки НОМЕР_3 49 НОМЕР_4 , автобус, 1998 року випуску, колір білий, ідентифікатор т/з НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

19.07.2019 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про розшук майна боржника, а саме транспортні засоби: марки ІVЕКО 49 12, автобус, 1998 року випуску, колір білий, ідентифікатор т/з НОМЕР_7 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; марки ІVЕКО 49 10, автобус, 1998 року випуску, колір білий, ідентифікатор т/з НОМЕР_8 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

11.09.2019 приватним виконавцем направлено боржнику вимогу про надання до 25.09.2019 транспортних засобів: марки ІVЕКО 49 12, автобус, 1998 року випуску, колір білий, ідентифікатор т/з НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; марки ІVЕКО 49 10, автобус, 1998 року випуску, колір білий, ідентифікатор т/з НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , для подальшої передачі стягувачу. Станом на 07.10.2019 вимога боржником не виконана.

Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, боржнику належить на праві власності житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно перебуває в іпотеці ПАТ «Дельта Банк».

16.09.2019 приватним виконавцем направлено до боржника ОСОБА_2 вимогу про надання доступу до нерухомого майна, а саме: житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій 30.09.2019.

30.09.2019 приватним виконавцем здійснений вихід за адресою АДРЕСА_1 , за результатами якого складений акт приватного виконавця, відповідно до якого встановлено, що доступ до житлового будинку боржник не забезпечив. Увійти до будинку неможливо без примусового входження.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення (п.4 ч.3).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено в ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Проте, як встановлено у судовому засіданні, приватним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного його виклику, які не потребують примусового проникнення до житла.

У поданні приватний виконавець посилався на те, що він здійснював вихід за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, однак доступу йому, як приватному виконавцю до житла боржника-фізичної особи не було надано, про що був складений акт від 30.09.2019 року.

Проте, жодного доказу на доведення перешкоджання боржника ОСОБА_2 вільному доступу до її житлового будинку приватним виконавцем суду не надано. А та обставина що боржником не забезпечено безперешкодного доступу до житла боржника-фізичної особи, не може свідчити про перешкоджання у доступі до житлового приміщення та ухилення боржника від виконання судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дане подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла боржника-фізичної особи є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власників будинку (квартири) та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 11-13, 258-260, 263, 439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. про примусове проникнення до житла боржника-фізичної особи- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: В.О. Гаврасієнко