Справа № 303/2366/14-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 червня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., КОЖУХ О.А.

при секретарі ВОЛОЩУК В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/2366/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів постійного проживання, прийняття спадщини та визнання права на спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 , Мукачівська районна державна нотаріальна контора, державний нотаріус Мукачівської державної нотаріальної контори Плеша Андрій Михайлович і Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину і договору дарування, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 2 квітня 2019 року, повний текст якої складено 2 квітня 2019 року, головуючий суддя Монич В.О., -

встановив:

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Новікова І.С., оскаржила ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 02.04.2019, якою зустрічний позов залишено без розгляду. Сторона вказує на порушення судом норм процесуального права.

Так, суд 28.02.2019 визнав явку ОСОБА_2 в судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень, а потім через її третю поспіль неявку в судове засідання залишив позов без розгляду. Однак, у судове засідання, що було призначене на 12.03.2019, не міг із поважної причини з`явитися представник ОСОБА_2 адвокат Новікова І.С., яка клопотала про відкладення розгляду справи, а ОСОБА_2 не могла з`явитися через захворювання, про що суду були надані документи.

Про судове засідання, що було призначене на 21.03.2019, сторону не було повідомлено належним чином, крім того, в цей час ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні.

02.04.2019 у судове засідання не з`явилася ОСОБА_2 , проте, з`явився її представник ОСОБА_5 , не з`явилася і позивач за первісним позовом ОСОБА_1 . Отже, неявка ОСОБА_2 не була єдиною перешкодою для розгляду справи. Поза тим, 01.04.2019 адвокат Новікова І.С. повідомила суд про неможливість явки ОСОБА_2 через перебування на амбулаторному лікуванні і суд не надав можливості підтвердити цей факт, а відповідна довідка була отримана лише 04.04.2019 і свідчить про те, що ОСОБА_2 була обмежена в пересуванні з 27.03.2019.

Таким чином, для залишення зустрічного позову без розгляду відповідно до ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України (повторна поспіль неявка позивача, повідомленого про розгляд справи належним чином, у судове засідання за відсутності заяви про розгляд справи без його участі та повідомлення про причини неявки) суд належних підстав не мав.

Сторона просить ухвалу скасувати, справу направити до суду для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 і відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , які апеляцію відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 не визнали, обговоривши доводи сторін, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів постійного проживання, прийняття спадщини та визнання права на спадкування був пред`явлений 15.04.2014, позовні вимоги неодноразово змінювалися і остаточно позивач ОСОБА_1 просила: встановити факт вступу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у фактичне володіння та управління будиноком за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт прийняття ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщини за ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право на спадкування 1/2 частини будинку, що знаходиться АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 , яку він успадкував від ОСОБА_7 (а.с. 2-3, 28, 242 т. 1).

Заявою від 27.11.2014 ОСОБА_2 пред`явила (з урахуванням подальшої зміни складу учасників процесу) до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 позов про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини та визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину і договору дарування, змінювала позовні вимоги і остаточно просила: встановити факт своєчасного прийняття ОСОБА_2 спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті матері ОСОБА_7 , а саме, належної їй 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 ; визнати недійсними: Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 від 14.12.2013, видане на ім`я ОСОБА_1 державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Плешею А.М. та зареєстроване в реєстрі за № 1-347, і договір дарування 1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 , укладений 01.02.2014 між ОСОБА_8 і ОСОБА_3 , посвідчений державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори Плешею А.М. та зареєстроване в реєстрі за № 1-16 (а.с. 16-19 т. 2, а.с. 28-29 т. 4).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.12.2014 первісний позов ОСОБА_1 і зустрічний позов ОСОБА_2 об`єднані в одне провадження (а.с. 29 т. 2). Таким чином, суд за правилами ст. 123 ЦПК України в редакції, що була чинною до 15.12.2017, визнав ці позови взаємопов`язаними і такими, спільний розгляд яких є доцільним. Оскільки таке процесуальне рішення було прийняте, подальший розгляд справи з огляду на необхідність повного, всебічного та об`єктивного встановлення її обставин, з`ясування суті спірних правовідносин та розв`язання спору відповідно до закону та принципу правової визначеності належало здійснювали з урахуванням об`єднання зазначених вимог в одне провадження та процесуального статусу відповідних учасників процесу одночасно як позивачів і відповідачів (ст. 10 ч. 4, ст. 213 і ст. 12 ч. 5, ст. 263 відповідних редакцій ЦПК України, інші норми цього Кодексу).

У судовому засіданні 28.02.2019, в якому була присутня представник ОСОБА_2 адвокат Новікова І.С., суд визнав явку ОСОБА_2 в судове засідання обов`язковою та визначив дату 12.03.2019 і час наступного засідання (а.с. 79-80 т. 4). Окрім цього, представники ОСОБА_2 адвокат Новікова І.С. та Поляк В.Т. були 01.03.2019 повідомлені про судове засідання sms-повідомленнями (а.с. 86, 87 т. 4), а ОСОБА_2 була повідомлена судовою повісткою, яку отримала 05.03.2019 (а.с. 82, 94 т. 4). Тож ОСОБА_2 слід визнати належно повідомленою про час і місце наступного судового засідання (ст. 130 ч.ч. 1, 2, 5 ЦПК України).

11.03. і 12.03.2019 до суду надійшли клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Новікової І.С. про відкладення розгляду справи на інший час через неможливість прибуття ОСОБА_2 в судове засідання з поважної причини травмою пальця ноги та зверненням по медичну допомогу, та через неможливість явки до суду самого представника, який у цей час братиме участь як захисник у розгляді апеляційним судом певного кримінального провадження (доказ участі в такому провадженні був доданий) (а.с. 89-91 т. 4).

У судовому засіданні 12.03.2019 ОСОБА_2 та адвокат Новікова І.С. були відсутні, водночас з`явився до суду інший представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 , наступне засідання було призначене на 21.03.2019 (а.с. 92 т. 4). Про це засідання ОСОБА_2 була повідомлена через свого представника ОСОБА_5 , тому доводи апеляції про необізнаність сторони щодо цього судового засідання необґрунтовані.

21.03.2019 до суду з`явився представник ОСОБА_5 , а ОСОБА_2 та представник ОСОБА_9 в засідання не з`явилися, наступне судове засідання було призначене на 02.04.2019, про що ці учасники процесу були повідомлені належним чином (а.с. 96, 97, 99, 101, 102 т. 4).

01.04.2019 до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Новікової І.С. про відкладення розгляду справи на інший час через зайнятість в інших судових процесах з відповідними доказами такої участі (а.с. 104-107 т. 4). Окрім клопотання та доданих до нього документів у справі перед протоколом судового засідання за 02.04.2019 міститься виписка із медичної карти стаціонарного хворого від 26.03.2019 № 3591, з якої випливає, що ОСОБА_2 у період з 15.03.2019 по 26.03.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні в Мукачівській ЦРЛ, а також довідка про огляд сімейним лікарем 12.03.2019 (а.с. 108, 109 т. 4). З цих документів убачається, зокрема, що ОСОБА_2 має незаживаючу рану великого пальця лівої ноги, відчуває біль при ходьбі.

В судове засідання 02.04.2019 ОСОБА_2 та представник ОСОБА_9 не з`явилися, натомість був присутній представник ОСОБА_5 , який надав суду вищезгадані медичні документи, повідомив, що ОСОБА_2 перебуває на лікуванні (а.с. 111-112 т. 4). В судове засідання не з`явилася й позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02.04.2019 зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду з підстави, передбаченої ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України. Ухвалу вмотивовано тим, що 28.02.2019 явку ОСОБА_2 до суду було визнано обов`язковою для надання особистих пояснень, 12.03., 21.03 і 02.04.2019 остання в судові засідання не з`явилася, доказів того, що станом на 02.04.2019 перебуває на амбулаторному лікуванні не надали, а зі стаціонарного лікування виписалася 26.03.2019.

Із таким судовим рішенням погодитись не можна.

Стаття 223 ЦПК України встановлює правила, за якими, зокрема: неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1);

суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні, зокрема, з таких підстав:

неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (ч. 2 п.п. 1, 2);

якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення (ч. 2 п. 5);

якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою (ч. 3);

у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4);

у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч. 5).

Згідно зі статтею 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (ч. 1 п. 3).

Отже, цивільним процесуальним законом можливість залишення позову без розгляду внаслідок неявки позивача в судове засідання пов`язується передусім із належним повідомленням позивача про час і місце розгляду справи та неподанням ним заяви про розгляд справи за його відсутності, що є обов`язковими умовами законності відповідного судового рішення. При цьому, у разі надходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення в судове засідання розгляд справи по суті може мати місце лише якщо остання обставина не перешкоджає розгляду справи.

Поряд із цим, цивільний процесуальний закон вказує на необхідність врахування й такої обставини, як повідомлення чи неповідомлення відповідачем суду про причини неявки в судове засідання, а також не виключає врахування за наявності для того підстав поважності чи неповажності причини неявки відповідача в судове засідання (ст. 223 ч. 5, ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України).

На час прийняття судом рішення про залишення зустрічного позову ОСОБА_2 без розгляду суд мав відомості про те, що ОСОБА_2 з 15.03.2019 по 26.03.2019 перебувала на стаціонарному лікуванні, тобто, в судове засідання 21.03.2019 не могла з`явитися з об`єктивно поважних причин, про які суду було відомо. Так само суд мав відомості про те, що ОСОБА_2 по медичну допомогу звернулася 12.03.2019, що відповідає інформації, наведеній у клопотанні сторони від 12.03.2019. Додаткове підтвердження факту захворювання ОСОБА_2 та обмеження її в пересуванні з 27.03.2019 медичною довідкою від 04.04.2019, доданою до апеляційної скарги (а.с. 129), на зазначене не впливає. Відсутність у судовому засіданні ОСОБА_1 також було перешкодою для подальшого судового розгляду.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ч. 4 ЦПК України). У контексті визнання явки ОСОБА_2 в судове засідання обов`язковою суду належало визначитись із подальшим рухом справи: визнавати й надалі необхідною таку явку і тоді встановленим порядком, враховуючи відповідні обставини відкладати розгляд справи до явки сторони або ж скасувати своє процесуальне рішення про обов`язкову явку сторони до суду з відповідними процесуальними наслідками для руху та вирішення справи. Не був позбавлений суд права та можливості (за наявності для того підстав) і для застосування положень ст. 148 ЦПК України.

Залишаючи зустрічний позов без розгляду, суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідні вимоги вже були визнані судом взаємопов`язаними, тривалий час розглядалися по суті, а ОСОБА_2 має в справі статус одночасно відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом. У справі відсутні дані, які б вказували на втрату ОСОБА_2 , яка діє через двох представників, процесуального інтересу в ній.

За наведених вище обставин, залишення зустрічного позову ОСОБА_2 колегія суддів вважає помилковим, тому на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію належить задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 2 квітня 2019 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 4 липня 2019 року.

Судді