УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2019 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Мостовського району Гродненської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

01 липня 2019 року до Дніпровського районного суду мі ста Києва з Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Мостовського району Гродненської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2018 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів, яке02 липня 2019 року було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Статтею 466 ЦПК України передбачені вимоги до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Згідно частини 1 вказаної статті, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити:

1) ім`я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження;

2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні;

3) мотиви подання клопотання.

Згідно ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує винесені на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року - клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання про дозвіл примусового виконання рішення додаються: а) рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; б) документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; в) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; г) документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Зазначені норми також узгоджуються із положеннями ч. 3 ст. 466 ЦПК України.

Суд встановив, що клопотання ОСОБА_1 не відповідає вимогам

ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та п.3 ч.1 ст. 466 ЦПК України, оскільки не містить мотивів подання клопотання та до нього не долучено документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлені відповідно до вимог, передбачених Главою 1 Розділу ІХ «Визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню», або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Керуючись ст. ст. 466, 353-356 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Мостовського району Гродненської області Республіки Білорусь від 22 листопада 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів - залишити без розгляду та повернути заявнику разом з документами, що додані до нього.

Роз`яснити заявнику, що залишення клопотання без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з клопотанням до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для прийняття такого рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя: