Єдиний унікальний номер справи 362/5614/17
Провадження №22-ц/824/7514/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року у справі за позовом комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості по послугам за утримання торгівельного місця за період з 1 липня 2013 року по 31 січня 2017 року, обґрунтовуючи наступним:

01 жовтня 2009 року між Обухівським КП «Ринок Піщана» та відповідачем був укладений договір №1 про надання торгівельного місця.

28 березня 2013 року рішенням Обухівської міської ради Київської області діяльність Обухівського КП «Ринок Піщана» та Обухівського КП «Ранковий Ринок» була припинена шляхом їх злиття та утворення комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок», який є правонаступником вищевказаних комунальних підприємств.

01.09.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №266 про надання послуг з утримання торгівельного місця для здійснення торгівлі.

Оскільки відповідач тривалий час, здійснюючи торгівельну діяльність, не сплачував послуги з утримання торгівельного місця, виникла заборгованість в сумі 54 360,82 грн., яку позивач й просив стягнути на його користь з відповідача.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року провадження у вищезазначеній справі в частині стягнення заборгованості за період з 01.07.2013 року по 25.07.2014 року на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України закрито.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність викладених у рішенні висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. В якості підстав для скасування рішення зазначив, що суд залишив поза увагою предмет договору, яким є стягнення плати за торгівельне місце, облаштоване тимчасовою нестаціонарною спорудою, яка на праві власності належить відповідачу. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що він дійсно є власником такої споруди. Даний павільйон залишається на території позивача і відповідач кошти за утримання торгівельного місця не сплачує, чим й далі продовжує порушувати права позивача. Позиція суду про відсутність договірних відносин між сторонами у зв`язку з відсутністю підписаного договору та оформлених актах приймання-передачі послуг суперечить цивільному законодавству. Судом не взято до уваги й того, що після відкриття провадження у даній справі відповідач частково сплатив заборгованість, відтак визнав заборгованість перед позивачем. На підставі наведеного просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повній мірі.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що наведеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими за встановленою законом процедурою доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В ході розгляду справи було встановлено, що01.10.2009 року між Обухівським комунальним підприємством «Ринок Піщана» та ОСОБА_1 був укладений договір №1 про надання торгівельного місця «5-6», загальною площею 21 кв.м. З цього часу відповідач облаштувала торгове місце відповідним торговим обладнанням. Погоджені сторонами ставки за послуги складають плату у 42,00 грн. в день.

28.03.2013 року рішенням Обухівської міської ради Київської області була припинена шляхом злиття діяльність Обухівських комунальних підприємств «Ранковий ринок» та «Ринок Піщана», правонаступником яких є КП Обухівської міської ради «Обухівський ринок».

01.09.2013 року позивачем було направлено відповідачу новий договір №266 про надання послуг з утримання торгівельного місця для забезпечення здійснення торгівлі. При цьому, за умовами зазначеного договору тариф за послуги ринку з утримання торгівельного місця становить 34,65 гривень в день.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що договір від 01.09.2013 року договір не підписаний відповідачем, що виключає існування договірних правовідносин між сторонами та повністю спростовує заявлені позивачем вимоги.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанції щодо неможливості вважати укладеним договір, який не було підписано однією з його сторін. В той же час неукладення такого договору означає не відсутність між сторонами договірних відносин взагалі, а лише те, що між ними продовжує діяти інший, попередній договір, а саме договір, укладений 01.10.2009 року ОСОБА_1 між Обухівським комунальним підприємством «Ринок Піщана», правонаступником якого відповідно до його статуту та відповідного рішення міської ради є позивач.

При цьому вартість послуг ринку, передбачена в договорі №1 від 01.10.2009 року є більшою, ніж заявлена позивачем вартість таких послуг відповідно до умов договору №226 від 01.09.2013 року, на які посилався позивач. В той же час, оскільки одним із принципів судочинства є диспозитивність, і позивач вільний у своєму виборі способу захисту своїх прав, суд вважає необхідним обмежитись лише заявленими позивачем розміру періодичних нарахувань відповідачу за отримані ним послуги. За таких умов колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. В той же час такі вимоги підлягають лише частковому задоволенню виходячи з наступного:

З характеру даних правовідносин, умов договору від 01.10.2009 року та заявленого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач мав сплачувати на користь позивача періодичні місячні платежі. При цьому в ході розгляду справи відповідачем було заявлене клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

У відповідності до положень ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст. 256 ЦК України).

Як встановлено положеннями ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 25.10.2017 року. За таких умов, враховуючи відповідну заяву відповідача, до задоволення підлягають лише вимоги про стягнення нарахувань за період у три роки, що передував зверненню з даним позовом до суду, по заявлену позивачем дату - 31.01.2017 року. З врахуванням вказаного періоду розмір такої заборгованості складає 18 487,48 грн., яка і має бути стягнута з відповідача. При цьому колегія суддів критично ставиться до посилань позивача на те, що відповідач здійснив часткову оплату заявленого боргу, чим по-перше, визнав такий борг по-друге, перервав перебіг позовної давності. Здійснення ним вказаних оплат заперечувалося відповідачем, а позивач не представив до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження таких своїх посилань. За таких умов вказані твердження залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, сплачена позивачем сума судового збору підлягає відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відтак до стягнення підлягає 1360,00 грн.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення. Позов комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» (р/р НОМЕР_2 в ПАТ`УкрсибБанк, МФО 351005, ) заборгованість за послуги по утриманню торгівельного місця в сумі 18 487 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства Обухівської міської ради «Обухівський ринок» судовий збір у розмірі 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В решті позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько