Єдиний унікальний номер 225/863/19 Номер провадження 22-ц/804/1763/19
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року

м. Бахмут

справа № 225/863/19

провадження № 22-ц/804/1763/19

Донецькій апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Ситніка Д.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

представник відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 225/863/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 24 квітня 2019 року (суддя Мигалевич В.В.), ухваленого в приміщенні Дзержинського міського суду Донецької області, повне судове рішення складено 25 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що відповідач по справі є її батьком, який за рішенням суду сплачував аліменти на її утримання до 18 років. Після того, як їй виповнилось вісімнадцять років стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь припинено. Зазначає, що з 01 вересня 2018 року вона навчається на денній формі навчання в Комунальному закладі «Бахмутський медичний коледж». Згідно умов договору оплата за навчання складає 17 000 грн. за кожний навчальний рік. На період навчання вона мешкає в найманому житлі. У зв`язку з тим, що більшість її часу займає навчання, тому у неї немає змоги влаштуватися на роботу та забезпечити себе самостійно. Матеріальну допомогу на навчання їй надає тільки мати, але вона не може в повній мірі забезпечити всі її витрати пов`язані із навчанням, оскільки на утримані матері окрім неї, ще перебуває її молодший брат ОСОБА_4 . Відповідач працює, стабільно отримує заробітну плату, тому може надавати їй матеріальну допомогу на період навчання. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на період навчання у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 24 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/12 частини з усіх видів доходу щомісяця на період її навчання у навчальному закладі, але не більше ніж до досягнення нею 23 - річного віку, починаючи з 12 лютого 2019 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач є повнолітньою особою, стан здоров`я задовільний, в той же час відповідач працевлаштований, продовжує сплачувати аліменти неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім того відповідач на теперішній час перебуває у шлюбі та його дружина є вагітною, тому відповідач має можливість надавати донці щомісяця допомогу в розмірі 1/12 частини з усіх видів доходу до припинення навчання або досягнення нею 23 років.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач - ОСОБА_1 , посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, не правильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині визначення розміру аліментів змінити, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на період навчання у розмірі ? з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував її матеріальний стан, а саме те, що вона не отримує жодного доходу під час навчання; за отримання навчання повинна сплачувати суму у розмірі 17 000 грн. за кожний навчальний рік, а всього 51 000 грн. за три роки навчання; вимушена мешкати в найманому житлі на період навчання. Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним в позовній заяві.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 10 січня 2017 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрований 16 жовтня 1999 року у Дзержинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 199 - розірвано (а.с.19).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 17 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_1 та сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03 серпня 2016 року та продовжувати до досягнення донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, а потім на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,аліменти сплачувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на доньку ОСОБА_1 щомісячно,але не менше 30% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку та продовжувати до її повноліття (а.с.20).

Згідно довідки № 53 від 25 січня 2019 року (а.с. 8) ОСОБА_1 є студенткою І курсу КЗ «Бахмутського медичного коледжу», за контрактом, з денною формою навчання (а.с. 8).

На теперішній час позивач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_12 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 липня 2017 року (а.с.42).

З Акту №б/н від 15 квітня 2019 року майстра дільниці вбачається, що ОСОБА_2 проживає разом із ОСОБА_12 та донькою ОСОБА_13 , 2013 року народження (а.с.41).

Згідно довідки КНП «Центральна міська лікарня» м.Торецьк №848 від 22 квітня 2019 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на диспансерному обліку з приводу вагітності у жіночій консультації з 24 січня 2019 року з 16-ти тижнів вагітності. Станом на 18 квітня 2019 року термін вагітності 28 тижнів. За даними УЗД від 11лютого 2019 року, передбачуваний термін пологів - 11 липня 2019 року (а.с.39).

З довідки №7/551 від 09 квітня 2019 року ВП «Шахта «торецька «ДП «Торецьквугілля» вбачається, що ОСОБА_2 працює на шахті «Торецька» (а.с. 40).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач є повнолітньою особою, стан здоров`я задовільний, в той же час відповідач працевлаштований, продовжує сплачувати аліменти неповнолітньому сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім того відповідач на теперішній час перебуває у шлюбі та його дружина є вагітною, тому відповідач має можливість надавати донці щомісяця допомогу в розмірі 1/12 частини з усіх видів доходу до припинення навчання або досягнення нею 23 років.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином

Виходячи зі змісту статті 182 СК України, до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам позовної заяви, які суд першої інстанції належним чином перевірив та ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач як батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, має змогу надавати таку допомогу , а тому повинен сплачувати аліменти.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції також врахував, всі надані сторонам докази, надав їм належну правову оцінки та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дочці саме у розмірі 1/12 частині від усіх видів доходу, доводи апеляційної скарги в цій частині фактично зводяться до переоцінки доказів, що не входить до повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи позивача. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, повно та всебічно дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у встановленому розмірі до закінчення її навчання та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та враховуючи що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати за подання апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді І.В. Кішкіна

О.І. Корчиста

Повне судове рішення складено 17 липня 2019 року.

Головуючий О.О.Тимченко