22-ц/812/613/19Провадження № 22-ц/812/613/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 квітня 2019 року м. Миколаїв

справа № 488/4711/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Лисенко П.П.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухваленого 18 грудня 2018 року під головуванням судді Чернявської Я.А. в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено 03 січня 2019 року, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на дружину,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, який в подальшому уточнив, про припинення стягнення аліментів на дружину.

Позивач зазначав, що з червня 1994 року перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними розірвано рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2015 року. Рішенням того ж суду від 03 грудня 2015 року з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 09 вересня 2015 року і до досягнення дитиною шестирічного віку, до 11 травня 2017 року. Оскільки деякий час він не працював, то у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів на дитину і дружину. З часом він погасив заборгованість по аліментам на доньку.

Позивач просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на утримання колишньої дружини з 25 грудня 2015 року по 11 травня 2017 року, що стягуються на підставі виконавчого листа, а також визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення аліментних зобов'язань на ОСОБА_2, посилаючись на те, що його обов'язок щодо утримання колишньої дружини відповідно до ст.82 СК України припинився, оскільки 25 грудня 2015 року відповідачка уклала шлюб з іншим чоловіком.

Під час розгляду справи представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала письмові пояснення на позовну заяву, у яких просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів існування підстав для припинення права дружини на утримання, з якою проживає дитина-інвалід.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що норми статті 82 СК України на спірні правовідносини не розповсюджуються. Крім того, позивачем не надано доказів існування підстав для припинення права дружини на утримання, з якою проживає дитина-інвалід.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд поверхнево розглянув справу, помилково дійшов висновку, що норми статті 82 СК України на спірні правовідносини не розповсюджуються.

На вказану апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 подала відзив, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що доводи апеляційної скарги є надуманими та не заслуговують на увагу. Крім того, відповідач зазначає, що судом вірно застосовано норми матеріального права та обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та який розірвано рішенням суду.

Згідно медичного висновку № 834 на дитину-інваліда віком до 18 років донька сторін по справі є інвалідом по зору (а.с.44).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року з ОСОБА_1 на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, до ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 09 вересня 2015 року і до досягнення дитиною шестирічного віку, до 11 травня 2017 року.

25 грудня 2015 року відповідачка зареєструвала новий шлюб з іншим чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.49)

02 лютого 2017 року Корабельним відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 вересня 2015 року і до досягнення дитиною шестирічного віку, до 11 травня 2017 року (а.с.8).

Позивач не сплачував аліменти, в зв'язку з чим з вересня 2015 року виникла заборгованість. Згідно розрахунку, зробленого головним державним виконавцем, станом на 11 травня 2017 року заборгованість складала 9358 грн.04 коп.(а.с.10). Розмір заборгованості позивач не оскаржував.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що відповідачка з 25 грудня 2015 року втратила право на отримання аліментів на підставі статті 82 СК України в зв'язку з повторним одруженням.

Згідно частини 2 статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень статті 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу (частина 1).

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частина 2).

Якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частина 4).

За частиною 1 статті 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу.

Отже, зі змісту статті 82 СК України вбачається, що нею врегульовано випадки припинення права на утримання, яке один з подружжя отримав на підставі статей 75, 76 СК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років (частина 3 статті 84 СК України).

Підстави для припинення права на утримання дружини, яке отримано на підставі статті 84 СК України, визначено статтею 85 СК України.

Зокрема, таке право припиняється у випадку передання дитини на виховання іншій особі, в разі смерті дитини, виключення відомостей про чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини за рішенням суду.

Отже, враховуючи особливості правової природи права на утримання дружини від чоловіка - батька дитини, яке передбачене статтею 84 СК України, та яке пов'язане саме з проживанням дитини разом з дружиною, колегія суддів вважає, що припинення такого утримання можливо лише з підстав, передбачених статтею 85 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин має бути застосовано положення статті 82 СК України, яка на думку апелянта не виключає припинення утримання в разі укладення шлюбу з іншим чоловіком, апеляційний суд не вважає слушними з наведених вище підстав.

Таким чином, оскільки позивач, як на підставу звільнення його від сплати заборгованості по аліментам на дружину та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення аліментних зобов'язань на ОСОБА_2, посилався лише на факт нового одруження колишньої дружини з іншим чоловіком, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення таких вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіО.О. Данилова П.П.Лисенко

Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року.