25.10.2019
Справа №664/3122/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі:

головуючого судді Заславець Н.В.,

секретар судового засідання Орлова О.С.,

за відсутності сторін , представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олешки Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору ,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «Приватбанк» 14.09.2015 року звернулося до суду з первісним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення солідарно, як з позичальника та поручителя, за кредитним договором № НЕС0СА від 20.12.2007 року заборгованості, виниклої станом на 03.08.2015 року у розмірі 26 205,39 доларів США, яка складається з: 18968,65 доларів США щодо повернення кредиту; 2360,26 доларів США - щодо сплати процентів за користування кредитом; 393,30 доларів США - щодо сплати комісії за користування кредитом; 3 224,03 доларів США - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати кредиту та процентів; 11,84 доларів США - штрафу (фіксована частина) та 1247,31 доларів США - штрафу (процентна складова) за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати кредиту та процентів.

Первісні позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» обґрунтовано тим, що 20.12.2007 року міжбанком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № НЕС0СА, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті у розмірі 14 000,00 доларів США терміном до 20.12.2012 року з щомісячною сплатою частини кредиту, процентів та комісії. 05.03.2009 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою п. 7.1. кредитного договору викладено в новій редакції, за якою кредитні кошти надано строком по 20.12.2027 р., щомісячний платіж змінено з розміру 333,75 доларів США на 190,55 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді. 13.10.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором укладено нову додаткову угоду,за якою сторони вказали, що суму заборгованості, яка виникла з дати надання кредиту зменшено на 2916,11 доларів США, відсотки - у розмірі 0 доларів США, комісія - у розмірі 0 доларів США, пеня - у розмірі 2916,11 доларів США. Пункт 7.1. Кредитного договору повторно викладено в новій редакції і вказано,що кредитні кошти надаються у розмірі 19705,62 долари США з яких 14 000,00 доларів США - на споживчі цілі, 5705,62 доларів США - на сплату страхових платежів, розмір відсотків за користування кредитом збільшено з 0,92 % на місяць на 1,09 % на місяць, щомісячний платіж змінено з розміру 190,55 доларів США на 263,17 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді, комісії. Додаток № 1 (графік погашення кредиту) викладено в новій редакції та зазначено, що погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (Додатку №1).

17.01.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 на забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки, за яким поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність заказаним кредитним договором. ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. У зв*язку з цим банком було направлено вимогу поручителю ОСОБА_2 про погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 протягом 5-ти календарних днів з дня її отримання . Вимога АТ КБ «Приватбанк» поручителем не була виконана. На підставі зазначеного АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути заборгованість за кредитним договором № НЕС0СА із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно у розмірі 18968,65 доларів США, що за курсом валют відповідно до розпорядження НБУ від 03.08.2015 року становить 553457,82 гривень.

28.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до АТ КБ «Приватбанк», за якою просить визнати порушеним її право, як споживача фінансових послуг банку, та визнати недійсним кредитний договір № НЕС0СА від 20.12.2007, року, який укладено із суттєвим порушенням істотних умов договору, встановлених законодавством України,що регулюють спірні правовідносини,з використанням елементів нечесної підприємницької практики, всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства, який грубо порушує права та її інтереси ,як споживача фінансових послуг і водночас завдає значної шкоди. Зокрема ,зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що:

1.у кредитному договорі з додатковою угодою до нього № 2 від 17.01.2013 року відсутні встановлені законодавством обов`язкові вимоги необхідні для його укладення, а саме:

-не здійснено детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача) пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням кредитного договору;

-не наведено графіку платежів згідно зі строковістю, зазначеною у договорі (щомісяця), у розрізі сумм погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості усіх супутніх послуг з зазначенням сукупною вартістю кредиту за кожним платіжним періодом;

-не зазначено вид і предмет кожної су путньої послуги з обгрунтуванням їх вартості;

-не зазначено реальну процентну ставку;

-не визначено та не вказано абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем на користь банку та третіх осіб;

-не зазначено попередження позичальника про настання валютних ризиків;

-не зазначено про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи та про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням та погашенням;

-не зазначено строку дії кредитного договору;

-не зазначено порядку припинення дії кредитного договору;

-не зазначено про дострокову розірвання кредитного договору;

-не зазначено відповідальності кредитора при порушенні умов договору, щодо повернення та зарахування кредиту:

- не зазначено застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення;

-не було перед укладенням кредитного та іпотечного договорів банком оприлюднена інформація про кредитування умови виникнення іпотечного боргу;

-не зазначено умови про інфляційне застереження та не узгоджено домовленості про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки, що в свою чергу свідчить про недосягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору у зв`язку з чим є підстави для визнання додаткової угоди до кредитного договору недійсною;

2.- відсутність в кредитному договорі детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі), графіку платежів згідно зі строковістю, зазначеною у договорі (щомісяця), реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді є зі сторонни АТ КБ «Приватбанк» нечесною підприємницькою практикою, оскільки реальна процентна ставка на момент укладення договору становить 17,23 річних % та є вищою від процентної ставки зазначеною в умовах договору - 11,04 % річних, абсолютне значення подорожчання кредиту складає 6311,20 доларів США. АТ КБ «Приватбанк» приховуванням об`єктивної та достовірної інформації щодо кінцевої вартості кредиту, зазначенням занижених значень показників суттєвих умов договору ввів ОСОБА_1 в оману та у зв`язку з цим у позичальника не було вільного волевиявлення на укладення додаткової угоди. На підставі зазначеного додаткова угода є недійсною.

В ході судового розгляду справи судом на задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 було призначено і проведено судово-економічну експертизу .

Під час розгляду справи представник позивача за первісним позовом ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, зустрічний позов не визнала та пояснила, що за вказаним договором відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в іноземні валюті у доларах США на період з 2007 року по 2012 рік. Основні умови кредитного договору зазначені в розділах №7 та №8. При цьому процентна ставка змінювалася двічі, у відповідності до цього укладалися додаткові угоди, з якими позичальник погодилася та частково виконувала. На вимогу суду для експертизи були надані всі наявні документи за вказаним кредитним договором, Також між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки на забезпечення виконання зобов*язань позичальника за кредитним договором, тому позич ставить вимогу щодо солідарного стягнення коштів за кредитним договором у розмірі , що становить 18968,65 доларів США, або відповідно до курсу валют НБУ від 03.08.2015 року - 553457,82 гривень. При цьому зазначила,що підстав для визнання вказаного кредитного договору недійсним немає і у задоволенні зустрічного позову просила відмовити,застосувавши строки давності. У подальшому представник позивача просила справу розглянути за її відсутності(а.с. 86,т.4).

Представник позивача ОСОБА_4 А. вимоги позивача за первісним позовом підтримав, надавши аналогічні пояснення по суті позову та заперечення проти зустрічного позову і подав заяву про подальший розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідача спочатку ОСОБА_5 , а в подальшому ОСОБА_6 заперечуючи проти первісного позову надали пояснення з посиланням на кредитний договір та висновок експерта з приводу того, що відсутні істотні умови у договорі, зокрема прихована реальна процентна ставка, що призвело до подорожчання кредиту і суттєвої переплати коштів споживачем. У договорі реальною зазначена процентна ставка у 15,51%, тоді як експертом визначено реальну процентну ставку, яка становить 19,60%. Порядок визначення розміру комісії та винагород у договорі також не визначено. При цьому позичальника зобов`язано було укласти і договір іпотеки, і договір страхування, укладати додаткові угоди. Позивачем не знадано належного розрахунку сум заборгованості за кредитом, не надано всіх необхідних документів для його перевірки, тому експерт не зміг надати відповідь на питання щодо реального розміру заборгованості, що є підставою для відмови у позові банку і визнання недійсним кредитного договору. Крім того, відсутні підстави для застосування строку позовної давності до зустрічного позову , оскільки ОСОБА_1 не знала про скриті істотні умови договору, зокрема про те як проведено нарахування процентної ставки їй стало відомо лише у 2016 році, тому про порушення свого права вона дізналася у 2016 році, після чого подала зустрічний позов. У подальшому просили справу розглянути за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання не з`вилися. Відповідач ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення , відповідно до яких позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до неї не визнала та підтримала свої зустрічні вимоги щодо визнання недійсним кредитного договору № НЕС0ОА від 20.12.2007 року (а.с.109-139,т.4). Від відповідача ОСОБА_2 , яка про дату та час судового розгляду повідомлялася судовими повістками та шляхом публікації оголошень на веб-сайті Цюрупинського районного суду, не надійшло жодних пояснень чи заяв.

Суд, заслухавши пояснення представників АТ КБ «Приватбанк», представників відповідача ОСОБА_1 , дослідивши в сукупності письмові докази у справі та висновок експерта, матеріали кредитної справи, приходить до наступного.

За підписаним АТ КБ «Приватбанк» (надалі за текстом - «Банк» або АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Позичальник або ОСОБА_1 ) 20.12.2007 року кредитним договором № НЕС0СА з додатком № 1 до нього (надалі за текстом - Кредитний договір або Кредитний договір № НЕС0ОА від 20.12.2007 року з додатком № 1 до нього ) до нього Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) на строк з 20.12.2007 р. по 20.12.2012 р. у розмірі 14 000,00 доларів США на споживчі цілі; - 850,00 доларів США - на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми наданого кредиту в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредит згідно з п. 3.10. данного договору, винагороди за проведення додаткового фінансового моніторингу, згідно п. 6.2. данного договору. Періодом сплати вважається період з 13 по 20 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у розмірі 333,75 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п. 7.1 Кредитного договору).

За користування кредитом у період з дати списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1. змінної частини данного договору (п. 3.1. Кредитного договору).

Нарахування відсотків, а також винагороди, передбачених п.п. 6.2. та 7.1. договору здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену в п. 7.1., при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно (п. 3.3. Кредитного договору).

Позичальник сплачує банку винагороду в розмірі і у строки, зазначені в п. 7.1. данного договору. Якщо згідно п. 7.1. данного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється в фіксованому розмірі (зазначеному в п. 7.1.) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться (п. 3.6. Кредитного договору).

Розмір річної процентної ставки дорівнює 12 (дванадцяти) місячним відсотковим ставкам (п. 6.4. Кредитного договору).

Річна процентна ставка на залишок по кредиту - 11,04 %, щомісячна винагорода - 0,20 % від суми наданого кредиту, разова винагорода за надання фінансового інструменту - 2,00 % від суми наданого кредиту, проценти за дострокове погашення кредиту - 2,00. Щомісячний платіж - 333,75 1180. Сума процентів та щомісячної комісії 6025,00. Реальна процентна ставка - 15,51%. Валютні ризики несе позичальник (додаток № 1 до Кредитного договору).

Для виконання даного договору банк відкриває позичальникові рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді та ін.. платежам. Кредит надається в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди у зазначені даним договором строки (п.п. 1.2., 7.2. Кредитного договору).

Даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту згідно п. 7.1., а також сплати страхових платежів згідно п.п. 2.1.З., 2.2.7. - набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених в них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 5.1. Кредитного договору).

Припинення дії данного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України (п.5.3. Кредитного договору).

При виникненні кожної з наступних подій: - відмови позичальника в оформленні (переоформленні) якого-небудь із договорів, договорів іпотеки, поруки, договорів страхування, згідно п. 2.2.7 даного договору; - порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами данного договору, у т.ч. при порушенні цільового використання коштів; - порушення іпотекодавцем зобов`язань по договорах іпотеки, укладеним для забезпечення виконання зобов`язань за даним договором, у т.ч. при порушенні порядку заміни іпотеки; - порушення судом справи про визнання позичальника недієздатним або обмежено дієздатним або кримінальної справи відносно позичальника або іпотекодавця; - неможливості звернення стягнення на майно, заставлене з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором з будь-якої причини (у т.ч. втрати, знищення, ушкодження або недосяжності предмета іпотеки для банку з будь-яких причин; - встановлення невідповідності дійсності відомостей, які містяться в данному договорі, договорі іпотеки або інших документів представлених позичальником або іпотекодавцем; - пред`явлення третіми особами вимог до забезпечення й/або порушення іпотекодавцем (-ями) зобов`язань по договорах, укладених з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним договором; - надання позичальником або іпотекодавцем предмета іпотеки іншій особі без письмової згоди банку; - настання страхового випадку, передбаченого договором страхування майна або договором особистого страхування; - винесення постанови органів внутрішніх справ про знаходження позичальника в розшуку більше 180 днів; банк, на власний розсуд, має право а) розірвати договір в судовому порядку. При цьому, в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором; або б) згідно ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальникові відповідного повідомлення. У зазначеному в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії договору позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором (п-п. 2.3.3. Кредитного договору).

Позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту (п-п. 2.4.1. Кредитного договору).

За підписаною 05.03.2009 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 додатковою угодою до Кредитного договору п. 7.1. Кредитного договору викладено в новій редакції за якою кредитні кошти надано по 20.12.2027 р., щомісячний платіж змінено з розміру 333,75 доларів США на 190,55 доларів США; що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

За підписаною 13.10.2011 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 додатковою угодою до Кредитного договору сторони вказали, що суму заборгованості, яка виникла з дати надання кредиту зменшити на 2916,11 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 2916,11 доларів США. Пункт 7.1. Кредитного договору викладено в новій редакції за якою кредитні кошти надаються у розмірі 19705,62 долари США з яких 14 000,00 доларів США на споживчі цілі, 5705,62 долари США на сплату страхових платежів, розмір відсотків за користування кредитом збільшено з 0,92 % на місяць на 1,09 % на місяць, щомісячний платіж змінено з розміру 190,55 доларів США на 263,17 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Додаток № 1 (графік погашення кредиту) викладено в новій редакції та зазначено, що погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (Додатку№ 1). В додатку 1 зазначено графік погашення кредиту в якому зазначено розмір кредиту (зменшення тіла) починаючи з суми у розмірі 18125,01, зазначено фіксовану суму щомісячного платежу з вказівкою на розмір тіла кредиту, комісії та процентів з комісією (окрема сума процентів в платежі не визначена). Крім того, не визначено розмір щомісячної винагороди, а ні окремо, а ні в сукупності щомісячного платежу.

За підписаною 17.01.2013 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7 1 ОСОБА_8 додатковою угодою № 2 до Кредитного договору сторони вказали, що суму заборгованості, яка виникла з дати надання кредиту зменшити на 2454,21 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 2454,21 доларів США. Пункт 7.1. Кредитного договору викладено в новій редакції за якою кредитні кошти надаються у розмірі 21 557,36 долари США з яких 14 000,00 доларів США на споживчі цілі, 7557,36 долари США на сплату страхових платежів, щомісячний платіж змінено з розміру 263,17 доларів США на 291,97 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Погашення заборгованості здійснюється згідно Графіку погашення кредиту (Додатку № 1). В додатку 1 зазначено графік погашення кредиту, в якому зазначено розмір кредиту (зменшення тіла) починаючи з суми у розмірі 19664,27, зазначено фіксовану суму щомісячного платежу з вказівкою на розмір тіла кредиту, комісії та процентів з комісією (окрема сума процентів в платежі не визначена). Крім того, не визначено розмір щомісячної винагороди, а ні окремо, а ні в сукупності щомісячного платежу.

Відповідно до висновку експерта № 17-445 судової економічної експертизи Херсонського відділення ОНДІСЕ МЮ Юстиції України від 14.08.2018 року щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту та його відповідності даним, зазначеним у Кредитному договорі і додатку до нього на 20.12.2007 року: - реальна процентна ставка становить 19,60 %, що не співпадає з даними банку у розмірі 15,51 %; - абсолютне значення подорожчання кредиту становить 6901,20 доларів США. Провести співставлення абсолютного значення подорожчання кредиту за розрахунком експерта з даними банку не видається за можливе, оскільки абсолютне значення подорожчання кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг на користь банку (зокрема, разової та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту) та третіх осіб (страхових платежів, послуг нотаріуса) у Кредитному договорі та додатку № 1 до нього не зазначено.

За договором поруки від 17.01.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , остання взяла на себе зобов`язання поручителя на забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № НЕС0ОА від 20.12.2007 року у розмірі 21557,36 доларів США на споживчі цілі, за яким поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність за вказаним кредитним договором, без посилання на додаткові угоди, укладені між банком та позичальником від 13.10.2011 року та від 17.01.2013 року.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України (в редакції яка була чинна на час підписання додаткових угод - 13.10.2011 р., 17.01.2013 р.) у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від.10.11.2011 р. у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положенням частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) Конституційний Суд України виходить також з того, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму (частина перша статті 634 Кодексу). Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта Економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення Закону (Про захист прав споживачів/1023-12), які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону (1023-12) у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (254к/96-ВР) слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення,так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції яка діяла на час підписання Кредитного договору та додаткових угод до нього від 05.03.2009 р., 13.10.2011 р.) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції яка діяла на час підписання додаткової угоди від 17.01.2013 р.) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредитуй) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до п. З.1., З.2., З.З., 3.4. «Правил надання банками України інформацію споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затверджених Постановою правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. (в редакції яка діяла на момент укладення Кредитного договору та додаткових угод до нього) банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши таке:значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно; правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням,обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо. Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача,які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів „страхових компаній „ суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).

Отже, до істотних умов кредитних договорів відносяться і ті умови, які визначенні ЗУ «Про захист прав споживачів», та інші умови визначені законодавством - «Правилами надання банками України інформацію споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, умови за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, і саме при зазначенні/досягненні згоди з цих істотних умов сторонами договір вважається укладеним.

Кредитний договір № НЕС0GА від 20.12.2007 року не є укладеним, оскільки на дату його підписання такі істотні умови договору, як:

1.детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, в тому числі, розмір і база розрахунку комісії не був визначений сторонами, а саме:

-зазначивши в п. 7.1. договору про щомісячний платіж у сумі 333,75 доларів США для погашення заборгованості, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді та комісії, сторони не зазначили/не визначили розмір цієї комісії та базу її нарахування. Крім того, сторони і в додатку № 1 не визначили розмір цієї комісії, а зазначення суми 6025,00, як суми процентів та комісії, не може вважатися визначенням розміру комісії, оскільки не відомо, яка саме частина із зазначеної суми є комісією і як вона вираховується при щомісячному платежі;

-додатковими угодами від 13.10.2011 року та 17.01.2013 року встановленням графіку погашення заборгованості з зазначенням суми щомісячної комісії сторони також не досягли згоди щодо цієї істотної умови, оскільки не зазначили базу її нарахування;

2.сукупна вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним та інших фінансових зобов`язань ОСОБА_1 , які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту із зазначенням її в грошовому виразі у вигляді абсолютного значення подорожчання кредиту, розрахунком шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням) не була визначена сторонами. Крім того, додатковими угодами від 13.10.2011 року та 17.01.2013 року встановленням графіку погашення заборгованості сторони також не досягли згоди щодо цієї істотної умови, оскільки не було визначено загальну суму процентів, яку необхідно сплатити за час користування кредитом (підсумок), комісії за час користування кредитом (підсумок), а також взагалі не визначена була сума винагороди за час користування кредитом, як складової сукупної вартості кредиту при тому, що процентне значення цієї щомісячної та разової винагороди за надання фінансового інструменту визначалося, як кредитним договором, так і змінами до нього (додатковими угода);

3.графік платежів згідно з щомісячною строковістю у розрізі сум основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості інших фінансових зобов`язань ОСОБА_1 за кожним платіжним періодом не була визначена сторонами. Крім того, додатковими угодами від 13.10.2011 року та 17.01.2013 року встановленням графіку погашення заборгованості сторони також не досягли згоди щодо цієї істотної умови, оскільки не зазначили розміру щомісячного платежу щодо щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту;

4.обґрунтування вартості супутніх послуг щодо зазначення нормативно-правових актів по визначенню

обов`язкового відрахування 1 % в Пенсійний Фонд по оформленню договору купівлі-продажу у нотаріуса та державного мита 0,1 % по оформленню іпотеки у нотаріуса не було визначено сторонами.

Інші посилання ОСОБА_1 щодо не зазначення в договорі таких істотних умов як:

-реальної процентної ставки не відповідає дійсності, оскільки в додатку № 1 від 20.12.2007 року до Кредитного договору № НЕС0СА зазначена реальна процентна ставка - 15,51 %;

-строку дії Кредитного договору не відповідає дійсності, оскільки сторони в п. 5.1. визначили його строк та в п. 7.1. зазначили строк на який надано кредит та необхідно виконати зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів;

-припинення дії кредитного договору не відповідає дійсності, оскільки сторони в п. 5.3. Кредитного договору вказали, що припинення дії здійснюється відповідно до законодавства України, тобто ця умова встановлена законодавством - її зміст визначається законодавством. Доказів того, що ОСОБА_1 при підписанні Кредитного договору заявляла про те, що вона бажає визначити додаткові умови припинення дії кредитного договору відмінні від визначених законодавством України нею не було надано;

-дострокове розірвання кредитного договору не відповідає дійсності, оскільки сторони в п-п. 2.3.3. Кредитного договору зазначили про підстави його розірвання на вимогу банку. Крім того, законодавство України визначає умови розірвання договорів ст. ст. 651, 652 ЦК України. Доказів того, що ОСОБА_1 при підписанні Кредитного договору заявляла про те, що вона бажає визначити додаткові умови розірвання кредитного договору, які відмінні/додаткові від тих, що вже зазначені в договорі або визначенні законодавством України нею не було надано;

-відповідальність кредитора при порушенні умов договору, щодо повернення та зарахування кредиту суд не вважає, що це істотна умова Кредитного договору, оскільки відповідальність та яка саме і за які саме порушення визначається за угодою сторін. Законодавство не визначає, що саме відповідальність кредитора за це порушення має бути визначена в договорі. Крім того, доказів того, що ОСОБА_1 при підписанні Кредитного договору заявляла про те, що вона бажає визначити цю відповідальність нею не було надано;

-умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи та всі суми коштів, які ОСОБА_1 має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням та погашенням, зазначення застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її порушення суд не вважає, що це істотна умова Кредитного договору, оскільки зазначений в п. 7.2. рахунок НОМЕР_1 не є рахунком в розумінні ст.ст. 1066 - 1076 ЦК України, а є лише рахунком для здійснення бухгалтерського обліку заборгованості за кредитом відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України затверджених Постановою правління НБУ № 280 від 17.06.2004 р.;

-умови про інфляційне застереження та про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки суд не вважає, що це істотна умова Кредитного договору, оскільки відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» ця умова може бути в договорі про іпотечний борг (кредитному договорі забезпеченого іпотекою), тобто вона не є умовою яка має бути обов`язково визначена. Крім того, розрахунки за Кредитним договором здійснюються в доларах США, а тому інфляційне застереження може бути лише щодо зобов`язань у національній валюті України - гривні. Розрахунку індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки взагалі не можливо зазначити/зазначити, оскільки реальна вартість предмету іпотеки визначається лише ринком та законодавство цього і не вимагає;

-відсутність попередження позичальника про настання валютних ризиків та оприлюднення інформації про умови кредитування та виникнення іпотечного боргу не є істотною умовою Кредитного договору, оскільки це вимоги законодавства про попередження щодо валютних ризиків та оприлюднення інформації перед укладенням кредитного договору, а не як не істотна умова договору. Крім того у додатку від 20.12.2007 року до Кредитного договору № НЕС0СА визначено, що валютні ризики за кредитним договором несе позичальник, тобто ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення - (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатися у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

Отже, суд приходить до висновку, що Кредитний договір № НЕС0GА від 20.12.2007 року є неукладеним через відсутність в ньому усіх істотних умов, визначених законодавством, та у зв`язку з цим він не може бути визнаний недійсним, а тому у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання його недійсним слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, за фактом не укладення договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків за цим договором.

АТ КБ «Приватбанк» заявлено первісний позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати кредиту (тіла), процентів, комісії, неустойки, яка виникла у зв`язку з невиконання (порушенням) зобов`язань за Кредитним договором № НЕС0GА від 20.12.2007 року. При цьому, оскільки Кредитний договір є неукладеним, а банком не заявлено позову з підстав повернення майна у зв`язку з його набуттям, збереженням без достатньої правової підстави відповідно до ст.ст. 1212, 1213 ЦК України та суд не має права вийти за межі позовних вимог, а тому у задоволенні первісного позову про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 слід відмовити

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є поручителем за належне виконання ОСОБА_1 зобов`язань саме за Кредитним договором, але саме зобов`язання не виникло щодо повернення кредиту (тіла), сплати процентів, комісії, неустойки та саме порушення зобов`язання не може мати місце за даних обставин, а тому у задоволенні первісного позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 у солідарному порядку слід відмовити.

Крім того, відповідно до висновку експерта № 17-445 судової економічної експертизи Херсонського відділення ОНДІСЕ МЮ України від 14.08.2018 року щодо другого питання документально підтверджується первинними документами видача АТ КБ «Приватбанк» кредитних коштів ОСОБА_1 у розмірі 14 000,00 доларів США, видача кредитних коштів у сумі 850,00 доларів США документально не підтверджується. АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів надання кредиту ОСОБА_1 у розмірі, що перевищує 14000,00 доларів США за укладеною додатковою угодою від 13.10.2011 року на суму збільшення - 5705,62 доларів США та додатковою угодою від № 2 від 17.01.2013 року на суму збільшення - 7557,36 доларів США.

Розрахунок заборгованості, наданий АТ КБ «Приватбанк» за Кредитним договором станом на 03.08.2015 року щодо повернення кредиту (тіла) у розмірі 18 968,65 доларів США Стадницької ОСОБА_10 суд не приймає до уваги та не вважає належним доказом, оскільки він здійснений не лише за документально підтвердженою сумою у розмірі 14 000,00 грн., але і сумами збільшення, зазначених в додаткових угодах, видача яких не доведена та без урахування сум сплачених за кредитом (тілом) ОСОБА_1 за період з 20.12.2007 року по 03.08.2015 року, так:

-23.03.2009 року заборгованість з урахуванням погашень становила щодо тіла кредиту 11 377,64 долари США;

-31.03.2009 року заборгованість щодо тіла кредиту була безпідставно збільшена до 13603,84 доларів США, яка внаслідок часткової сплати зменшилася до 13 111,48 доларів США (30.09.2011 року);

-05.10.2011 року заборгованість щодо тіла кредиту була безпідставно збільшена до 18 125,01 доларів США, яка внаслідок часткової сплати зменшилась до 17 812,27 доларів США (15.01.2013 року);

-17.01.2013 року заборгованість щодо тіла кредиту була безпідставно збільшена до 19664,27 доларів США, яка внаслідок часткової сплати зменшилась до 18 407,25 доларів США станом на 03.08.2015 року;

На підставі викладеного, АТ КБ «Приватбанк» не доведено доказів наявності зобов`язання ОСОБА_1 щодо повернення коштів/грошей «кредиту» у розмірі 18 968,65 доларів США.

Таким чином, суд приходить до висновку, що і первісний, і зустрічний позов задоволенню не підлягають із зазначених вище підстав.

Судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом у розмірі 8 301,87 грн, віднести на нього, відповідача від сплати судового збору звільнити.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 3, 4, 5, 12, 13, 19, 76 - 81, 95, 102, 133, 141, 258, ч. 6 ст.259, ст..ст. 263-266, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, №1-д, ) до ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №НЕС0СА від 20.12.2007 р. відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору №НЕС0СА від 20.12.2007 р. відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову у розмірі 8 301,87 грн. віднести на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.11.2019 року.

Суддя: підпис Н.В. Заславець

Згідно з оригіналом.

Суддя Заславець Н.В.