ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 квітня 2019 року

м. Харків

справа № 629/1824/18

провадження № 22-ц/818/1140/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2018 року в складі судді Ткаченка О.А.,

у с т а н о в и в :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 та просила: розірвати договір купівлі - продажу вхідних металевих дверей, вартістю 2 700 грн., укладений в жовтні 2014 року між нею та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2; стягнути на її користь 2 700 грн. сплаченої за товар суми та 5 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що в жовтні 2014 року вона звернулась до майстерні ФОП ОСОБА_2, за адресою: Харківська область, Лозівський район, смт. Краснопавлівка, з метою замовлення вхідних металевих дверей до будинку свого батька. Цього ж дня вони уклали усний договір щодо ціни виготовлення, доставлення та установки товару, загальною вартістю 2 700 грн. Сплачений нею завдаток склав суму в розмірі 1 400 грн. Двері були виготовлені і доставлені вчасно, але їх характеристика була не такою, яку вона замовляла. Вирішивши піти на зустріч іншій стороні договору, вона запропонувала на різницю вартості замовлених та установлених дверей зробити кришку на погріб, розміром 710 мм на 810 мм, на що отримала від ФОП ОСОБА_2 згоду. Після встановлення дверей вона передала решту суми за товар - 1 300 грн. Наступного дня, після встановлення дверей, стали проявлятися технічні недоліки товару, які не були помітні одразу, а саме: проникнення холодного повітря по периметру, через що обшивка надувалась із середини, а згодом лопнула від натягнення; по периметру контуру з'явився конденсат, який перетворився на засніжене обмерзання від підвищення температури повітря; порвалася гумова ізоляційна прокладка; із замків текла вода, а в мороз ця вода замерзала; відпали заклепки дверей. Вона неодноразово телефонувала відповідачу, щоб вирішити проблеми із істотними недоліками дверей, але останній не реагував. Лише у вересні 2015 року працівники відповідача здійснили заміну ізоляційної прокладки дверей, але решту недоліків не усунили, не виготовили і не передали, обумовлену при встановлені дверей кришку на погріб, мотивуючи тим, що у них дуже багато замовлень. В зв'язку з порушенням її прав відповідачем, вона зазнала моральних страждань, які оцінює в розмірі 5 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив факт укладення договору купівлі - продажу вхідних металевих дверей з ОСОБА_1

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Розірвано договір купівлі - продажу вхідних металевих дверей, вартістю 2 700 грн., укладений у жовтні 2014 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти витрачені на придбання вхідних металевих дверей в сумі 2 700 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем надані належні, допустимі та переконливі докази на підтвердження неналежної якості проданого ФОП ОСОБА_2 товару, а отже права ОСОБА_1, як споживача були порушені. В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. відмовлено, оскільки позивачем не надані докази на підтвердження того, що порушення її законних прав відповідачем призвели до моральних страждань.

В грудні 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано індекс інфляції вартості дверей, який потрібно було проіндексувати при стягненні з відповідача на її користь коштів у сумі 2 700 грн., та надані нею пояснення щодо завданої моральної шкоди; рішення суду не відповідає вимогам статті 265 ЦПК України.

ФОП ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скару ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, на підставі статтей 274 та 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є стягнення коштів за придбаний товар в сумі 2 700 грн. з підстав, передбачених Законом України від 12 травня 1991 року № 1023 - ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023 - ХІІ), та відшкодування завданої моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1023 - ХІІ продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 1023 - ХІІ у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону № 1023 - ХІІ встановлено, що істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження неналежної якості проданого ФОП ОСОБА_2 товару, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про порушення прав ОСОБА_1, як споживача, та задоволення позову в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вважав, що позивачем не надані докази на підтвердження того, що порушення її законних прав відповідачем призвели до моральних страждань.

Суд апеляційної інстанції з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди не погоджується з таких підстав.

Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону № 1023 - ХІІ передбачено, що споживач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, а частиною 2 статті 22 цього Закону визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

ОСОБА_1 зазнала певних незручностей, як через недоліки проданого відповідачем товару, так і через нерозв'язання спірної ситуації позасудовим способом, витрачанням свого особистого часу на звернення до суду, у зв'язку з неможливістю захистити порушене право споживача, що негативно позначилося на її психологічному стані та призвело до моральних страждань. Тому керуючись установленими законом принципами розумності, виваженості та справедливості, врахувавши характер і тривалість незручностей, суд апеляційної інстанції вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні моральної шкоди з ухваленням в цій частині нової постанови.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В частині 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріали справи свідчать, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 заявляла позовні вимоги про розірваня договору купівлі - продажу вхідних металевих дверей, вартістю 2 700 грн., укладеного в жовтні 2014 року між нею та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2; стягнення на її користь 2 700 грн. сплаченої за товар суми та 5 000 грн. в рахунок погашення завданої моральної шкоди.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2018 року та ухвали нове рішення про задоволення позову в повному обсязі: розірвати договір купівлі - продажу вхідних металевих дверей, вартістю 2 700 грн., укладений в жовтні 2014 року між нею та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2; стягнути на її користь 2 700 грн. сплаченої за товар суми з урахуванням інфляційних втрат та 5 000 грн. в рахунок погашення завданої моральної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_1 на стадії апеляційного провадження заявлена нова позовна вимога, яка не була предметом розгляду в суді першої інстанції, а саме - стягнення інфляціних втрат від вартості товару.

Нормами статті 367 ЦПК України вказано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано індекс інфляції вартості дверей, який необхідно було проіндексувати при стягненні з відповідача на користь позивача коштів у сумі 2 700 грн.

Також, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про невідповідність описової та мотивувальної частин рішення суду першої інстанції вимогам статті 265 ЦПК України, а саме: не зазначено товщину замовлених нею у ФОП ОСОБА_2 та установлених дверей; різницю вартості замовленого та виготовленого товару.

В статті 265 ЦПК України викладені вимоги щодо змісту рішення суду.

В описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання; 3) інші процесуальні дії у справі (частина 3 вказаної статті).

У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування (частина 4 вказаної статті).

Вказані доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 265 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 35 (абз. 3) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 10, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону № 1023 - ХІІ.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 422 грн. 88 коп. (5 000 грн. -заявлені позивачем вимоги : 2 000 грн. - задоволені позовні вимоги = 2,5 частина задоволених вимог; 1 057 грн. 20 коп. : 2,5 = 422 грн. 88 коп.).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2018 року -скасувати в частині відмови у стягненні моральної шкоди та ухвалити в цій частині нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 2 000 грн. (дві тисячі грн.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 422 грн. 88 коп. (чотириста двадцять дві грн. 88 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01 квітня 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова