Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2835/19
Провадження № 2/191/721/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кухаря Д.О.
за участю секретаря Яніної О.В.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -
29.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з15 вересня 2007 року по 12 жовтня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Шлюб розірвано за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 року по справі № 191/2499/15-ц.
Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні.
У зв`язку з тим, що догляд за дитиною, її харчування та лікування потребує значних матеріальних коштів, а її грошей на це не вистачає, вона змушена звернутись з даним позовом до суду.
Відповідач не надає матеріальні кошти на утримання дитини, хоча є працездатним, і може надавати таку допомогу. Належної участі у догляді за дитиною відповідач зараз не приймає, фактично він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.
Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття.
До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності. Позов підтримала та просила суд його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується оголошенням про виклик у судове засідання на сайті Судова влада України в розділі оголошення Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, без повідомлення причин та без подання відзиву.
В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
З копії рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15.09.2007 року знаходились у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до вказаного рішення розірвано ( а.с.5).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Василівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровській області, актовий запис № 05, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).
З копії довідки № 438 від 24.07.2019 року виданої Васильківським старостинським округом № 1 вбачається, що дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.
Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Аліменти повинні бути стягнуті у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачкою з урахуванням індексації відповідно до ч.2 ст.184 СК України.
При визначенні розміру аліментів суд виходить із обставин зазначених позивачем і відповідачем. Суд вважає, що присудження аліментів, у твердій грошовій сумі 2 000 грн. на місяць на утримання дитини, буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права кожного з сторін.
Приписами статей 181, 192 СК України, встановлено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Враховуючі встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 179, 180, 181-183, 191 СК України, ст. ст. 5, 10, 19, 141, 197- 200, 206, 235, 259, 261, 280-289 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Піщанка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, ІПН: НОМЕР_2 аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону з дня подання позову до суду 29.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Д. О. Кухар