ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7491/18
провадження № 2/753/1389/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" липня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Коренюк А.М.
при секретарі Ляшенко Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат, пов`язаних із начанням утриманням у вищому військовому навчальному закладі, -
Позивач в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат, пов`язаних із начанням у вищому військовому навчальному закладі. Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2005 по 2010 рік навчався на факультеті військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ "Харківський політехнічний інститут за напрямом підготовки Хімія.19.06.2010 року ОСОБА_1 закінчив факультет військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ Харківський політехнічний інститут та наказом Міністра оборони України від 19.06.2010 № 551 був призначений для проходження військової служби у Збройних Силах України.Останнім місцем проходження військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_2 була посада командира групи радіаційної, хімічної, біологічної розвідки загону радіаційного, хімічного та біологічного захисту у військовій частині НОМЕР_1 .23 березня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України , введене в дію Указом Президента України від 24 березня 2014 року №339/2014.
Частиною другою цієї статт і встановлено, що військовослужбовці військових формувань, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохоронних органів.
Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасово окупацією території України визначено порядок та встановлено строки прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь.
Незважаючи на вимоги зазначених документів, громадянин ОСОБА_1 не прибув з тимчасово окупованої території України до визначеного пункту у визначен строки для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.
Своїм проступком ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Силах України, які зобов`язують кожного військовослужбовця свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, виконувати вимоги статутів Збройних Сил України.
Відповідно до вимог статей 12, 45, 68 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 23 березня 2015 року № 117 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців Військово-Морських Сил Збройних Сил України» на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання».
Відповідно до наказу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26.03.2015 № 57 ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, позбавленого військового звання в дисциплінарному порядку відповідно до вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 21 березня 2015 року № 117 з
21.03.2015року виключено зі списків особового складу Командування Військово- Морських Сил Збройних Сил України, знято зі всіх видів забезпечення та направлено документи для зарахування на військовий облік до Приморського міського військового комісаріату м. Одеси.
На підставі зазначеного наказу наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.04.2015 № 37, колишнього старшого лейтенанта ОСОБА_1 , колишнього командира групи радіаційної, хімічної, біологічної розвідки загону радіаційного, хімічного та біологічного захисту військової- частини АЗ 835 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України Про військовий * обов`язок і військову службу звільнено з військової служби у запас за пунктом ж (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 21 березня 2015 року.
Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІЇ від 25.03.1993 р. курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України іг іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
У відповідності до пункту 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12.07.2006 р. (далі - Порядок) відшкодування витрат курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міністерства оборони України.
Відповідно до пункту 5 Порядку витрати відшкодовуються у повному розмірі особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за весь період навчання.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Зважаючи на недотримання відповідачем вказаних вимог закону, позивач вважає, що звільнення відповідача з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу, останній має відшкодовують Міністерству оборони України, витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.
В судове засідання позивач не зявився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобовязань за договором аспіранта, який навчається в аспірантурі з відривом від виробництва за державним замовленням та його умов.
Відповідач в судове засідання не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду).
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача, третьої особи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України)
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобовязальних правовідносинах.
Територіальна підсутніцсть даної справи за цим судом відповідно до частини 1 статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території Українивизначена ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року (а.с.37).
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам.
Статтею 14 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України визначено особливості припинення проходження громадянами України військової служби у військових формуваннях, пов`язані з тимчасовою окупацією території. ,
Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобовязальних правовідносинах.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2005 по 2010 рік навчався на факультеті військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ "Харківський політехнічний інститут за напрямом підготовки Хімія.
19.06.2010 року ОСОБА_1 закінчив факультет військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ Харківський політехнічний інститут та наказом Міністра оборони України від 19.06.2010 № 551 був призначений для проходження військової служби у Збройних Силах України.
Останнім місцем проходження військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_2 була посада командира групи радіаційної, хімічної, біологічної розвідки загону радіаційного, хімічного та біологічного захисту у військовій частині НОМЕР_1 .
23 березня 2014 року Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України , введене в дію Указом Президента України від 24 березня 2014 року №339/2014.
Частиною другою цієї статт і встановлено, що військовослужбовці військових формувань, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохоронних органів.
Спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасово окупацією території України визначено порядок та встановлено строки прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь.
Незважаючи на вимоги зазначених документів, ОСОБА_1 не прибув з тимчасово окупованої території України до визначеного пункту у визначен строки для подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.
Своїм проступком ОСОБА_1 порушив вимоги статей 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Силах України, які зобов`язують кожного військовослужбовця свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, виконувати вимоги статутів Збройних Сил України.
У зв`язку із зазначеним та відповідно до вимог статей 12, 45, 68 Дисциплінарного статуту Збройних Силах України наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 23 березня 2015 року № 117 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців Військово-Морських Сил Збройних Сил України» на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання».
Відповідно до наказу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по стройовій частині) від 26.03.2015 № 57 ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, позбавленого військового звання в дисциплінарному порядку відповідно до вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 21 березня 2015 року № 117 з 21.03.2016 року року виключено зі списків особового складу Командування Військово- Морських Сил Збройних Сил України, знято зі всіх видів забезпечення та направлено документи для зарахування на військовий облік до Приморського міського військового комісаріату м. Одеси.
На підставі зазначеного наказу наказом командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.04.2015 № 37, колишнього старшого лейтенанта ОСОБА_1 , колишнього командира групи радіаційної, хімічної, біологічної розвідки загону радіаційного, хімічного та біологічного захисту військової- частини АЗ 835 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України Про військовий * обов`язок і військову службу звільнено з військової служби у запас за пунктом ж (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 21 березня 2015 року (а.с. 4-33).
Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІЇ від 25.03.1993 р. курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України іг іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
У відповідності до пункту 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 964 від 12.07.2006 р. (далі - Порядок) відшкодування витрат курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міністерства оборони України.
Відповідно до пункту 5 Порядку витрати відшкодовуються у повному розмірі особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за весь період навчання.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Так, відповідно до довідок, наданих факультетом військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ Харківський політехнічний інститут фактичні витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі складають 51 750 грн. 77 коп., що включає: нараховане грошове забезпечення з 01.01.2010 року по 18.06.2010 року 2 072 грн. 38 коп., витрати на харчування 34 046 грн. 33 коп., витрати за проживання 7 907 грн. 26 коп., витрати на медичне забезпечення 1 270 грн. 00 коп., витрати на речове забезпечення 6 454 грн.. 80 коп.
Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зважаючи на недотримання відповідачем вказаних вимог закону, суд вважає, що звільнення відповідача з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу, останній має відшкодувати Міністерству оборони України, витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Боржник, який порушив зобовязання, відповідно до ст. 623 ЦК України, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 141 ЦПК України.
Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 762 грн. 00 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 610, 611, 623, 626, 629 ЦК України, ст. 25 Закону України "Про вищу освіту", ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», керуючись ст.ст. п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про відшкодування понесених витрат, пов`язаних із начанням утриманням у вищому військовому навчальному закладі, - звдовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів для рішень і 15 календарних днів для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами через суд першої інстанції.

СУДДЯ: