Справа № 462/3031/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2019 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Колошкіна П.І.

представника позивача ОСОБА_1 .

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_4 11.05.2019 року звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_5 , 2007 року народження, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 01.08.2017 року стягнуто із відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 900 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 02.06.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак, визначеного судом розміру аліментів і її доходів на даний час є недостатньо для повноцінного забезпечення дитини. Як на підставу позову вказує те, щона утримання їхньої доньки вона витрачає 5000-6000 грн. на місяць, проте у зв?язку з важким матеріальним станом вона не має фінансової змоги належно утримувати дитину. Зазначає, що з січня 2019 року її доходи зменшилися в рази, її мати перенесла важку операцію та потребує вартісного курсу лікування, у зв`язку з цим вона допомагає їй матеріально. Також погіршився її стан здоров`я через захворювання на остеохондроз, у зв?язку з чим вона повинна періодично проходити курс лікувального масажу, відвідувати басейн, на що потрібні додаткові кошти, яких у неї немає. Натомість матеріальний стан відповідача з грудня 2018 року значно покращився, адже він змінив роботу і має більший заробіток. Вважає, що визначеного судом розміру аліментів недостатньо для повноцінного забезпечення дитини, тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов (а.с.24-26) та в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначивши, що теперішній його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти на утримання доньки в більшому розмірі, ніж це визначено судовим рішенням від 01.08.2017 року, оскільки він довгий час не працює і не отримує сталого заробітку. Доводи позивача про отримання ним значних доходів чи збільшення доходів є голослівними і не відповідають дійсності. При цьому, позивачем не наведено жодних доказів того, що її матеріальне становище значно погіршилося, а також те, що її стан здоров?я є незадовільним. Відмітив, що вчасно сплачує аліменти у розмірі, встановленому рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 01.08.2017 року. Вважає, що підстав, передбачених ст.192 СК України для збільшення розміру аліментів за наведених обставин нема, тому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.10.2010 року розірвано в судовому порядку (а.с. 15), та від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 01.08.2017 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 900 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 02.06.2017 року та до досягнення дитиною повноліття, в решті позову відмовлено (а.с.12-14).

Позивач 17.11.2018 року уклала шлюб з ОСОБА_8 і змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 16).

Також встановлено і не заперечується сторонами, що донька сторін ОСОБА_10 проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. При цьому, відповідач систематично сплачує аліменти на утримання доньки у встановленому рішенням Залізничного районного суду м. Львова розмірі, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 27-31), заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_4 і в судовому засіданні її представник адвокат Прокоф`єва І.І., як на підставу вимог позову про збільшення розміру аліментів, посилаються на погіршення матеріального стану позивача, зокрема, у зв`язку із важкою хворобою її матері, котра раніше надавала кошти для внучки, а зараз позивач змушена сама матеріально допомагати матері, на незадовільний стан здоров`я позивача, а також на значні витрати на утримання дитини у зв`язку із погіршення економічної ситуації у державі, інфляційними процесами та зростанням рівня споживчих цін.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно порядку подання доказів, регламентованого статтею 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно пояснень представника позивача, ОСОБА_4 офіційно працевлаштована, отримує заробітну плату, місце праці з часу ухвалення рішення Залізничного районного суду м.Львова від 01.08.2017 року не змінювала.

Між тим, позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження обставин, якими обгрунтовується вимога позову про збільшення розміру аліментів. Так, за відсутності у справі доказів зменшення доходів позивача, хвороби її матері, витрат на операційне втручання та лікування, матеріальної допомоги матері, незадовільного стану здоров`я самої ОСОБА_4 суд позбавлений можливості дати оцінку вказаних обставин і вважає, що на даний час дані обставини не доведено позивачем.

Доводи позивача про значне покращення з грудня 2018 року матеріального стану відповідача, отримання ним більшої заробітної плати також не підтверджені жодними доказами, натомість відповідач взагалі категорично заперечує факт того, що працевлаштований, а тому такі твердження позивача не приймаються судом до уваги.

Представник позивача в судовому засіданні також виходить з того факту, що має місце значне зростання рівня споживчих цін і зростають витрати на дитину, при цьому вона не врахувала, що для визначення підстав для збільшення розміру аліментів необхідно довести юридично важливі обставини, визначені ст.192 СК України, які б підтверджували саме зміну, погіршення або поліпшення матеріального або сімейного стану платника та одержувача аліментів, а також їх здоров`я, а не ріст споживчих цін.

Крім цього, згідно ч.2 ст.184 розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Щодо доводів позову про те, що відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, то суд звертає увагу, що вимоги про компенсацію таких витрат позивач у позовній заяві не заявляла.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що усупереч вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довела належними, допустимими та достовірними доказами обставини, передбачені статтею 192 СК України, - зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, проте доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, а тому позов ОСОБА_4 є безпідставним і задоволенні такого слід відмовити.

За такого рішення, з урахуванням того, що позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору, судові витрати у справі, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, компенсуються на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через Залізничний районний суд м. Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_11 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ; місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 ; місце проживання АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 11 липня 2019 року.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю.Колодяжний