Єдиний унікальний номер 243/3266/19 Номер провадження 22-ц/804/2695/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Новікової Г.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Самойленко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 8 серпня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Дюміної Н.О. у місті Слов`янську Донецької області (повне судове рішення складено 15 серпня 2019 року), у справі номер 243/3266/19 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Держави Україна в особі Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 травня 2018 року він звернувся до Прокуратури Донецької області з заявою-повідомленням №5 про вчинення кримінального правопорушення та притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за співучасть у шахрайстві разом з генеральним директором ТОВ «Украгропромстрой» Мешковим Андрієм Григоровичем.

В порушення вимог КПК України, розслідування обставин, викладених в заяві-повідомленні №5 від 29 травня 2018 року про вчинене кримінальне правопорушення, не розпочато, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань заявнику не надано, що підтверджується ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 4 червня 2018 року.

За період з 29 травня 2018 року по 1 квітня 2019 року в кримінальному провадженні №0002670 від 6 грудня 2014 року прокурором Краматорської місцевої прокуратури Донецької області Василенком О.В, як процесуальним керівником не вчинено жодної ефективної дії, спрямованої на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, не вчинено жодної дії для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, для надання їм належної правової оцінки та для забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вважає, що діями відповідача йому спричинена моральна шкода, що полягає у глибоких душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього та у зв`язку з порушенням його прав людини та громадянина, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами. Посягання службових осіб органу державної влади на конституційний лад республіки Україна викликають у нього сильні негативні почуття, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 150228,00 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 8 серпня 2019 року в

задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 8 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильному застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції при розгляді справи не виконав приписи ч. 1, 2 ст. 2, п. 10 ч. 3 ст. 2, п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України, не забезпечив справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цієї цивільної справи, не захистив права, свободи та інтереси позивача.

Суд не застосував до спірних правовідносин норми Кримінального процесуального кодексу України в системному зв`язку з нормами Конституції України.

Суд не встановив, чи були порушені відповідачем права позивача та не дав оцінку наданим доказам.

Суд першої інстанції надав неправильну оцінку поясненням свідків, виключивши з них покази про негативні емоційні переживання, заподіяні позивачу порушенням його конституційних прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України, отримавши 25.10.2019 року судову повістку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 201).

Представник відповідача в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України, отримавши 22.10.2019 року судову повістку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 199).

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України, отримавши 21.10.2019 року судову повістку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 200).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін та їх представників.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які

сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 29 травня 2018 року адвокат Стуліков А.В., який діяв в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до процесуального керівника прокурора Василенка О.В. з заявою повідомленням №5 про притягнення до кримінальної відповідальності колишнього працівника юридичної фірми «Патронат» ОСОБА_2 за співучасть у шахрайстві разом з генеральним директором ТОВ «Украгропромстрой» ОСОБА_4 за попередньою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 5).

З листа Краматорської місцевої прокуратури від 30.05.2018 року вбачається, що повідомлення адвоката Стулікова А.В. надіслано для долучення до матеріалів кримінального провадження та вжиття заходів щодо перевірки його доводів, а також роз`яснено, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається (а.с. 30).

4 червня 2018 року Краматорським міським судом Донецької області задоволено скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Краматорської місцевої прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та зобов`язано Краматорську місцеву прокуратуру внести до ЄРДР відомості, зазначені в заяві ОСОБА_1 у строки і в порядку визначеному ст. 214 КПК України (а.с. 6, 33-34).

Відповідно до постанови від 9 листопада 2019 року старшого слідчого СВ Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції Прокоф?євої О.В. кримінальне провадження №0002670 від 6 грудня 2014 року закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_5 , що обіймав посаду генерального директора ТОВ «Украгропромбуд», складу кримінальних правопорушень (а.с. 45-52, 54-63).

Відповідно до ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 29 листопада 2018 року задоволено скаргу ОСОБА_6 В, в інтересах потерпілого ОСОБА_3 , на постанову від 09.11.2018 року про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР №0002670 від 06.12.2014 року, скасовано постанову слідчого СВ Краматорського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області Прокофєвої О.В. від 09.11.2018 року про закриття кримінального провадження №0002670 за ч. 2, 4, 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України (а.с. 7).

З довідки по кримінальному провадженню №0002670 від 06.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 357, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 366, ч. 1 ст. 364-1, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364-1 КК України, наданої за період з 29.05.2018 року по 01.04.2019 року, вбачається, що в зазначений період органом досудового розслідування проводились такі дії: 12.07.2018 року - допитано в якості свідка ОСОБА_7 ; 12.07.2018 року - допитано в якості свідка ОСОБА_4 ; 12.07.2018 року - проведено огляд документів; 12.07.2018 року - визнано та долучено до матеріалів провадження речові докази; 29.05.2018 року - винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання; 01.06.2018 року - розроблено план слідчих дій; 11.06.2018 року - спрямовано лист прискорення судово-економічної експертизи; 25.06.2018 року - винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання; 11.07.2018 року - об`єднано кримінальні провадження за номерами 0002067, 0002066, 0002065, 0002069, 0002070, 0002063, 0002670; 02.10.2018 року - до матеріалів провадження долучено повідомлення про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи; 22.10.2018 року - надано доручення оперативному підрозділу в порядку ст. 40 КПК; 09.11.2018 року - прийнято рішення про закриття кримінального провадження; 14.11.2018 року - надано два запита до ДФС в Донецькій області; 03.12.2018 року - отримано ухвалу про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання; 05.12.2018 року - надано відповідь щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 ; 05.12.2018 року - проведено оперативну нараду по кримінальному провадженні; 05.12.2018 року - складено план слідчих дій; 11.12.2018 року - надано відповідь щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 ; 05.12.2018 року - допитано в якості свідка ОСОБА_2 ; 04.01.2019 року - надано відповідь на клопотання ОСОБА_1 ; 22.01.2019 - об`єднано матеріали досудових розслідувань номери 0002670, 000389, 02068, НОМЕР_1 , 0000086; 23.01.2019 року - надано відповідь на заяву ОСОБА_1 ; 29.01.2019 року - надано вимоги з метою отримання інформації, яка містись банківську таємницю; 14.02.2019 року - ознайомлено з матеріалами провадження ОСОБА_1 ; 14.02.2019 року - отримано відповідь на вимогу щодо надання інформації, яка містить банківську таємницю; 06.03.2019 року - проведено огляд документів; 09.04.2019 року - прийнято рішення про закриття кримінального провадження (а.с. 141-142, 155-156).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини 6 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в частинами 1 - 5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до частини 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Стосовно вирішення спорів про відшкодування шкоди за цими статями доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно з пунктом 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані позивачем докази та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених в позові обставин, через що саме позивачу завдано моральної шкоди.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач ОСОБА_1 , звернувшись 29 травня

2018 року з заявою-повідомленням №5 про вчинення кримінального правопорушення, діяв в якості

адвоката, представника потерпілого Рудського А.А., що свідчить про реалізацію ним професійних повноважень в інтересах іншої особи.

Виходячи з цього, апеляційний суд вважає, що таке звернення в інтересах іншої особи не є безумовним доказом завдання моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у

справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сам факт невнесення або несвоєчасне внесення прокурором Донецької області відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу прокуратури, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст. ст. 77, 81 ЦПК України).

Оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Тобто, позивач має надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення саме йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Належних та допустимих доказів того, що судовим рішенням встановлено вину відповідача, його бездіяльність належним чином визнана неправомірною, позивачем не надано, тобто вину відповідача в спричиненні моральної шкоди саме позивачеві не доведено, а тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки підстави для його задоволення відповідно до ст. 1176 ЦК України відсутні, доказів на підтвердження моральної шкоди щодо бездіяльності посадових осіб органу державної влади не надано.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю зводяться до обставин, що викладені в позовній заяві. Зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції, який дійшов обґрунтованого та законного висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Моральна шкода обґрунтовувалася бездіяльністю прокурора щодо належного нагляду за додержанням законів органами, що проводять досудове слідство, невнесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних про вчинене кримінальне правопорушення у визначені законом строки. Зазначені позовні вимоги були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відтак, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 8 серпня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя: