Провадження №2-др/521/31/19
23 жовтня 2019 року місто Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді: Мирончук Н.В.,
при секретарі судового засідання: Юраш К.Ю.,
за участі: представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
Однак, заявник вказує, що під час винесення заочного рішення не повністю було вирішено питання про розподіл судових витрат, які позивач поніс, у зв`язку з розглядом справи.
Так, позивач зазначив, що ним було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, у розмірі 1515,80 грн. та касаційної скарги, у сумі 1653,60 грн.
На підставі зазначеного, представник Військової частини НОМЕР_1 просив суд ухвалити додаткове рішення суду та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, у розмірі 3169,40 грн.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву та просив задовольнити.
Відповідач заперечувала проти задоволення заяви.
Заслухавши думку сторін, суд прийшов до такого.
Згідно ч. 5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.
У відповідності зі ст.133 цього Кодексу, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України, передбачено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн. згідно ставок судового збору, що діяли на момент подачі позову. Рішенням суду, від 17.10.2018 року позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 було задоволено повністю та стягнуто судовий збір.
Також, позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги, у розмірі 1515,80 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 155 від 28.03.2016 року та за подання касаційної скарги, у сумі 1653,60 грн., платіжне доручення № 426 від 30.06.2016 року.
Разом із тим, питання про розподіл судових витрат понесених позивачем за подання апеляційної та касаційної скарг в цьому рішенні суду не вирішено, оскільки таке не було заявлено в позовній заяві, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача сплачених ним судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 260, 261, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 ), судові витрати у розмірі 3169,40 грн.
Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.
Суддя: Н.В. Мирончук