Суддя Саркісян О. А.
Справа № 644/5579/18
Провадження № 2/644/728/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Саркісян О.А.,

при секретарі - Хачатрян О.М.,

з участю представника позивача- ОСОБА_1

відповідача- ОСОБА_2 , його представника- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування квартирою , -

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова звернулися позивачі з позовом до ОСОБА_2 , в якому просили суд зобов`язати відповідача не чинити їм перешкод у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , встановити порядок користування квартирою наступним чином: виділити у їх користування житлову кімнату позначену в технічному паспорті від 16.11.2018 року №6 площею 17,4 кв.м. з балконом площею 2,3 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_2 житлову кімнату позначену в технічному паспорті від 16.11.2018 року №5 площею 9,5 кв.м.; приміщення позначені у технічному паспорті під № НОМЕР_1 (коридор), №4 (кухня), №3 (ванна кімната), №2 (вбиральня) та вхід в квартиру залишити в спільному користуванні та стягнути судові витрати в розмірі 704,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на праві часткової приватної власності належить кожному по 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 23.02.2006 року. Іншими власниками квартири є: ОСОБА_2 , та ОСОБА_6 . Позивач ОСОБА_4 та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.03.2012 року по справі №2029/38/2012. ОСОБА_5 є їх донькою. ОСОБА_6 була матір`ю відповідача та померла у 2012 року. Зазначили, що на даний час відповідач самостійно проживає в спірній квартирі та перешкоджає їм у користуванні квартирою, постійно змінює замки та відмовляється надавати ключі та не відчиняє двері квартири, що підтверджується Висновком Індустріального відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 12.07.2018 року. Позивачі бажають користуватися спірною квартирою для особистого в ній проживання разом, але відповідач перешкоджає це робити. Також позивачі зазначили, що відповідно до технічного паспорту квартира розташована на 8 поверсі та складається з 2-х кімнат. Обидві житлові кімнати мають окремий вихід до коридору і не є прохідними, тому вони просять виділити у їх користування житлову кімнату позначену в технічному паспорті від 16.11.2018 року №6 площею 17,4 кв.м. з балконом площею 2,3 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_2 житлову кімнату позначену в технічному паспорті від 16.11.2018 року №5 площею 9,5 кв.м.; приміщення позначені у технічному паспорті під № НОМЕР_1 (коридор), №4 (кухня), №3 (ванна кімната), №2 (вбиральня) та вхід в квартиру залишити в спільному користуванні.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували. Пояснили, що відповідач не чинить перешкод позивачам у користуванні спірною квартирою. Також зазначили, що проти визначення порядку користування квартирою, який пропонують позивачі вони заперечують.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.02.2006 року №7-06-272111 квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, загальна площа 45,3 кв.м.

Як вбачається з рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.03.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано.

ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1 НОМЕР_2 - НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 ОСОБА_7 зареєструвала шлюб 17.01.2009 року з ОСОБА_8 Після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

З технічного паспорту на квартиру від 16.11.2018 року вбачається, що квартира АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 поверху, 9 поверхового будинку та складається з двух кімнат житловою площею 26,9 кв.м., у тому числі АДРЕСА_4 кімната 9,5 кв.м., АДРЕСА_5 кімната 17,4 кв.м. кухні площею 8,3 кв.м., вбирлаьні 1,0 кв.м., кімнтати площею 1,9 кв.м., коридору 4.78 кв.м., комори 0,9 кв.м. Квартира обладнана балконом 2,3 кв.м. Загальна площа квартири 44,4 кв.м.

За правилом ч.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, володіють і користуються їм спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України при розділі майна, яке знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом.

Згідно ст..358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Таким чином, на ідеальну долю кожного співвласника в спільній сумісній власності припадає 6,72 кв.м. житлової площі. (26,9 кв.м./4=6,72 кв.м.)

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2018 року вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_6 , 1937 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Є її син, ОСОБА_2 Спадщина складається з ј частини двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , житловою площею в цілому 26,9 кв.м., загальною площею в цілому 44,4 кв.м.

Отже, ОСОБА_2 належить Ѕ частка спірної квартири, та на його ідеальну долю припадає 13,44 кв.м. житлової площі.

Інші Ѕ частини цієї квартири належать на праві спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивачі просять виділити їм у користування житлову кімнату площею 17,4 кв.м. з балконом площею 2,3 кв.м., а відповідачу виділити кімнату площею 9,5 кв.м.

Суд вважає, що виділення в користування відповідачу житлової кімнати площею, що менше ніж його ідеальну долю на 3,94 кв.м. (13,44 кв.м. -9,5 кв.м.) є суттєвим відступом від його ідеальної долі і буде порушувати його права. Крім того, він буде позбавлений можливості користуватися балконом, який знаходиться у спільній власності сторін.

Крім того, судом встановлено, що в квартирі склався саме такий порядок користування, відповідач займає кімнату житловою площею 17,4 кв.м., а кімната житловою площею 9,5 кв.м. вільна. У відповідача крім зазначеного житла, не має іншого житла.

Також, як вбачається з інформації з державного реєстру речових права на нерухоме майно, ОСОБА_4 на праві власності належить кімната у будинку готельного типу, житловою площею 11,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_6 .

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині

визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 .

Що стосується позовних вимог щодо усунення перешкод ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що позивачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , однак відповідач чинить перешкоди їм у користуванні житловим приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_10 зверталася до Орджонікідзевського РВ ХМУ в Харківській області з заявою щодо прийняття заходів до її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який не пускає її у квартиру АДРЕСА_2 . Постановою від 27.09.2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст. 296 КК України за відсутністю складу злочину.

Також, з висновку ДОП СП Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області вбачається, що 19.06.2018 року до відділу поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що у неї відбувся конфлікт з колишнім чоловіком. З`ясовано, що ОСОБА_4 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 , але її колишній чоловік ОСОБА_2 перешкоджає їй потрапити до квартири, постійно змінює замки.

Відповідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги в цій частини обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір суд стягує з відповідача на користь позивачів пропорційна до заявлених судом вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 319, 321,328,358, 369, 391, 383 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_6 . Місце реєстрації АДРЕСА_7 ) не чинити перешкоди ОСОБА_4 ( ІПН НОМЕР_7 , місце реєстрації АДРЕСА_7 ) та ОСОБА_5 ( ІПН НОМЕР_8 , місце реєстрації АДРЕСА_7 ) в користуванні квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судовий збір в сумі 704 грн. 80к., тобто по

352 грн. 40 к. кожній.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи Харківському апеляційному суду безпосередньо або через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 31.10.2019 року.

Суддя О.А.Саркісян