ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/574/19 Номер провадження 22-ц/814/1587/19Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.

за участі: представників:позивача - Телешун М.Ю . , відповідачів - Александрової С.В., Будкіна С.В., Батієнка Я. І .,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області

на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2019 року, прийнятої під головуванням судді Алтухової О.С. в м. Лубни

по справі за позовом першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації до головного управління Дергеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Лубенська місцева прокуратура Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації звернулася до суду з вказаним позовом. Просила визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 13.09.2017 року № 9345-СГ у частині надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,00 га, із державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів, кадастровий номер даної земельної ділянки НОМЕР_1 .

Прокурор просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 2 га. з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка знаходиться на території Вовчицької сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2019 року позовну заяву першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації залишено без розгляду з підстав, визначених ст.257 ч.1 п.2 ЦПК України. Роз`яснено позивачу його право на повторне звернення до суду.

Ухвалу оскаржила Лубенська місцева прокуратура Полтавської області, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме залишення поза увагою, що прокурор звернувся до суду за захистом інтересів держави, які належним чином не захищаються Полтавською обласною державною адміністрацією, яка є розпорядником земель водного фонду, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Лубенська місцева прокуратура Полтавської області звернулася до суду в інтересах держави в особі Полтавської обласної державної адміністрації з позовом про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

05 лютого 2019 року Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури повідомив Полтавську обласну державну адміністрацію про наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Полтавської ОДА та 11.02.2019 року звернувся із позовом до суду.

Заперечуючи свою бездіяльність, Полтавська обласна державна адміністрація вказувала, що зазначене твердження прокурора має вигляд припущення та просила залишити позовну заяву прокуратури без розгляду. Зазначала, що управління Держгеокадастру у Полтавській області, як центральний орган виконавчої влади, не підзвітний та не підконтрольний облдержадміністрації, яка є місцевим органом виконавчої влади, та відповідно не має права скасовувати акти центральних органів влади та давати вказівки останнім ( а.с.180-181).

Залишаючи без розгляду позовну заяву, районний суд свою ухвалу мотивував тим, що позивач не обґрунтував належним чином та не надав належних та допустимих доказів того, що Полтавська обласна державна адміністрація не виконує або ж неналежним чином виконує свої повноваження.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 ЦПК України якщо особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду.

Відповідно до п. 7 ч. 1. ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява.

Як вбачається зі змісту пояснення Полтавської обласної державної адміністрації від 17.04.2019 року, остання заперечує проти дій прокурора в її інтересах та не підтримує заявлених ним позовних вимог.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, Лубенська місцева прокуратура Полтавської області посилалася на те, що оспорюваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 13.09.2017 року № 9345-СГ про надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 2,00 га, із державної власності для ведення особистого селянського господарства, порушено порядок надання у користування земельної ділянки, яка є державною формою власності що відповідно до статті 121 Конституції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення цього позову.

Однак, самі лише посилання прокуратури, що Полтавська обласна державна адміністрація, як розпорядник земель державної власності не аналізує питання законності відчуження земель державної власності та як наслідок не реагує на факти незаконного відчуження, для прийняття позовної заяви для розгляду є недостатніми.

У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, приходить до висновку, що не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Полтавською обласною державною адміністрацією, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що про порушення при наданні у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки прокурор довідався під час досудового розслідування кримінального провадження за № 0000184 від 25.10.2018р. за ч.2 ст.366 КК України, розпочатого органами поліції за фактом порушення вимог земельного законодавства під час відведення у приватну власність земель за рахунок земель водного фонду, колегією суддів оцінюються як неналежний доказ, оскільки зазначене кримінальне провадження здійснюється відносно невизначеного кола осіб та не підтверджує бездіяльність Полтавської обласної державної адміністрації.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення ним норм процесуального та матеріального права.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1,375 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області залишити без задоволення.

Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна