Справа № 466/9133/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Едера П.Т.
секретаря судового засідання Репети К.М.
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з гуртожитку, -
у с т а н о в и в:
21 листопада 2017 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з гуртожитку.
В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до спеціального ордера №90 від 26.06.2013 року, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова було надано право ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 на вселення на жилу площу (кімнату №69) в гуртожитку по АДРЕСА_1 .
Наказом Міністра оборони України від 27.09.2016 року полковника ОСОБА_3 було звільнено з військової служби. Рішенням Житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 разом з його членами сім`ї було знято з квартирного обліку.
У відповідності до п. 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, введеної в дію наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737, відповідач та члени його сім`ї підлягають виселенню з гуртожитку, так як не перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України. Враховуючи вищевикладене КЕВ м.Львова змушене звернутися до суду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснивши, що такі не підлягають до задоволення, оскільки є рішення суду, яким визнано протиправним та скасовано рішення Житлової комісії від 12.04.2017 року про зняття з квартирного обліку ОСОБА_3 .
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до спеціального ордера №90 від 26.06.2013 року, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова було надано право ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_4 на вселення на жилу площу (кімнату №69) в гуртожитку по АДРЕСА_1 .
Наказом Міністра оборони України від 27.09.2016 року полковника ОСОБА_3 було звільнено з військової служби. Рішенням Житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 разом з його членами сім`ї було знято з квартирного обліку.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 127 ЖК УРСР, пункту 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.
Згідно із частиною другою статті 128, статті 129 ЖК Української РСР, частини першої пункту 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
Згідно із частинами другою, третьою статті 132 ЖК УРСР працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.
У відповідності до частини 2 п. 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, введеної в дію наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року №737, у разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні. Позивач в обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач та члени його сім`ї підлягають виселенню з гуртожитку, оскільки ОСОБА_3 не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних силах України.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу№7 від 31.10.2012 року ОСОБА_3 разом з членами сім`ї зараховано на квартирний облік у м.Львові. З 05.03.2015 року по 09.11.2016 року ОСОБА_3 було переведено на посаду начальника відділу оборони планування в управління КСВ ЗСУ в м.Київ. Проте, ОСОБА_3 та членів його сім`ї не знято з квартирного обліку та на квартирний облік за новим місцем служби не зараховано, що суперечить п.26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 року №1081.
Згідно з витягом з наказу від 27.09.2016 року №873 ОСОБА_3 було звільнено з військової служби у запас.
Крім того, суд бере до уваги рішення Личаківського районного суду м.Львова від 23.04.2018 року, яким визнано протиправним та скасовано рішення Житлової комісії від 12.04.2017 року про зняття з квартирного обліку ОСОБА_3 , яке набрало законної сили 12.02.2019 року.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки рішення Житлової комісії від 12.04.2017 року про зняття з квартирного обліку ОСОБА_3 скасовано, відтак, підстав для виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд не вбачає.
Керуючись ст. 47 Конституції України, Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, ст.ст.12, 76-77, 81, 259, 263-265, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
у задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виселення з гуртожитку відмовити за безпідставністю.
Позивач: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Львова, 79007, м.Львів, вул.Батуринська, 2.
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.
Суддя П. Т. Едер