ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року

м. Харків

Справа № 619/4262/16-ц

Провадження № 22-ц/818/1423/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року у складі судді Нечипоренко І.М.

у цивільній справі № 619/4262/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

13.12.2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі по тексту - TOB «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № від 23 квітня 2012 року та за кредитним договором № від 20 лютого 2013 року на загальну суму 28 846,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 23 квітня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого на підставі договору факторингу від 22 грудня 2014 року є TOB «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн строком на 24 місяців із сплатою 17 % річних за користування кредитними коштами.

Крім того, 20 лютого 2013 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого на підставі договору факторингу від 22 грудня 2014 року є TOB «ОТП Факторинг Україна», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн строком на 36 місяців із сплатою 9,99 % річних за користування кредитними коштами.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за вказаними кредитними договорами у нього виникла заборгованість, а саме:

-за кредитним договором № , станом на 14 листопада 2016 року виникла заборгованість у розмірі 4 867,66 грн, з них: 2 811,18 грн - заборгованість по сплаті кредиту, 556,48 грн - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 1 500 грн - комісія;

-за кредитним договором № , станом на 14 листопада 2016 року виникла заборгованість у розмірі 23 979,05 грн, з них: 16 367,66 грн - заборгованість по сплаті кредиту, 1 914,51 грн - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 5 696,88 грн - комісії.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2016 року позов TOB «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду. Скасовано заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2017 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року в задоволенні позову TOB «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року апеляційну скаргу TOB «ОТП Факторинг Україна» задоволено, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов TOB «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Апеляційний суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № від 23 квітня 2012 року у розмірі 4 867,66 грн, що складається з: 2 811,18 грн заборгованість по сплаті кредиту, 556,48 грн заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 1 500 грн комісія, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь TOB «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № від 20 лютого 2013 року у сумі 23 979,05 грн, що складається з: 16 367,66 грн заборгованість по сплаті кредиту, 1 914,51 грн заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом, 5 696,88 грн. комісія. Також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник TOB «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та для повного та належного та всебічного розгляду справи надав детальний розрахунок заборгованості за кредитними договорами № від 23.04.2012 року та « від 20.02.2013 року.

ОСОБА_2 та його представник Герасименя О.М. в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором кредиту сторона позивача намагалася довести, що останній платіж за договором кредиту № від 23.04.2012 року нібито був здійснений відповідачем у листопаді 2013 року за платіжний період «жовтень-листопад» 2013 року, що не відповідає дійсності, оскільки через надану неправдиву інформацію апеляційний та касаційний суди неправильно дійшли до висновку щодо початку перебігу позовної давності, а саме з 22 грудня 2013 року, маючи на увазі платіжний період жовтень-листопад 2013 року, однак надані виписки по рахунках доводять, що останні платежі за обома договорами кредиту були здійснені в жовтні 2013 року за платіжний період «вересень-жовтень» 2013 року.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що 23 квітня 2012 року між ПАТ«ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у сумі 10 000 грн на строк 24 місяців із сплатою 17 % річних за користування кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені умовами зазначеного договору та додатком № 1 «Графік платежів», який є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 1.4.1. кредитного договору, позичальник зобов'язався повністю повернути кредитору суму отриманого кредиту, виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором не пізніше 23 квітня 2014 року.

20 лютого 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит у сумі 10 000 грн на строк 36 місяців із сплатою 9,99 % річних за користування кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, визначені умовами зазначеного договору та додатком № 1 «Графік платежів», який є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 1.4.1. зазначеного кредитного договору, позичальник зобов'язався повністю повернути кредитору суму отриманого кредиту, виконати всі інші зобов'язання встановлені кредитним договором не пізніше 20 лютого 2016 року.

22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та TOB «ОТП Факторинг Україна» і укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами № від 23 квітня 2012 року та № від 20 лютого 2013 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з порушення строку позовної давності.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Встановлено, що взятих на себе за кредитним договором зобов'язань відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

В постанові Верховного суду від 21.11.2018 року зазначено, що останні щомісячні платежі на виконання умов кредитних договорів були здійснені ОСОБА_2 у жовтні 2013 року (платіжний період жовтень-листопад 2013 року). TOB «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду за захистом своїх по рушених прав 09 грудня 2016 року. Ураховуючи наведене до спірних правовідносин не може бути застосовано строк позовної давності, оскільки прострочення сплати відповідачем чергових платежів за кредитними договорами виникло починаючи з грудня 2013 року, у зв'язку з ненадходженням від нього щомісячного платежу у платіжному періоді листопад-грудень 2013 року.

Посилання ОСОБА_2 на те, що останні платежі за обома договорами кредиту були здійснені в жовтні 2013 року за платіжний період «вересень-жовтень» 2013 року є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи. Умовами договорів передбачено, що при надходженні до кредитора коштів для виконання зобов'язань позичальника, кредитор направляє такі кошти на погашення зобов'язань в черговості передбаченій договором. Зарахування кредитором коштів, сплачених ОСОБА_2 у жовтні 2013 року на погашення заборгованості не дають підстав зробити висновок про те, що відлік початку порушеного права кредитора на звернення з позовом залежить від припущень боржника цільового використання кредитором цих коштів. Визначальним є фактична дата здійснення платежу ОСОБА_2

Задовольняючи частково касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року Верховний Суд в постанові від 21 листопада 2018 року зазначив, що апеляційний суд правильно виходив з того, що до спірних правовідносин не може бути застосовано строк позовної давності, оскільки прострочення сплати відповідачем чергових платежів за кредитними договорам виникло починаючи з грудня 2013 року у зв'язку з ненадходженням від нього щомісячного платежу у платіжного періоді листопад-грудень 2013 року, а підставою для часткового задоволення касаційної скарги ОСОБА_2 є лише та обставина, що суд апеляційної інстанції не з'ясував розмір заборгованості за кредитними договорами та його складові. (т.1 а.с.191-196).

Відповідно до положень частин и 5 статті 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв'язку з якими скасовано судові рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Саме у зв'язку з виконанням висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2018 року у даній справі, суд апеляційної інстанції в ході нового апеляційного перегляду рішення місцевого суду прийняв до розгляду письмові пояснення та розрахунки як позивача так і відповідача, а тому є недоречними доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Герасимені О.Ю. про те, що прийняття наданих позивачем розрахунків суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства, що апеляційний суд виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Відповідачем та його представником не спростовані доводи позивача про обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог щодо наявності підстав для стягнення заборгованості.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового задоволення вимог позивача в частині обсягу заборгованості за відсоткам за кредитним договором № від 23.04.2012 року.

Так, відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування: за кредитним договором № - після 23 квітня 2014 року та за кредитним договором № - після 20 лютого 2016 року, а тому починаючи із зазначених дат щодо кожного із кредитів TOB «ОТП Факторинг Україна» не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

З урахуванням наведеного, судовою колегією було проведено перерахунок відсотків за кредитним договором № від 23.04.2012 року, відповідно до якого заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом складає 244,41 грн та 1470,75 грн. - заборгованість за комісією.

Стосовно перерахунку заборгованості за відсотками по кредитному договору № року від 20.02.2013 року, колегія суддів зазначає, що строк виконання договору зазначено 20 лютого 2016 року, а наданий позивачем розрахунок за кредитним договором зроблено до 22.12.2014 року тобто в межах позовної давності.

За таких обставин апеляційна скарга TOB «ОТП Факторинг Україна» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України колегія суддів вирішує питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.п.3,4 ч.1 ст. 376, ст. 381 - 384, ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № від 23.04.2012 року у сумі 4526 грн. 34 коп., яка складається: 2811,18 грн. - заборгованість по сплаті кредиту, 244,41 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 1470,75 грн. - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № року від 20.02.2013 року заборгованість у сумі 23979,05 грн., яка складається: 16367,66 грн. - заборгованість по сплаті кредиту, 1914,51 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 5696,88 грн. - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 1378 грн. у якості відшкодування судових витрат за подачу позовної заяви, 1515 грн. 80 коп. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги та 1653 грн. 60 коп. у якості відшкодування судових витрат по оплаті судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2019 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина