Справа № 750/6022/19
Провадження № 2/750/1581/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Требух Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Будаш М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу №750/6022/19

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»

про зобов`язання вчинити дії

за участі позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Шмая А.В., Іванова В.В.

в с т а н о в и в:

В травні 2019 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до відповідача про зобов`язання вчинити дії. В якому посив визнати безпідставним нарахування боргу за ГВП у розмірі 383,23 грн., який, на його думку, не існував взагалі; безпідставним нарахування плати за 0,3 м3 гарячої води в розмірі 27,26 грн. у зв`язку з тим, що фактичні показники лічильника станом на 04.2018 р. складають 30,7 м3, а поточні, станом на 11.2018 р., зазначені у розмірі 31 м3, за які було сплачено декілька років до того, крім того, позивач зазначає, що саме відповідач винен у не переданні споживачу інформації про необхідність надання показників лічильників з урахуванням десятих та сотих значень; просить скасувати заборгованість за обігрів станом на 01.02.2019 р. у розмірі 935,92 грн., як безпідставно нараховану.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов не визнає, в його задоволенні просить відмовити, зазначаючи про правомірність дій відповідача.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представники відповідача в задоволенні позову просили відмовити.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є споживачем послуг з тепло забезпечення та гарячого водопостачання, які надає відповідач, за адресою АДРЕСА_1 та користується пільгами щодо оплати послуг у вигляді призначених субсидій за увесь спірний період.

До жовтня 2017 року позивачу нараховувалась субсидія на єдиний рахунок, відкритий відповідачем. За рахунок субсидії погашалась заборгованість позивача за отримані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, що відображалось в єдиному платіжному документі. Постановою КМУ № 354 «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг» (далі постанова № 354) у квітні 2017 р. прийнято зміни, у відповідності до яких передбачені розрахунки невикористаних сум субсидій окремо за теплопостачання та гаряче водопостачання.

У зв`язку з прийняттям зазначених змін, на початок опалювального періоду у жовтні 2017 р. відповідач почав відображати в платіжних документах нарахування, оплати та отриманої субсидії окремо за послуги з теплопостачання та окремо з гарячого водопостачання. При цьому всі залишки (невикористана субсидія), які утворилися після нарахування за послугу з гарячого водопостачання з травня по вересень 2017 р., внесено на особовий рахунок позивача як залишок за послугу з централізованого опалення. Тобто, у даному випадку, невикористана до жовтня 2017 р. субсидія за послуги гарячого водопостачання у розмірі 383,23 грн. знайшла своє відображення в особовому рахунку як залишок за послуги з централізованого постачання на вищезгадану суму.

Необхідно зазначити, що з кінця опалювального періоду 2015 р. позивач не користується гарячою водою, що надається АТ «ОТКЕ», але продовжував отримувати субсидію з жовтня 2017 р. до лютого 2019 р. за послуги з гарячого водопостачання, не користуючись згаданою послугою.

У період з жовтня 2017 р. по квітень 2018 р. позивачу нараховано субсидію на суму 1124,56 грн., яку він не використав. А у травні 2018 р., на виконання вимог постанови № 354, суму невикористаної субсидії було повернуто відповідачем до державного бюджету України.

Разом з тим, невикористана до жовтня 2017 р. субсидія за послуги з гарячого водопостачання у період з травня по вересень 2017 р. на суму 383,23 грн. не була повернута до державного бюджету, так як вона відображалась як залишок за послуги з теплопостачання. З огляду на викладене, вказану суму відповідач зазначив в особовому рахунку як борг з оплати послуг з ГВП. Таким чином сума боргу за послуги з гарячого водопостачання та сума залишку за послуги з теплопостачання дорівнювалась одна одній.

В подальшому, у грудні 2018 р. відповідачем фактично було проведено зарахування боргу за гаряче водопостачання за рахунок залишку за теплопостачання, тобто борг за гаряче водопостачання та залишок за теплопостачання було списано з його особового рахунку.

У відповідності до Закону України про «Бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського обліку, звітності і контролю господарських операцій.

Особовий рахунок позивача № НОМЕР_1 є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача, у якому облік заборгованості є правом останнього.

Щодо нарахування відповідачем позивачу незаконної плати за 0,3 м3 гарячої води в розмірі 27,26 грн. суд зазначає наступне.

Відповідач здійснює нарахування за послуги з гарячого водопостачання на підставі показників, які йому передають споживачі.

12.11.2018 р. позивач особисто передав показники лічильника по гарячій воді в обсязі 31м3, що і було взято відповідачем за основу для нарахування сплати за гаряче водопостачання.

Щодо тверджень позивача про неправомірність нарахування йому боргу за теплопостачання у розмірі 935,91 грн.

За період з жовтня 2018 р. по січень 2019 р. позивач був зобов`язаний сплатити за отримані послуги з теплопостачання грошові кошти на суму 3718,89 грн. За вказаний період на особовий рахунок позивача перераховано субсидію на суму 2767,84 грн. Різниця сум між нарахуваннями за послугу та отриманою субсидією складає 951,05 грн. За заявою позивача у грудні 2018 р. борг за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 383,23 грн. погашено за рахунок залишку за послуги з теплопостачання у розмірі 398,36 грн.

Шляхом здійснення арифметичних дій (різниця сум між нарахуваннями за послугу та отриманою субсидією мінус різниця між сумою залишку за теплопостачання та боргу за ГВП) сума фактичного боргу за теплопостачання становить 935,91 грн.

Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст..ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (місто Чернігів вулиця Реміснича 55Б )відмовити.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення виготовлено 05.07.2019 року.

Суддя Н.В.Требух