Справа № 523/4825/19
Провадження №2/523/2813/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Моторного (Транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 - про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідач 20.04.2017р., не маючи чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», р/н НОМЕР_1 порушивши Правила дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем марки «Хонда», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована (поліс АК/6206551), спричинив механічні пошкодження. За зверненням ОСОБА_2 МТСБУ було сплачено страхове відшкодування в розмірі 44779,90гривень. В зв`язку з чим, на думку позивача, до МТСБУ перейшло право вимоги відшкодування шкоди заподіяної винною особою. Крім зазначеної суми страхового відшкодування позивачем були понесені витрати в розмірі 1300,00 грн. на встановлення розміру збитків та збору документів, які просять стягнути з відповідача. Добровільно відшкодувати матеріальну шкоду відповідач відмовився. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 11.04.2019р. провадження у справі було відкрито та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.06.2019р. до участі в розгляді справи, в якості третьої особи без самостійних вимог, був залучений ОСОБА_2 , оскільки рішення по даній справі може вплинути на його права та обов`язки.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Його представник ОСОБА_3 направив до суду заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі, так як ДТП сталась з обопільної вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується протоколами про адміністративне правопорушення та постановами суду.

ОСОБА_2 повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явився без поважних на те причин.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що 20.04.2017р. на вулиці Дніпропетровська дорога в м. Одесі відбулась дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «ВАЗ», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем марки «Хонда», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .. На час скоєння ДТП ОСОБА_1 не забезпечив керуючий ним транспортний засіб діючим договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. В свою чергу, транспортний засіб марки «Хонда», р/н НОМЕР_2 був застрахований у ПрАТ «СК«ПЗУ», що підтверджується копією поліса АК/ НОМЕР_3 , дія якого тривала з 29.03.2017р. по 28.03.2018р.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.06.2017р. (справа №523/7374/17) було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини ОСОБА_1 , який порушив п.10.4 Правила дорожнього руху.

Внаслідок зіткнення зазначених вище автомобілів, автомобіль марки «Хонда», р/н НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Матеріальна шкода, спричинена зіткненням, відповідно до висновку спеціаліста від 06.06.2017р. склала 45053,62 гривень. МТ СБУ, за зверненням ОСОБА_2 на підставі наказу №9100 від 04.10.2017р., з фонду захисту потерпілих, на користь останнього було відшкодовано в рахунок заподіяної ОСОБА_1 шкоди в розмірі 44779,90грн. Оплата була проведена на р/р відкритий на ім`я ОСОБА_2 в ПАТ КБ «Приват Банк» на підставі платіжного доручення №1260299 від 05.10.2017р. За експертне дослідження та послуги аварійного комісара позивачем було сплачено 1300,00грн. на користь «Арсенал страхування», які просить стягнути позивач з відповідача. Таке відшкодування відповідає вимогам п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004р.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Право МТ СБУ на регресну вимогу до водія ТЗ, який спричинив ДТП, який не застрахував свою відповідальність, також регламентується п.38.2.1. ст. 38 Закону №1961-ІУ від 01.07.2004р.

Отже, здійснивши сплату страхового відшкодування до МТСБУ перейшло право регресної вимоги до ОСОБА_1 в розмірі сплаченої суми.

Разом з тим, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.06.2017р. (справа №523/7375/17) ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, яке мало місце 20.04.2017р. між транспортними засобами марки «ВАЗ», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем марки «Хонда», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 Причиною ДТП стало порушення останнім п. 10.5 ПДР.

Отже, ДТП відбулось внаслідок обоюдної вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 При цьому, ОСОБА_2 звертаючись до МТ СБУ не повідомив про такі обставини, що стало підставою для проведення йому 100% страхового відшкодування.

Так, з огляду на вищезазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник-особа, яка завдала шкоди.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9,22,31,35,36,41) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на норми права, які регулюють виниклі між сторонами спору правовідносини, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик (МТ СБУ). При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Згідно п.3 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Враховуючи положення зазначеної норми права та ту обставину, що у скоєнні ДТП, згідно постанов Суворовського районного суду м. Одеси встановлена вина обох водіїв транспортних засобів, які приймали участь у ДТП, МТ СБУ, за наявності повної інформації наданої з боку ОСОБА_2 , повинна була сплатити на його користь лише частину страхового відшкодування, а саме 1/2 частину суми виплаченого відшкодування, тобто 22389,95грн.

Під час розгляду справи ані відповідач, ані його представник не надали доказів та не довели, що процент вини ОСОБА_1 у вчинені ДТП є меншим ніж ОСОБА_2 , а тому суд дійшов висновку, що вина кожного із водіїв учасників ДТП є рівноцінною, а отже стягненню з відповідача підлягає половина виплаченої МТ СБУ суми страхового відшкодування в порядку регресу.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на експертне дослідження та послуги аварійного комісара у розмірі 1300,00 грн. не можуть бути покладені на відповідача виходячи з вимог п.п. 34.2., 34.3. ст.34 Закону №1961-ІУ від 01.07.2004р., якими регламентовано обов`язок страховика (МТСБУ) направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків на протязі 10 днів з дня отримання повідомлення. Якщо страховик (МТСБУ) не забезпечив участі свого представника у визначенні причин настання страхового випадку та розміру збитків, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. І лише в цьому випадку страховик (МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як убачається з матеріалів справи замовником проведення експертного дослідження розміру шкоди було ТОВ «ЕАК Фаворит», а не ОСОБА_2 Отже, понесені витрати на проведення експертного дослідження та послуг аварійного комісара здійснюються за рахунок страховика (МТСБУ). Більш того, з боку позивача не обґрунтовано на підставі чого замовником такого дослідження було зазначене товариство.

Щодо інших заперечень зазначених ОСОБА_1 та його представником у відзиві на позовну заяву, то такі є безпідставними, не впливають на іншу оцінку обставин встановлених судом, а відтак судом відхиляються.

Зважаючи на викладене, пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст. ст.12,13,76,82,259, 263-265,268 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Моторного (Транспортного) страхового бюро України - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Моторного ( Транспортного ) страхового бюро України страхове відшкодування у розмірі 22389 гривень 95 копійок, судовий збір в розмірі 1921,00 гривень.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 05 липня 2019р.

Суддя