Дата документу 17.07.2019 Справа № 333/4320/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4320/18 Головуючий у 1-й інстанції: Круглікова А.В.
провадження № 22-ц/807/2246/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про солідарне стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду справи, до ОСОБА_2 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про солідарне стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 25.05.218р. ОСОБА_2 , будучи працівником ГУНП в Запорізькій області, на перехресті вул. Республіканська та Радіаторна в м. Запоріжжі, керуючи транспортним засобом порушив правила дорожнього руху, чим спричинив зіткнення з автомобілем ВАЗ 11183.

Вина ОСОБА_2 встановлена постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.218р. № 333/2834/18.

З метою проведення відновлювального ремонту вона звернулась до ФОП ОСОБА_3 , який виконав відновлювальні роботи на загальну суму 36815 грн.

ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» частково відшкодовано завдані їй збитки, а саме на суму 21040,77 грн. Решта суми в розмірі 15774,23 грн. залишилась не відшкодована позивачу. Крім того, вона додатково витратила з власних коштів 900 грн. на оплату послуг з оцінки вартості матеріальних збитків.

На підставі викладеного, просила суд солідарно стягнути з відповідачів збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15774,23 грн., вартість послуг з оцінки матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу в розмірі 900 грн. та моральну шкоди в розмірі 5000 грн., завдану внаслідок ДТП.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУНП в Запорізькій області задоволено. Стягнуто з ГУНП в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 - 15774 грн. 23 коп. збитків, завданих внаслідок ДТП, 900 грн. вартості послуг з оцінки матеріальних збитків, 5000 грн. моральної шкоди та 704 грн. 80 коп. судового збору.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Національна страхова компанія «Оранта» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУНП в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне та необ`єктивне з`ясування обставин, що мають значення для справи, прийняття рішення без належної оцінки доказів, порушення судом норм матеріального і процесуального права. В апеляційній скарзі зазначено, що позивачем без залучення Відповідачів було зроблено експертну оцінку визначення вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу, матеріальні збитки позивача. ГУНП в Запорізькій області з вказаною експертизою не погоджується і вважає її проведеною з порушеннями, а саме без участі всіх зацікавлених осіб. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що позивачем на підтвердження моральної шкоди не надано належних та допустимих доказів, не надано доказів завдання душевного болю, моральних чи фізичних страждань, інших негативних явищ завданого діями органів поліції. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27 травня 2019 року (а.с.207), в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» скориставшись своїм правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, також надало суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта» залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2018 року, о 17 годині 30 хвилин, на перехресті вулиць Республіканська та вулиця Радіаторна в м. Запоріжжі водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Рено Доккер», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Республіканській, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулиці Радіаторна, не виконав вимоги дорожнього знаку, не надав перевагу в русі транспортному засобу «ВАЗ 11183», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, травмованих немає. Зазначені обставини встановлені постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2018 року у справі № 333/2834/18, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 8).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На час скоєння ДТП транспортний засіб «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 , був застрахований ГУНП в Запорізькій області (страхувальник) в ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.11.2017 р. за № АК/7161349 (а.с. 51).

ОСОБА_1 та ГУНП в Запорізькій області 29.05.2018 р. звернулись до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленнями про ДТП (а.с. 53,54).

ПАТ «НАСК «Оранта» 31.05.2018 р. та 04.06.2018 р. з метою визначення розміру збитків проведено огляд транспортного засобу «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 , про що складено протокол огляду (акт) та додаток до протоколу (акту) огляду транспортного засобу відповідно (а.с. 55,56).

Відповідно до Звіту визначення вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу від 01.06.2018 р. № 27, матеріальний збиток, спричинений володільцю ВАЗ 11183, д.р.н. НОМЕР_2 , з урахуванням фізичного зносу деталей, складає 28 464,64 грн. та вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 43792,90 грн.(а.с. 9-10).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказаний Звіт складено ОСОБА_6 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності від 07.04.2017 р. № 273/17 та свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 28.07.2004 р. № 1476 (а.с. 16, 17).

Доводи апеляційної скарги про те, що експертна оцінка визначення вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу, проведена з порушеннями без участі зацікавлених осіб, є безпідставними та зводяться до переоцінки доказів з огляду на наступне.

Відповідно до звіту № 27 про визначення вартості матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу, матеріальні збитки Позивача внаслідок ДТП склали 28 464 грн. 64 коп. Вартість відновлювального ремонту має скласти 43 792 грн. 90 коп.

Даний звіт про оцінку не був оспорюваний жодною зі сторін - клопотання про призначення судової експертизи не заявлялося.

З метою проведення відновлювального ремонту ОСОБА_1 звернулася до ФОП ОСОБА_3 . Всього ФОП Литвиновим було виконано робіт, придбано матеріалів та запасних частин на суму 36815 грн. Вказану суму Позивач 24.07.2018 року сплатила виконавцю робіт в повному обсязі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 10.07.2018 р. звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 57).

Відповідно до заяви про видачу готівки від 24.07.2018 р. ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі страхового акту від 18.07.2018 р. № ОЦВ-18-08-6641/1, ремонтної калькуляції від 15.06.2018 р. та розрахунку страхового відшкодування (з урахуванням зносу деталей) виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 21 040,77 грн. (а.с. 26).

Крім того, 24.07.2018 р. ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_3 суму в розмірі 36815 грн. за виконані роботи з ремонту автомобіля ВАЗ 11183, д.р.н. НОМЕР_2 , на підставі акту виконаних робіт від 24.07.2018 р. № 2259/1 та виставленого рахунку-фактури від 24.07.2018 р. № 2259/1 (а.с. 30).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції у Запорізькій області, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок з відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, покладається саме на ГУНП у Запорізькій області, як на роботодавця ОСОБА_2 та володільця транспортного засобу.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції вірним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до положень статей 1187, 1172 ЦК України, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Після того, як роботодавець здійснить відшкодування шкоди він у порядку регресу (статті 1191 ЦК України) отримає право вимоги до свого працівника та зможе пред`явити до нього відповідну вимогу.

Судом першої інстанції встановлено та з наявних в матеріалах справи доказів, а саме копій з книги наряду Заводського РВ ЗМУ ГУМВС в Запорізькій області та довідки ГУНП в Запорізькій області від 11.02.2019 р. № ДО541, вбачається, що ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 , 25.05.2018 р., під час скоєння ДТП, перебував в трудових відносинах з ГУНП в Запорізькій області та заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків (а.с. 124-129).

З урахуванням вищевикладеного та з наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про те, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем у цій справі, оскільки він керував транспортним засобом «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 , у зв`язку з виконанням покладених на нього трудових обов`язків, а тому саме ГУНП в Запорізькій області, як володілець вказаного транспортного засобу має нести обов`язок з відшкодування шкоди, завданої її працівником.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта», суд першої інстанції виходив з того, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на те, що в спірних правовідносинах у ПАТ «НАСК «Оранта» не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції у Запорізькій області, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що обов`язок з відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом покладається саме на ГУНП в Запорізькій області, як на роботодавця ОСОБА_2 та володільця вказаного транспортного засобу.

За приписами ст. 1192 ЦПК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом вірно встановлено, що реальна вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 11183, д.р.н. НОМЕР_2 становила 36 815 грн. (а.с. 27).

Різниця між фактичною вартістю ремонту, з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим ПАТ «НАСК «Оранта» становить 15 774,23 грн.

Крім того, ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_6. 900 грн. за проведення та складання Звіту щодо визначення вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю колісного транспортного засобу від 01.06.2018 р. № 27.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо задоволення заявлених вимог до ГУНП в Запорізькій області про стягнення 15774,23 грн. збитків, завданих внаслідок ДТП та 900 грн. вартості послуг з оцінки матеріальних збитків, завданих власнику колісного транспортного засобу є обґрунтованим та таким що відповідає статті 22 ЦК України.

Крім того, за змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна(ч. 2). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду доказів завдання душевного болю, моральних чи фізичних страждань завданих діями органів поліції не заслуговують на увагу з огляду на те, що внаслідок протиправних дій відповідача, яке полягало в порушенні Правил дорожнього руху і завданні шкоди позивач зазнала душевних страждань. Протягом тривалого часу позивач не могла користуватися власним автомобілем і з огляду на це, її звичний життєвий уклад було порушено.

Відповідно до ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою.

Суд першої інстанції враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, душевні страждання, які зазнала позивач, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ГУНП у Запорізькій області 5000 грн. моральної шкоди.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, суд правильно дійшов висновку що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача по відшкодуванню сплаченого страхового відшкодування в межах фактично понесених витрат.

Тому, суд обґрунтовано дійшов висновку, що ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищезазначене, висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, є законними та обґрунтованими.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2019 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: