Ухвала

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 753/18310/14-ц

провадження № 61-18689 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Альтера Імпекс», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року ПАТ "Таскомбанк" звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04 квітня 2014 року між ПАТ "Таскомбанк" та ТОВ "Альтера Імпекс" було укладено кредитний договір № НК 601, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику мультивалютну кредитну лінію, розмір якої на дату підписання даного договору складав 80 000 000,00 грн., з яких доступний ліміт встановлений у сумі 55 000 000,00 грн., а позичальник у свою чергу зобов`язувався погасити кредит до 02 жовтня 2016 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 19 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань, 04 квітня 2014 року між ПАТ "Таскомбанк" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено три окремі договори поруки: № Т 11.03.2014 І 1602, № Т 11.03.2014 І 1604 та № Т 11.03.2014 І 1603 відповідно, за умовами яких останні зобов`язались солідарно відповідати перед банком за своєчасне та повне виконання зобов`язань ТОВ "Альтера Імпекс" за кредитним договором. Взяті на себе зобов`язання щодо погашення основного боргу по кредиту та нарахованих відсотків позичальник не виконав. Письмові вимоги банку до позичальника та поручителів про погашення боргу залишились без задоволення.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 5 000,00 грн, а також стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 20 791 152, 11 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року позов ПАТ "Таскомбанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 5 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 20 786 152,11 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 410,40 грн.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 04 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2015 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ "Таскомбанк" у сумі 20 786 152, 11 грн та витрат по сплаті судового збору в сумі 3 410,40 грн змінити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 20 786 152, 11 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором у сумі 20 786 152, 11 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Таскомбанк" витрати по сплаті судового збору по 1 705, 20 грн з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

15 жовтня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року з пропуском двадцятиденного строку, установленого частиною першою статті 325 ЦПК України 2004 року.

У відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішення слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Згідно з частиною другою статті 325 ЦПК України 2004 року у разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з пунктом 11 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) за яким заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи ту обставину, що касаційну скаргу подано після набрання чинності ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (після 15 грудня 2017 року) приписи пункту 11 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в даному випадку не застосовуються.

Оскільки касаційна скарга подана після 15 грудня 2017 року, то застосовуються положення частини третьої статті 394 ЦПК України, згідно з якою незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня проголошення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з вимогами частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Касаційна скарга та подане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містять посилання на обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, як підставу для відкриття касаційного провадження.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 02 березня 2016 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 березня 2016 року, касаційну скаргу на судові рішення подано після спливу більше одного року з дня складення повного тексту указаного судового рішення.

Оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу після спливу одного року з дня постановлення оскаржуваного судового рішення, наявні правові підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 61-37352 сво18 від 06 лютого 2019 року.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави - учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Заяву про поновлення строку на касаційне оскарження мотивовано тим, що ОСОБА_1 не знав про існування судового провадження у справі №753/18310/14-ц, оскільки судами першої та апеляційної інстанції не було повідомлено його належним чином про розгляд справи. Заявник зазначає, що він зареєстрований та до червня 2015 року фактично проживав в м. Донецьку, з червня 2015 року мешкає в м. Києві. У вересні 2019 року під час керування автомобілем він був зупинений працівниками патрульної поліції, які зробивши зауваження щодо порушення правил дорожнього руху і перевіривши документи на автомобіль повідомили, що автомобіль перебуває в арешті за рішенням державного виконавця.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 19 листопада 2015 року, касаційну скаргу на судові рішення подано 15 жовтня 2019 року, тобто після спливу більше одного року з дня складення повного тексту указаного судового рішення.

З тексту рішення суду апеляційної інстанції від 04 листопада 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції.

Разом із тим, згідно відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень у січні 2019 року представник ОСОБА_1 звертався до Дарницького районного суду із заявою про перегляд заочного рішення від 29 січня 2015 року у справі №753/18310/14-ц.

ОСОБА_1 у відповідності до статтей 553, 554 ЦК України, як поручитель за кредитним договором відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник. Тому він повинен проявляти інтерес щодо наявності заборгованості за кредитним договором, на забезпечення виконання якого він виступив поручителем.

Із судових рішень вбачається, що строк погашення кредиту до 02 жовтня 2016 року. ОСОБА_1 з червня 2015 року проживає в м. Києві, проте він не зазначає обставин, які перешкоджали йому звернутися до позивача щодо отримання інформації про погашення боржником заборгованості та наявності боргу за кредитом, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів не надає.

За таких обставин, у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити з підстав, передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Альтера Імпекс», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров