"01" липня 2019 р. Справа № 363/3030/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Котлярової І.Ю.,

за участі секретаря Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді заяву ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання садового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання договорів дарування недійсними та витребування майна у добросовісного набувача, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання садового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання договорів дарування недійсними та витребування майна у добросовісного набувача.

25.06.2019 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про зустрічне забезпечення позову, згідно якої просила суд застосувати зустрічне забезпечення шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок Вишгородського районного суду Київської області грошові кошти в якості зустрічного забезпечення у розмірі 1 807 000 грн. В обґрунтування поданої заяви вказала, що предметом позову є, зокрема, визнання садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація права власності 17 травня 2011 року, спільним майном подружжя. Ухвалою суду від 29 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 був забезпечений шляхом накладення арешту та заборони відчуження садового будинку з господарськими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , до вирішення справи по суті. 21 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 був укладений попередній договір, згідно п. 1.1. якого передбачено, що сторони домовилися укласти в термін, визначений в п.2.1. договір купівлі-продажу садового будинку АДРЕСА_2 212, розташований АДРЕСА_3 Київська область АДРЕСА_1 район, Хотянівська сільська рада, садівницьке товариство» « АДРЕСА_1 », земельної ділянки площею 0,0245 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ). 30 серпня 2017 року та 23 серпня 2018 року в зазначений договір були внесені зміни, відповідно до п.1 яких сторони брали на себе зобов`язання укласти основний договір щодо придбання зазначеного майна в термін до 30 серпня 2018 року, а потім в термін до 23 серпня 2019 року. Крім того, договорами про внесення змін до попереднього договору було передбачено, що сторони домовилися, що загальна вартість садового будинку та земельної ділянки буде еквівалентно 80 000 доларів США і не може змінюватися жодною із сторін. Згідно п. 2.2 сума забезпечувального платежу складає 169 000 гривень, що за комерційним курсом (26,0) становить 65 000 доларів США, Таким чином, внаслідок забезпечення позову ухвалою суду від 29 серпня 2017 року, вона втрачає можливість укласти основний договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки у передбачені попереднім договором строки та вимушена буде повернути покупцю 1 807 000 гривень авансу, що були нею отримані за попереднім договором, тобто їй будуть спричинені збитки у сумі 65 000 доларів США за комерційним курсом (27,8) станом на 23.08.2018 року. Вважає, що внесення позивачкою на депозитний рахунок суду коштів у розмірі 65 000 доларів США буде цілком співмірним із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких вона може зазнати у зв`язку із забезпеченням позову. Про наявність нерухомого майна на праві приватної власності позивача їй не відомо. У випадку відмови судом у позові позивач, з метою ухилення від відповідальності у вигляді відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, передбаченого ст.159 ЦПК України, може здійснити відчуження належного майна, що унеможливить виконання рішення суду і призведе до грубого порушення її прав.

Суд, дослідивши матеріали заяви, справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України,суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову(ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову(ч. 5 ст. 154 ЦПК України).

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову(ч. 6 ст. 154 ЦПК України).

При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається зі змісту заяви, в обґрунтування необхідності застосування зустрічного забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача внесення коштів на депозитний рахунок суду у розмірі 1 807 000 грн. відповідач зазначає, що внесення позивачем зазначеної суми коштів буде цілком співмірним із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку з забезпеченням позову.

Разом з тим, відповідачем належним чином не обґрунтовано необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, оскільки саме по собі вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони заявнику вчиняти будь-які дії щодо майна не свідчить про те, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, підстави, за яких суд зобов`язаний вжити заходи зустрічного забезпечення позову щодо зобов`язання внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів, відсутні, оскільки будь-яких належних доказів в тому числі, що позивач не має на території України майна в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків, а також що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення, суду не надано.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що застосування заходів зустрічного забезпечення позову є обов`язком суду лише у випадках, прямо передбачених процесуальним законом. За інших обставин застосування заходів зустрічного забезпечення є правом суду.

Враховуючи предмет позову, захід забезпечення позову, що був вжитий ухвалою суду, судом не встановлено обставин, які б давали достатні підстави для вжиття зустрічного забезпечення у даній справі.

Отже, суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про зустрічне забезпечення позову.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 154, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання садового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання договорів дарування недійсними та витребування майна у добросовісного набувача - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: І.Ю. Котлярова