КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8903/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Заставенко М.О.,-

встановила:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2» основний борг за період квітень 2016 року - лютий 2018 року - 10 427 грн 94 коп., суму інфляційних нарахувань 1 228 грн 80 коп., пеню 3 368 грн 22 коп. та 3 % річних 276 грн 84 коп. та судовий збір 1 600 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів відхиляє клопотання представника ОСОБА_1 від 20 червня 2019 року про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, оскільки дане клопотання подано після призначення судом справи без виклику сторін.

При цьому, враховуючи обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не виконуються зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг, а відтак з неї підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги, інфляційні втрати, пеня та 3 % річних.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ТОВ «Рада 2» є експлуатуючою організацією, яка обслуговує будинок АДРЕСА_1 .

12 квітня 2016 року між ТОВ «Рада 2» та ОСОБА_1 укладено договір № УЖ/Р2-1/12/04/16 про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 1.3. договору розмір щомісячної плати за надання послуг на дату укладення цього договору становить 445 грн 55 коп.

Пунктом 2.2 договору сторони домовились про застосування авансової системи оплати послуг передбачених п. 1.3. договору. Платежі по авансовій системі вносяться не менш ніж за один місяць до 20 числа місяця, що передує розрахунковому.

Згідно п. 2.6. договору у разі ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі, відхилення їх кількісних і якісних показників від нормативних, якщо це сталося з вини підприємства, підприємство здійснює перерахунок розміру плати.

Відповідно до п. 4.1.2. договору споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати пені у розмірі 0,1 % відсотка від суми простроченого платежу, яка нараховується за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

12 квітня 2016 року між ТОВ «Рада 2» та ОСОБА_1 укладено договір № К/Р2-2/12/04/16 про надання послуг, за умовами якого підприємство надає власнику послуги з забезпечення пропускного режиму та платне користування і обслуговування переговорного пристрою у під`їзді в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1.2. договору вартість послуг за цим договором становить 55 грн 60 коп. в місяць.

Обґрунтовуючи поданий позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, ТОВ «Рада 2» зазначило, що внаслідок несплати ОСОБА_1 коштів за надані послуги, за період з квітня 2016 року по лютий 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 10 427 грн 94 коп., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Крім того позивач зазначає, що на підставі положень ст. 625 ЦК України підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 1 228 грн 80 коп., та 3 % річних в розмірі 276 грн 84 коп., а також на підставі п. 4.1.2. договору пеня в розмірі 3 368 грн 22 коп.

Згідно ст. 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов'язаний укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьоїстатті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Так, між сторонами укладено договір № УЖ/Р2-1/12/04/16 про надання житлово-комунальних послуг та договір № К/Р2-2/12/04/16 про надання послуг.

Згідно додатку № 1 до договору № УЖ/Р2-1/12/04/16 тариф з утримання та управління будинком, споруд та прибудинкової території за 1 кв.м. загальної площі (тариф після 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим) - 4 грн 97 коп.

Вартість послуг консьєржа згідно договору № К/Р2-2/12/04/16 становить 55 грн 00 коп. на місяць.

Встановлено, що у період з квітня 2016 року по лютий 2018 року позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявним розрахунком належних до стягнення платежів, який здійснено відповідно до періоду надання послуг та площі житлового приміщення за тарифами, встановленими КМДА.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем надано 11 актів-претензій від 19 серпня 2016 року, згідно яких претензії стосуються: пошкоджень декоративних елементів освітлення, дверей ліфта, із 4 ліфтів працює 3; освітлювальні прилади працюють не всі; не пронумеровані і не підписані лічильники гарячої і холодної води та опалення; товариство не виконує ремонт головного коридору будинку, технічних приміщень, сходових майданчиків; товариство не надало інформацію щодо структури тарифу і перелік складових послуг; не працює контрольно-пропускний режим; у квартирі АДРЕСА_1 не зроблений ремонт, що позбавляє споживача можливості проживати в квартирі і користуватися послугами товариства; товариство не передало ключі від поштової скриньки; товариство відмовилось надати ключі від шафи де розміщується електролічильник.

Крім цього відповідачем надані заяви про розірвання договору №УЖ/Р2-1/12/04/16 та договору № К/Р2-2/12/04/16 у зв`язку із порушенням ТОВ «Рада 2» своїх зобов`язань.

Також надані 6 актів-претензій від 29 березня 2017 року, згідно яких претензії стосуються: відсутності ознак технічного обслуговування ліфтів; товариством не надані ключі від шафи де розміщується електролічильник та від поштовою скриньки, а також не надано паспорт електричного лічильника; відсутні ознаки заміни ламп освітлення; не надано інформації щодо структури тарифу; встановлено камери відеоспостереження без згоди мешканців;

Так, згідно наявного в матеріалах справи листа № 02-0463 від 23 серпня 2016 року ТОВ «Рада 2» розглянуло подані ОСОБА_1 акти-претензії від 19 серпня 2016 року та надало відповідь.

Зокрема у листі ТОВ «Рада 2» зазначило, що комісією було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , та складено акт-обстеження, з огляду на перелік порушень, вказаних у актах-претензіях, згідно якого комісією порушень не виявлено. Відтак акти-претензії товариством не приймаються як належні докази ненадання послуг.

У відповідь на заяви про розірвання договорів ТОВ «Рада 2» направило ОСОБА_1 лист від 05 квітня 2017 року № 02-0075 у якому надано обґрунтовану відповідь та роз`яснено, що одностороннє розірвання договору можливе за письмовим аргументованим погодженням сторін. Споживачу запропоновано звернутись до бухгалтерії товариства для проведення звірки та погашення заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за період квітень 2016 року - лютий 2018 рокускладає 10 427 грн 94 коп.

Розрахунок відповідачем не спростований.

Будь-яких доказів, що відповідач не отримувала житлово-комунальні послуги, остання не надала.

Закріплена у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості із урахуванням 3 % річних від простроченої суми, індексу інфляції та пені.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач ухиляється від надання житлово-комунальних послуг, колегія суддів не приймає, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного відповідачем не надано. Наявні в матеріалах справи акти-претензії товариством не прийняті, оскільки вказані в них порушення не виявлені.

Посилання в апеляційні скарзі на те, що відповідач повідомила товариство про неможливість проживання у квартирі у зв`язку із відсутністю ремонту, та надані докази про сплату за теплопостачання у м. Маріуполь, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідач не відмовлялась від надання послуг в установленому законом порядку, отримувала їх, відтак повинна сплачувати їх вартість відповідно до договору та вимог закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що товариство на багаторазові звернення не надало інформацію щодо структури тарифу, що унеможливило відповідача надати свій розрахунок, колегія суддів відхиляє, оскільки нарахування здійснюються відповідно до розпорядження КМДА № 579 від 10 квітня 2012 року та № 591 від 19 червня 2015 року, який є в загальному доступі та на підставі якого визначено тариф у додатку № 1 до договору від 12 квітня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням підсудності є безпідставним, оскільки даний спір повинен розглядатись за правилами виключної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна - АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до юрисдикції Дарницького районного суду м. Києва.

Додані до апеляційної скарги документи, а саме: акт № 275 від 30 жовтня 2015 року, припис № 275 від 30 жовтня 2015 року, акт 04 березня 2019 року, припис № 170 від 05 березня 2019 року, відповіді на звернення від 15 березня 2019 року, 06 березня 2019 року, 22 лютого 2019 року, відповідь від 24 червня 2019 року, акт № 623 від 21 червня 2019 року, припис № 381 від 21 червня 2019 року, колегія суддів не приймає, оскільки зазначені документи не були предметом розгляду у суді першої інстанції та не стосуються періоду за який у відповідача виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 07 червня 2018 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 11 липня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко