Справа № 710/698/19
Провадження № 2-о/710/13/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2019 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Бараненко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Шполянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, в якій він просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бурти, Шполянського району, Черкаської області, громадянки України, на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк 21 травня 2019 року.

Свою заяву заявник мотивує тим, що його сестра - ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Бурти Шполянського району Черкаської області, однак починаючи із 1955 року постійно проживала в м АДРЕСА_1 . 21.05.2019 сестра заявника, ОСОБА_2 померла. Після смерті ОСОБА_2 залишилися недоотримані суми пенсії, які заявник як член її родини та родич має право отримати шляхом звернення із заявою до Управління Пенсійного фонду України та або в порядку спадкування, втім одержати вказані грошові кошти заявник може за умови надання у відповідні органи свідоцтва про смерть виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану на підконтрольній території України. Однак, отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на підконтрольній території України неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до п. 1 ч. 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Разом з тим, пунктом 2 частини 1 Статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Встановити факт смерті інакше як судовому порядку заявник не може.

В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву що свої вимоги підтримує повністю та просив справу розглянути без його участі.

Представник заінтересованої особи - Шполянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - в судове засідання не з`явився, про дату час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.06.2019 року було відкрито провадження по справі.

Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 18.06.2019 було витребувано від Шполянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ОСОБА_3 укладений у березні 1958 року, зареєстрований Червоногвардійським районним РАЦС Донецької області, актовий запис №368.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про народження від 02 липня 1980 року №288175, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Бурти Шполянського району, Черкаської області, про що в книзі реєстрації актів про народження 26 листопада 1947 року зроблено запис №39. Батьками записані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 7).

Відповідно до посвідки про народження № НОМЕР_1 виданого 1935 року відділом актів громадянського стану с. Бурти, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі записів Актів Громадянського Стану зроблено запис №6. Батьками записані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.27).

Згідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 25 червня 2019 виданого Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, 22 березня 1958 року складено актовий запис про реєстрацію шлюбу № 368 Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області. Відомості про нареченого: ОСОБА_7 1936 року народження, місце народження Він., ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , сщ. Осієвка, відомості про дружину: прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_10 , прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 1935 ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, місце народження : Київ. обл., Шполян. р., сщ Бурти. (а.с.36-37).

Відповідно до рішення Червоногвардійського районного суду міста Макіївка Донецької області від 26 квітня 2011 року справа № 2-о-73/11, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бурти, Шполянського району, Черкаської області, і ОСОБА_12 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 з 1965 року по 23 лютого 1986 року. (а.с.28).

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 20.05.2019 №110/02-17 виданого виконавчим комітетом Буртівської сільської ради, Шполянського району, Черкаської області, ОСОБА_2 проживає в господарстві свого брата тимчасово, без реєстрації з 2014 року. Прибула з Донецької області. (а.с.8).

ОСОБА_2 взята на облік як внутрішньо переміщена особа 10 липня 2014 року, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 . Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 20.11.2014 року № виданої Управлінням соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації (а.с.9).

Згідно Пенсійного посвідчення № ОСОБА_2 було призначено пенсію у разі втрати годувальника (а.с.10).

Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 24 травня 2019 року, Червоногвардійським відділом записів актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції так званого «Міністерства юстиції Донецької народної Республіки», міститься інформацію про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 24.05.2019 було зроблено актовий запис про смерть №436. Місце смерті вказане, так звана «Донецька Народна Республіка», м. Донецьк, Будьонівський район. (а.с.11).

Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, визначаються Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно з розпорядженням КМУ № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк входить до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини.

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть.

У разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

За ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

З наданих до суду доказів судом встановлено, ОСОБА_2 проживала у господарстві свого брата за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово без реєстрації з 2014 року та була взята на облік як внутрішньо переміщена особа Управлінням соціального захисту населення Шполянської районної державної адміністрації, та померла у м. Донецьк 21.05.2019. Даний населений пункт є територією, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, оскільки він являється тимчасово окупованою територією України, в наслідок чого, видані документи органами, їх посадовими та службовими особами на вказаній території, та їх діяльність вважаються незаконними. У зв`язку з чим заявнику не можливо отримати в законному порядку свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

У той же час, відповідності до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», свідоцтво про смерть яке видане так званою «Донецькою Народною Республікою» від 02 лютого 2019 року, серії ДНР № 137806, є документом для якого встановлені певні особливості, оскільки згідно із ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», не вважається не дійсним, а отже підтверджує факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території у м. Донецьк, що дає змогу суду встановити факт смерті особи.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до п. 3 наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України наказано тимчасово призупинити проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області та Донецької області.

Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Звернення в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка.

Пунктом 3 інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України №9-1130/0/4-16 з розгляду цивільних і кримінальних справ, передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257 1 ЦПК України.

Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Донецьк, Україна, а тому суд вважає необхідним встановити факт її смерті в судовому порядку, задовольнивши тим самим вимоги заявника.

Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Рішення підлягає негайному виконанню відповідно до ч. 4 ст. 317 та п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України.

На підставі, ст.ст. 2, 3, 9, 17, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», керуючись ст.ст.81, 89, 258-259, 263, 294, 315, 317,319, 354, 355, 430, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в селищі Бурти, Шполянського району, Київської області, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Донецьк, Україна, у віці 83 років, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 .

Рішення суду підлягає до негайного виконання. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через Шполянський районний суд Черкаської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) , шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду невідкладно надіслати для виконання до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Суддя Шполянського

районного суду Н.П. Побережна