КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 753/19492/18

провадження № 22-ц/824/10827/2019

31 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Примушку О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року в складі судді Заставенко М. О.,

встановив:

08.10.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд розірвати шлюб, укладений 19 травня 2010 року між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів головного управління юстиції у м. Києві.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 травня 2010 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю.

Зазначив, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності, що виникли між сторонами з різних причин та відсутність взаємної підтримки привели до її розладу.

Сторони припинили підтримувати подружні стосунки, орієнтовно з січня 2018 року вони проживають окремо. Позивач проживає з іншої жінкою, з якою має намір укласти шлюб та разом з якою вони чекають дитину, що підтверджується довідкою Медичного центру "АМЕДА СОФІЯ" від 26 вересня 2018 року. Враховуючи наведене, позивач просив не вживати заходів щодо примирення подружжя, розгляд справи пришвидшити.

Враховуючи категоричну позицію позивача з приводу розірвання шлюбу та його небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, просив позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Шлюб, зареєстрований 19 травня 2010 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис №649, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, в якому вказати, що дійсною підставою розірвання шлюбу є зрада і обман ОСОБА_1 його дружини ОСОБА_2 .

Свої доводи мотивує тим, що вона не була належним чином повідомлена про дату і час судового засідання, судової повістки не отримувала, іншим чином не повідомлялася і взагалі не знала про дату і час судового засідання.

Суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не вжив належних і достатніх засобів для належного повідомлення відповідача про дату і час судового засідання, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Звертає увагу на ті обставини, що за п`ять місяців до звернення до суду позивач таємно відчужив на свою сестру майнові права на проінвестовану у шлюбі спільну квартиру. Позивач явно охолонув по відношенню до сина, не бажає сплачувати кошти, щоб його утримувати на тому ж рівні, що і під час шлюбу. Дійсними причинами розірвання шлюбу є зрада позивача і його майнова зацікавленість у тому, щоб приховати майно, спільно набуте під час шлюбу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Старовойтова Д. А. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року без змін.

Вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Подання апеляційної скарги в останній день строку для її подання - це умисні дії відповідача, пов`язані виключно з помстою позивачу за те, що він припинив з нею спільне проживання. Жодних намірів зберегти родину у відповідача немає.

Зазначила, що умисне ухилення відповідача від отримання поштової кореспонденції не є підставою для скасування судового рішення.

Доказів таємного відчуження майна позивачем надано не було. З приводу утримання сина наразі триває спір за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів. З приводу порядку участі батька у вихованні сина позивачем подано відповідну заяву до Служби у справах дітей. Жодних підстав для зміни судового рішення немає , судом повно з`ясовано обставини справи, в тому числі в питанні причин розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач та його представник Старовойтова Д. А. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Судові виклики в судові засідання, призначені на 19.09.2019 р. 11.45 год., 10.10.2019 11.15 год. повернуто до суду "за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с. 144-145, 166-167, 177-178).

З огляду на те, що відповідач за повідомленою нею адресою судові повістки не отримує, судове повідомлення про призначення справи до розгляду на 31.10.2019 р. 09.30 год. було надіслано за місцем роботи останньої та отримано уповноваженою особою ПП "Будпостач" , що відповідає ч.6 ст. 130 ЦПК України (а.с.179).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів також зауважує, що статтею 6 вказаної Конвенції також гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку справи, в якій вона є стороною.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, провадження в якій відкрито за її апеляційною скаргою.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повідомленнями про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка по виклик повинна бути вчинена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Як вбачається з матеріалів справи, за клопотанням відповідача, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2019 року сторонам надано строк на примирення до 18 березня 2019 року 09.30 год.

15 березня 2019 року ОСОБА_2 надіслала до суду клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні у зв`язку з хворобою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року учасників справу викликано в судове засідання на 05 квітня 2019 року 12.00 год.

05 квітня 2019 року ОСОБА_2 подала до суду клопотання про особисту участь у судовому засіданні. Зазначила, що не може в цей день з`явитися в судове засідання у зв`язку з зайнятістю по роботі ( а.с.75).

В цей же день представником відповідача - адвокатом Простибоженко О. С. подано заяву про відвід судді у зв`язку з ненаданням стороні можливості надати суду особисті пояснення у справі (а.с.76).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2019 року продовжено розгляд справи та викликано сторони на 31 травня 2019 року 12.00 год.

Судове повідомлення про призначення справи до розгляду на вказану дату було направлено відповідачу та її представнику за адресами, вказаними цими особами (а.с. 87).

Проте, вказані судові повідомлені повернулися на адресу суду без вручення з відміткою " за закінченням встановленого строку зберігання" (а.с. 90-91).

Крім цього, секретарем суду складена телефонограма про повідомлення представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи по телефону (а.с. 88).

За викладених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, направляючи судову кореспонденцію за адресою, зазначеною в позовній заяві та самим відповідачем у поданих до суду заявах, не порушив норм процесуального права.

Оскільки відповідач була обізнана про розгляд справи в суді першої інстанції, однак не скористався правом участі у судових засіданнях 05.04.2019 та 31.05.2019, тому відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції під час розгляду справи було порушено норми процесуального права, що, на думку відповідача, полягає у розгляді справи за її відсутності.

Як наслідок, відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення з підстав, визначених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до частини 9 та 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.1 та 3 ст. 55 цього Кодексу дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно ч. 3 та 4 ст. 56 цього Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2010 року.

Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З січня 2018 року сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, позивач проживає з іншою жінкою, під час проживання з якою у них народилася дитина.

За час, наданий судом першої інстанції сторонам на примирення, відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження можливості збереження даної сім`ї та подальшого спільного проживання з позивачем. Примушування позивача до збереження шлюбних стосунків з відповідачем суперечить вимогам закону. Невирішені між сторонами майнові спори не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні даного позову.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сім`я сторін розпалася, подальше збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, який створив нову сім`ю, що має істотне значення.

Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи докази не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк