ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 679/1677/18
Провадження № 22-ц/4820/1161/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

розглянув в письмовому спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №679/1677/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду від 03 квітня 2019 року (повне судове рішення складено 08 квітня 2019 року, суддя Стасюк Р.М.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначала, що рішенням Нетішинського міського суду від 02 грудня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 650 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08.10.2015 року. Позивачка вказувала, що стягнута сума аліментів не покриває навіть елементарних витрат на утримання дитини; одяг, продукти харчування та необхідні речі для нормального життя підвищилися у ціні, тоді як позивачка не має стабільного доходу, оскільки знаходиться в пошуках роботи. ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідач рідко цікавиться життям дитини, додаткової грошової допомоги, подарунків чи задоволення інших матеріальних благ синові не забезпечує. Зважаючи на викладене, позивачка просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути їх у розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дати подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

26.02.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про зміну підстав позову, в обґрунтування якої позивачка посилається на те, що розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального та сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Так на даний час позивачці стало відомо про те, що матеріальне становище відповідача з часу прийняття рішення про стягнення аліментів змінилося, він з 03.12.2015 року по 04.07.2018 року працював на посаді старшого фахівця, з 06.07.2018 року по теперішній час працює у ТОВ «Нова Пошта» на посаді керівника відділення №40 м. Харків, отримуючи стабільний дохід. Крім того, позивачка зазначає, що з 17.08.2018 року по 28.08.2018 року син ОСОБА_4 перебував на лікуванні у КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня», що потягло значних фінансових витрат на проведене лікування та дитина потребує постійного контролю за станом здоров`я, що спричиняє додаткові витрати на утримання сина. ОСОБА_2 вказує, що ці обставини, поряд з обставинами зазначеними в позовній заяві є підставою для звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Рішенням Нетішинського міського суду від 03 квітня 2019 року позов задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02 грудня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми 650 гривень щомісячно на 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із цим рішенням суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів є вичерпним і позивачкою не наведено належних підстав, встановлених законом. Апелянт вважає, що позивачка ставить питання у площині перегляду рішення суду про стягнення аліментів з підстав зміни законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, проте такий спосіб захисту є помилковим. ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги те, що дитина перенесла операцію по видаленню апендиксу, адже вона виписана з лікарні в задовільному стані і подальшого лікування не потребує. На думку ОСОБА_1 , суд помилково не прийняв до уваги той факт, що з 28.02.2019 року з нього стягуються аліменти у розмірі 3000 грн. на утримання дружини, таким чином загальний розмір утриманих з апелянта коштів становить 7045 грн., що складає 87% від місячної заробітної плати. Зважаючи на викладене, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скарну ОСОБА_2 погоджується із рішенням суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивачка вважає, що судом вірно застосовано не тільки ст. 192 СК України, а й положення ст. ст. 182, 183, 184 СК України. ОСОБА_2 вказує, що після ухвалення рішення Нетішинським районним судом від 02.12.2015 року матеріальний стан відповідача змінився в кращу сторону: він офіційно працевлаштувався у ТОВ «Нова пошта» на посадах старшого фахівця (приймальника), а згодом на посаді керівника відділення. Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що посилання апелянта на не прийняття судом до уваги рішення Орджонікідзевського районного суду від 25 квітня 2019 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 3000 грн. є безпідставними, адже на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції 03 квітня 2019 року зазначене рішення не набрало законної сили.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.5).

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02.12.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень щомісячно, починаючи з 08.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6, 6 зворот).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №8177 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження 17.08.2018 року було проведено оперативне хірургічне втручання (а.с.39).

Згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01 лютого 2019 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_8 (а.с. 24).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 06.02.2019 року зареєстрували шлюб (а.с.77).

Згідно довідки ТОВ «Нова Пошта» № 1032 від 05.02.2019 року ОСОБА_8 в період з 03.12.2015 року по 04.07.2018 року працював на посаді старшого фахівця приймальника ТОВ «Нова Пошта» і за період з 01.01.2018 року по 01.08.2018 року отримав дохід 94616,70 грн. (а.с.48).

А згідно довідки ТОВ «Нова Пошта» № 1033 від 05.02.2019 року ОСОБА_8 з 06.07.2018 року по даний час працює на посаді керівника відділення ТОВ «Нова Пошта» і за період з 01.07.2018 року по 01.12.2018 року отримав дохід 48545,94 грн. (а.с. 49).

Частинами 1,2 ч. 1 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Оскільки відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тому за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

А тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей ( ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Так, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Таким чином з урахуванням всіх обставин справи, норм сімейного законодавства, позовних вимог, принципу диспозитивності цивільного процесу суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та зміну способу стягнення аліментів. Із цим висновком погоджується і колегія апеляційного суду враховуючи фактичні обставини справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішенням постановлено із порушенням норм матеріального права, адже не збільшено розмір стягнутих судовим рішенням аліментів, а визначено саме новий спосіб стягнення аліментів, що не відповідає вимогам ст. 192 СК України, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже суд першої інстанції вірно виходив з відсутності імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не враховано, що його матеріальний стан погіршився, адже він навчається на платній основі, має на утриманні іншу малолітню дитину, яка потребує додаткових витрат в зв`язку із станом здоров`я та дружину, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною є безпідставними виходячи із наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів 07.12.2018 року і ухвалою Нетішинського міського суду від 11.01.2019 року відкрито провадження у цій справі (а.с.1-2, 12).

Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.03.2019 року з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.70).

Також встановлено, що апелянт з 03.12.2015 року працює у ТОВ «Нова Пошта» (з 03.12.2015 року по 04.07.2018 року працював на посаді старший фахівець (приймальник), а з 06.07.2018 року по даний час - на посаді керівника відділення та отримує щомісячний сталий дохід. Ці обставини підтверджуються довідками ТОВ «Нова Пошта» № 1032 та № 1033 від 05.02.2019 року (а.с. 48-49).

Оскільки позивач є молодою, фізично здоровою людиною та маючи обов`язок по утриманню обох дітей, надавати їм необхідну матеріальну допомогу для гармонійного їх розвитку та приймати участь у вихованні дітей та враховуючи дотримання рівності прав дітей при їх матеріальному утриманні зі сторони батька, тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про спроможність ОСОБА_8 надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.02.2019 року про стягнення з нього аліментів на утримання дружини ОСОБА_7 в розмірі 3000 грн. є такими, що не заслуговують на увагу. Так, як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення по цивільній справі №644/1562/19 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років було постановлено судом 25 квітня 2019 року, тобто після ухвалення Нетішинським міським судом оскаржуваного рішення.

Аргументи апелянта про те, що позивачка працює в ТОВ «Нова Пошта» не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно взяв до уваги проведення хірургічного втручання малолітньому ОСОБА_6 , оскільки він виписаний з лікарні в задовільному стані і подальшого лікування не потребує на законність судового рішення не впливають та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 липня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк