Постанова

Іменем України

04 липня 2019 року

м. Київ

справа № 466/7344/14-ц

провадження № 61-26129св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс»,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - Мелехом Дмитром Орестовичем на рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 року в складі колегії суддів: Левика Я. А., Ванівського О. М., Шандри М. М.,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс») про стягнення страхового відшкодування у розмірі 46 675,52 грн, пені у розмірі 41 124,13 грн за період з 07 жовтня 2014 року по 04 листопада 2016 року, інфляційні втрати у розмірі 31 589,67 грн за період з 04 червня 2014 року по 04 листопада 2016 року, три відсотки річних у розмірі3 391,64 грн за період з 04червня 2014 року по 04 листопада 2016 року та судові витрати у справі. Загальна сума заявлена до стягнення складала 130 269,37 грн.

В обґрунтування позовних зазначено, що 03 вересня 2013 року о 15 год. 10 хв. в місті Львові на вулиці Кошиця відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», поліс № АЕ/2240086 від 06 березня 2013 року та BMW 523, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , поліс №АС/4193815.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова у справі №466/7880/13-п від 25 жовтня 2013 року, винним у вказаному ДТП визнано ОСОБА_4 . Оскільки відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2240086 застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», позивачем подано у страхову компанію всі необхідні документи для одержання страхового відшкодування.

Проте, всупереч вимогам ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» листом за вих. № 1229 від 04 червня 2014 року відмовила у виплаті страхового відшкодування, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № Ю-00526 від 11 вересня 2015 року складає 47 185,52 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 02 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 130 269,37 грн, з яких: страхове відшкодування у розмірі 46 675,52 грн, пеня у розмірі 41 124,13 грн за період з 07 жовтня 2014 року по 04 листопада 2016 року, інфляційні втрати у розмірі 31 589,67 грн за період з 04 червня 2014 року по 04 листопада 2016 року, три відсотки річних у розмірі 3 391,64 грн за період з 04червня 2014 року по 04 листопада 2016 року та судові витрати у справі.

Суд першої інстанції, дійшов висновку про протиправність дій страховика, необхідність стягнення з нього вартості збитків, завданих позивачу та відповідних штрафних санкцій, а також коштів за порушення виконання грошового зобов`язання.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 лютого 2017 року змінено.

Апеляційний суд в цілому погодився з висновками суду першої інстанції про протиправність дій страховика та наявності підстав для стягнення з нього коштів. Разом з тим суд апеляційної інстанції вказав, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги розмір збитків, що спричинені у ДТП, визначених за висновком експертного авто-товарознавчого дослідження від 11 вересня 2015 року без врахування того, що період, за який позивачем заявлено вимоги про стягнення пені та коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання частково передує даті оцінки розміру шкоди, яку взято до уваги при здійсненні розрахунку.

Крім того, апеляційний суд вказав, що судом першої інстанції не враховано, що подаючи заяву до страховика про виплату страхового відшкодування позивач фактично погодився із розміром визначеної шкоди саме відповідачем, про що вказав у заяві.

За результатом апеляційного розгляду з ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 стягнуто страхове відшкодування у розмірі 18 841,53 грн, пеню у розмірі 16 710,52 грн за період з 07 жовтня 2014 року по 04 листопада 2016 року, інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 15 149,96 грн за період з 04червня 2014 року по 04 листопада 2016 року, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 369,63 грн 04 червня 2014 року по 04 листопада 2016 року. В задоволенні решти позову відмовлено. Крім того, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 року та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 02 лютого 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі заявник вказує, що судапеляційної інстанції, змінюючи рішення першої інстанції, дійшов помилкового висновку про надання ОСОБА_1 згоди на виплату страхового відшкодування в розмірі 18 841,53 грн в спосіб звернення до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Крім того, на думку заявника, суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги експертний висновок від 11 вересня 2015 року № Ю-00526, яким підтверджується вартість відновлювального ремонту в розмірі 47 185,12 грн.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» надійшли заперечення на касаційну скаргу. У запереченнях відповідач зазначив, що касаційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_1 погодився з розміром страхового відшкодування в сумі 18 841,53 грн в спосіб подання відповідачу відповідної заяви.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, 16 травня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами встановлено, що 25 жовтня 2013 року, згідно постанови Шевченківського районного суду міста Львова, ОСОБА_4 . притягнено до адміністративної відповідальності за те, що він 03 вересня 2013 року, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat державний номерний знак НОМЕР_1 (цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідачем) на вулиці Кошиця в місті Львові здійснив зіткнення з автомобілем BMW 523, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, порушуючи при цьому правила дорожнього руху, внаслідок чого спричинив автомобілям технічні пошкодження. Вказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

До ухвалення постанови Шевченківським районним судом міста Львова від 25 жовтня 2013 року, після ДТП, що мала місце, автомобіль позивача був оглянутий за участі представника відповідача та оцінювача на предмет виявлення пошкоджень внаслідок ДТП та визначення вартості страхового відшкодування. Відповідно до висновку спеціаліста оцінювача від 13 жовтня 2013 року про вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача після ДТП, ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 18 841,53 грн.

21 листопада 2013 року позивачем було подано заяву про виплату страхового відшкодування, та згодом, у зв`язку із зміною платіжних реквізитів, подано додаткову заяву від 16 травня 2014 року, у яких позивач, крім іншого, зазначив, що він фактично погоджується на виплату такого відшкодування, у розмірі, який визначений страховиком.

Проте, ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», всупереч вимогам закону, виплату страхового відшкодування у передбачені законом строки (до 19 лютого 2014 року) не здійснила.

Листом від 04 червня 2014 року відповідач відмовив позивачу у здійсненні виплати з посиланням на висновок про несумісність пошкоджень транспортних засобів, що є учасниками ДТП та наявність ознак шахрайських дій.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу № Ю-00526 від 11 вересня 2015 року, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу і без врахування ПДВ КТЗ BMW 523 i, реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 47 185,52 грн.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у

встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну

внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну

третьої особи.

За змістом пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик, керуючись нормами статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом з цим відповідно до абзацу другого пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право

здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом

перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту

пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду

пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір

та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на

проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Зважаючи на викладене, відповідач який відповідно до вимог закону не виплатив страхове відшкодування у передбачений строк, є боржником, що прострочив виконання зобов`язання та повинен нести відповідальність, що встановлена законом. Тому, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильних висновків про протиправність дій страховика та необхідність стягнення з нього вартості збитків, завданих позивачу та відповідних штрафних санкцій, а також коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Щодо розміру страхового відшкодування суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, врахувавши, що позивач 21 листопада 2013 року та 16 травня 2014 року подавав ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» заяви про виплату страхового відшкодування, у яких в графі «розмір шкоди підтверджується» зазначено: «розрахунок страховика», особисто підписавши її, фактично погодився на виплату такого відшкодування в розмірі, що визначений страховиком (18 841,53 грн). Тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що за результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий фактично досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали (як позивача, так і відповідач) на проведенні додаткової оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Стягуючи зі страховика на користь позивача страхове відшкодування, що розраховане на підставі експертного висновку від 11 вересня 2015 року № Ю-00526, в розмірі 47 185,12 грн, на якому наполягав позивач, суд першої інстанції викладеного вище не врахував та дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку такого розміру виплати з огляду на наявність заяв про страхове відшкодування із погодженим сторонами розміром страхового відшкодування.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду в справі № 569/13697/15-ц (провадження № 61-5424св18).

Доводи касаційної скарги про помилковість висновку апеляційного суду щодо погодження ним страхового відшкодування у розмірі 18 841,53 грн колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються наведеними вище обставинами справи, які вказують на наявність такої згоди позивача на виплату йому страхового відшкодування у зазначеному розмірі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частини третьої статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Львівської області від 30 травня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель