Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1489/18
№ 2/733/48/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" квітня 2019 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі :

головуючого судді Карапиш Т.В.

при секретарі Донченко В.Ю.

за участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

Тростянецька сільська рада Ічнянського району Чернігівської області як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачі являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідачі не належним чином виконують свої батьківські обов'язки, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не займаються їх належним вихованням, матеріально не забезпечують, позбавлені батьківських прав по відношенню до старшої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Малолітній ОСОБА_5 на даний час перебуває у комунальному закладі медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок «Надія» на повному державному утриманні. Виконавчий комітет Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 14 березня 2019 року виніс рішення про влаштування малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які проживають разом із матір'ю, до КЗМСЗ « Прилуцький обласний будинок « Надія ». В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не виявляють інтересу до дітей, зловживають спиртними напоями, а тому підлягають позбавленню батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також повинні сплачувати аліменти на їх утримання.

Представник Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, так як відповідачі не піклуються про малолітніх дітей, не виконують обов'язків по їх вихованню та утриманню, по відношенню до старшої доньки вже позбавлені батьківських прав, а тому позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Також просив стягнути із відповідачів на користь комунального закладу медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок «Надія» аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні, вказавши, що стала на шлях виправлення та бажає належно здійснювати виховання своїх дітей. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Малолітній ОСОБА_5 влаштований до КЗМСЗ « Прилуцький обласний будинок «Надія». Вона має намір піклуватись про них та забезпечувати їх всім необхідним. Надана інформація служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області є недостовірною, так як вона здійснює виховання дітей належним чином, займається їх розвитком та навчанням, а також забезпечує медичний догляд.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків.

Судом встановлено, що відповідачі по справі являються батьками малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.22-30).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані в АДРЕСА_1, але за місцем реєстрації не проживають, що підтверджується актом обстеження проживання та реєстрації громадян від 24 вересня 2018 року (а.с.9) та довідками про склад сім'ї, виданими виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 06 листопада 2018 року (а.с.7-8).

Як вбачається із копій довідок про реєстрацію місця проживання особи від 07 березня 2018 року малолітні ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані також в АДРЕСА_1 (а.с.31-33). Згідно копії довідки-характеристики Комітету самоорганізації населення № 3 мікрорайону Рокитний Прилуцької міської ради Чернігівської області від 24 липня 2018 року малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із матір'ю та її співмешканцем в АДРЕСА_6 (а.с.35). Батько дітей з ними не проживає.

Згідно повідомлення служби у справах дітей Ічнянської районної державної адміністрації від 10 вересня 2018 року № 01-10/178 малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, був відібраний у матері ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 28 серпня 2018 року № 300 (а.с.14,16).

Рішенням виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 13 лютого 2019 року малолітнього ОСОБА_5, який перебував у патронатній сім'ї, з 06 березня 2019 року влаштовано до комунального закладу медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок « Надія » (а.с.75).

Крім того, виконавчий комітет Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 14 березня 2019 року виніс рішення про влаштування малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які проживають із ОСОБА_1, до КЗМСЗ « Прилуцький обласний будинок « Надія » (а.с.85).

Відповідно до висновку Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, як органу опіки та піклування, від 26 вересня 2018 року № 39 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, так як відповідачі не турбуються про фізичний та духовний розвиток дітей, не займаються їх вихованням, утриманням, фактично само ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків (а.с.10-11).

Також із матеріалів справи вбачається, що відповідачі по відношенню до старшої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, вже позбавлені батьківських прав (а.с.5-6 ).

Згідно інформації служби у справах дітей Ічнянської районної державної адміністрації від 27 серпня 2018 року № 01-10/167 ОСОБА_1 не опікується дітьми, не забезпечує належних умов для розвитку та виховання дітей, протягом 2018 року тричі притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП - неналежне виконання батьківських обов'язків. За повідомленням Прилуцької міської дитячої лікарні ОСОБА_5 неодноразово доставлялася до лікарні без матері у супроводі працівників служби у справах дітей та поліції (а.с.12). Дані факти підтверджуються копіями повідомлень, наданих Прилуцьким відділом поліції ГУНП в Чернігівській області (а.с.35-39).

Відповідно до повідомлення Прилуцького наркологічного диспансеру ОСОБА_1 перебуває на обліку в даному закладі з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація (а.с.13).

Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" вказують, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 4 ст. 155 СК України вказує, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 за № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Положенням пункту 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення осіб батьківських прав або відібрання дітей від батьків, судам необхідно з'ясовувати конкретні обставини ухилення батьків від виконання своїх обов'язків та якими доказами вони підтверджуються.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують продуктами харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дітей. До того ж ОСОБА_2 не проживає разом з дітьми та жодного разу не відвідав останніх. ОСОБА_1 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, перебуває на обліку в Прилуцькому наркологічному диспансері, схильна до вживання алкогольних напоїв.

Наведене підтверджує факт ухилення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, враховуючи інтереси малолітніх дітей, суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_5 з 06 березня 2019 року перебуває в комунальному закладі медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок « Надія » на повному державному утриманні. Малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на даний час проживають разом із відповідачкою ОСОБА_1, хоча і винесено рішення виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області 14 березня 2019 року про влаштування малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Зважаючи на вищенаведене, виходячи винятково з інтересів дітей, враховуючи наявність факту ухилення відповідачів від свого обов'язку їх виховувати та утримувати, суд вважає вимоги представника позивача про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей задовольнити частково, стягнувши з останніх на користь комунального закладу медико-соціального захисту « Прилуцький обласний будинок « Надія » аліменти на утримання ОСОБА_5в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3, то суд вважає відмовити в їх задоволенні, так як на даний час остаточно не вирішене питання про місцеперебування та утримання дітей.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1921 гривня 00 копійок солідарно.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81,141,247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 141,150,164, 170, 180, 181,182 Сімейного кодексу України, Конституцією України, ЗУ «Про охорону дитинства»,Постановою Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року за № 3 суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровану в АДРЕСА_1, проживаючу в АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого в АДРЕСА_1, батьківських прав відносно їх малолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої в АДРЕСА_1, проживаючої в АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1,на користь комунального закладу медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок «Надія» аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого в АДРЕСА_1,на користь комунального закладу медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок «Надія» аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок солідарно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш