УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2019 року

м. Київ

справа № 757/12855/18-ц

провадження № 61-12173ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила визнати недійсними договір про надання споживчого кредиту № 0, укладений між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі - АКІБ «Укрсиббанк») 28 лютого 2008 року, та договір іпотеки № 78350 від 28 лютого 2008 року.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову та просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 ;заборонити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк»(далі - ПАТ «Дельта Банк») уступати (продавати, передавати) заборгованість за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» від 28 лютого 2008 року, забезпеченням виконання грошового зобов`язання, за яким є нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору іпотеки № 78350 від 28 лютого 2008 року до вирішення спору по суті.

Заява обґрунтована тим, що передана в іпотеку квартира по АДРЕСА_1 є єдиним житлом позивача та її родини. Відповідачі без повідомлень позивача вважають за можливе перепродати борг, а тому існує загроза передачі майна третій особі. Підставою внесення будь-яких записів в Державний реєстр речових прав є саме договір іпотеки, який оспорюється позивачем.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти дії щодо відчуження спірної квартирою є співмірним з заявленою вимогою, його невжиття може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі, у разі задоволення позову.

ПостановоюКиївського апеляційного суду від 22 травня 2019 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , скасовано. В цій частині в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту, який просить застосувати ОСОБА_1 , не є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки будь-які вимоги щодо квартири не заявлялись.

У разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 кредитний договір та договір іпотеки вважатимуться недійсними з моменту набрання рішенням суду законної сили і таке судове рішення не потребуватиме примусового виконання, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулась.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у липні 2019 року, ОСОБА_1 просить скасуватипостанову Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року та залишити в силі ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року у відповідній частині, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки така квартира не є предметом спору в цій справі. Крім того, у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 кредитний договір та договір іпотеки вважатимуться недійсними з моменту набрання рішенням суду законної сили і таке рішення в цій справі не потребуватиме примусового виконання. Тому в цьому випадку не може йтися про утруднення виконання можливого рішення, ухваленого на користь позивача.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICESv. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п`ятої та шостої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 травня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель