Справа № 454/2862/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ "ОККО-РІТЕЙЛ" про стягнення середнього заробітку-,,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» про стягнення середнього заробітку, у позовній заяві вказав, що 29.09.2016 року він уклав з Міністерством оборони України контракт на проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на термін 3 роки. Зазначає, що на момент укладення контракту з Міністерством оборони України на проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу 29.09.2016 року, позивач працював у відповідача з 17.08.2016 року на посаді молодшого оператора АЗС на підставі відповідного трудового договору. З покликанням на ст. 65 Конституції України, ч.6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.3 ст. 119 КЗпП України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зазначає, що з моменту 29.09.2016 року, коли він був прийнятий на військову службу за строковим контрактом на проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, закон гарантує йому збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в якому він працював на час вступу на військову службу, до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації. Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Згідно ст. 21 КЗпПУ, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. Частиною першою ст. 115 КЗпПУ, передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Вказує на те, що з 29.09.2016 року, з моменту укладення ним контракту з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу відповідач, нехтуючи вимогами закону щодо своєчасного розрахунку з працівником та в порушення умовам трудового договору, припинив позивачу виплати заробітної плати у повному обсязі. Також зазначає, що військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово звертався з листами до ТзОВ «ОККО-Р1ТЕЙЛ» про причини припинення виплати заробітної плати позивачу, однак до цього часу відповідач не виплатив йому середній заробіток. Крім цього, військовий комісар звертався з листом до Сокальської РДА про причини припинення виплати заробітної плати ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ». У листі Сокальська РДА повідома, про те, що нею скеровано запит 28.08.2017 року в Головне управління Держпраці у Львівській області для проведення інспекційної перевірки, відповідь на яку отримано 11.10.2017 року. Згідно листа ГУ Держпраці у Львівській області повідомило Сокальську РДА про те, що з ОСОБА_1 укладено контракт на проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу 29.09.2016 року терміном на 3 роки. У даному листі ГУ Держпраці у Львівській області зробило безпідставний та необгрунтований висновок про те, що для працівників, які уклали контракт на проходження військової служби на інший період (3, 5, 10 років), гарантії щодо збереження місця роботи, посади та середнього заробітку чинним законодавством з 08.03.2015 по 06.12.2016 не були передбачені. Такі працівники підлягають звільненню на підставі п.3 ст. 36 КЗпПУ, а гарантії щодо збереження місця роботи, посади та середнього заробітку на позивача не поширюються. Однак, зазначає, що даний висновок ГУ Держпраці у Львівській області спростовується правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 205/1993/17-ц, де суд встановив, що позивач 28.11.2016 року був прийнятий на військову службу за строковим контрактом на проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, та з цього моменту закон гарантує збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в якому працював позивач на час вступу на військову службу, до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації. Відтак, безпідставне прострочення відповідача по виплаті середнього заробітку склало майже 24 календарних місяців. Зазначає, що відповідно до Довідки про доходи №84/ЛВ від 30.05.2018 року, що видана відповідачем, сума доходу за період з 01.11.2017 року по 30.04.201 8 року ОСОБА_1 становить 0 грн. Відповідно до довідки про заробітну плату №122/ЛВ від 06.08.2018 року, що видана відповідачем, заробітна плата ОСОБА_1 становить: за серпень 2016 року - 1577,33 грн. - 10 робочих днів, за вересень 2016 року - 4107,04 грн. - 20 робочих днів; премія 177,14 грн., а всього - 5861,51 грн. Середній заробіток визначається відповідно до постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року виходячи з виплат за останні 2 місяці. Відповідно, середньоденна заробітня плата позивача за вказаний період становить - 195,38 грн. Просить стягнути з відповідача у його користь середній заробіток з 29.09.2016 року по дату винесення судового рішення по справі, з розрахунку - 195,38 грн. за кожен робочий день невиплати середнього заробітку.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що ТОВ «ОККО-Рітейл» не визнає доводів, що викладені позивачем у заяві, вважає їх безпідставними з огляду на таке. Положеннями ч.3 ст. 119 КЗпП (в редакції, чинній на час укладення позивачем контракту) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначає, що зі змісту вказаної норми чітко випливає, що для виникнення права військовослужбовців-контрактників на збереження місця роботи, посади і середнього заробітку повинні настати у сукупності такі юридичні факти: контракт повинен бути укладений під час дії особливого періоду; у контракті повинна бути визначена умова, згідно з якою особа (працівник) приймається на військову службу: до закінчення особливого періоду або до дня фактичного звільнення. Другий з названих юридичних фактів, а саме термін (строк), на який працівник приймається на військову службу, є ключовою ознакою для виокремлення видів контрактів, на основі яких можуть оформлятися відносини між Державою та громадянами України з питань проходження військової служби. Диференціація контрактів за строком (терміном), на який вони укладаються відображена в нормах ч. 18 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008. Зокрема, відповідно до цієї норми розрізняють контракти: з військовослужбовцями, прийнятими на посади рядового складу, які укладаються строком на 3 роки; з військовослужбовцями, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану, які укладаються до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Відтак, беручи до уваги вказані вище норми, можна зробити висновок, що у ч.3 ст. 119 КЗпП, в контексті виникнення права працівників на збереження місця роботи, посади і середнього заробітку, йдеться про працівників, які уклали не будь-який вид контракту про прийняття на військову службу, а винятково той, що передбачений абз. 8 ч. 18 Положення, та ч.3 чт.23 вказаного вище Закону, а саме контракт, який укладається до закінчення особливого періоду. В свою чергу, контракт з позивачем ОСОБА_1 , укладений 29.09.2016 року, вид укладеного контракту - про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Контракт укладено строком на 3 роки. Зазначає, що перший з названих фактів відображає, що контракт не був укладений з працівником під час дії особливого періоду. Крім цього, ОСОБА_1 вступив на військову службу 29.09.2016р., тобто у період, коли оголошена Указом Президента України часткова мобілізація вже завершилася. Другий та третій з названих фактів дають можливість зробити висновок, що ОСОБА_1 укладено вид контракту, який передбачений абз.1 ч.18 Положення, а саме контракт, який укладається з військовослужбовцями, прийнятими на посади рядового складу строком на 3 роки. Такий вид контракту не аналогічний тому виду, який відображений у нормах ч.3 ст. 119 КЗпПУ. Відтак, працівники, які його укладають, повинні вважатися такими, що не мають права на збереження місця роботи, посади і середнього заробітку у разі прийняття їх на військову службу. Просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ОККО-Рітейл» про стягнення середнього заробітку повністю. Розгляд справи здійснювати у відсутності представника відповідача.

У наданій відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 адвокат Романик Ю.З. заперечив доводи відповідача, що викладені у відзиві та підтримав обґрунтування, що викладене у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Романик Ю.З. в судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ОККО-Рітейл» в судове засідання не прибув, у наданому суду відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії контракту від 29.09.2016 року, встановлено, що такий ОСОБА_1 уклав з Міністерством оборони України на проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на термін 3 роки.

Також встановлено, що на момент укладення вказаного контракту з Міністерством оборони України Гупало Ю.А. з 17.08.2016р. працював у ТОВ «ОККО-Рітейл» на посаді молодшого оператора АЗС, що сторонами не заперечується.

Із копій листів військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.05.2017р., 06.06.2017р., 20.07.2017р., 24.07.2017р., що адресовані директору ТОВ «ОККО-Рітейл», встановлено, що у таких порушувалось питання щодо зокрема причин припинення виплати заробітної плати ОСОБА_1 , оскільки даний громадянин прийнятий на військову службу за контрактом.

Відповідно до копії листа ГУ Держпраці у Львівській області від 09.2017р. на ім`я голови Сокальської РДА, зокрема встановлено, що для працівників, які уклали контракт на проходження військової служби на інший період (3, 5, 10 років) ніж до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, на шість місяців, гарантії щодо збереження місця роботи, посади та середнього заробітку чинним законодавством з 089.02.2015р. по 06.12.2016р. не були передбачені. Відтак, гарантії щодо збереження місця роботи, посади та середнього заробітку ОСОБА_2 не поширюються.

Відповідно до частини третьої статті 119 КЗпП України (в редакції станом на 29.09.2016р., чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Із даних правовідносин Верховний Суд України виклав свою правову позицію зокрема у постанові від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц, де зазначено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Указ Президента України від 26 вересня 2016 року N 411/2016 "Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року N 15", не містить положень, які скасовують дію особливого періоду в Україні, та стосується лише проведення у вересні - жовтні 2016 року звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, крім тих, які висловили бажання продовжувати військову службу.

Окрім наведеної постанови, таку саму правову позицію сформульовано і в інших постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 131/1449/16-ц; від 14.02.2018р. в справі №727/2187/16-ц; від 20.02.2018р. в справі №640/4439/16-ц; від 21.02.2018р. у справі № 211/1546/16-ц.

Відповідно до вищезазначеного, контракт, укладений з ОСОБА_1 , 29.09.2016 року з Міністерством оборони України на проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на термін 3 роки, в період дії особливого періоду.

Відтак, згідно ч. 3 ст. 119 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за позивачем ОСОБА_1 зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, у якому він працював на час призову.

Згідно дослідженої довідки про доходи №84/ЛВ від 30.05.2018 року, що видана ТзОВ «ОККО-Рітейл», сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.11.2017 року по 30.04.2018 року ОСОБА_1 становить 0 грн.

Відповідно до довідки №122/ЛВ від 06.08.2018р. про заробітну плату та інші прибутки, що видана ТзОВ «ОККО-Рітейл» за період 18.08.16р. - 30.09.16р., заробітна плата ОСОБА_1 становить: за серпень 2016 року - 1577,33 грн.; за вересень 2016 року - 4284,18 грн. Всього - 5861,51 грн.

Середній заробіток визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року виходячи з виплат за останні 2 місяці.

Відповідно до листа № 1159 від 10.04.2019 року ТзОВ «ОККО-Рітейл» та витягів з табелів обліку використання робочого часу працівників АЗС № ЛВ 47 ТзОВ «ОККО-Рітейл» за серпень та вересень 2016 року, встановлено, що в серпні 2016 року ОСОБА_1 відпрацював 96 годин та у вересні 2016 року він відпрацював 180 годин. Відповідно середньоденна зарплата ОСОБА_1 за серпень 2016 року становить - 131,44 грн. та за вересень 2016 року - 190.41 грн..

Таким чином, середньоденна зарплата ОСОБА_1 за серпень 2016 року - вересень 2016 року становить 160.92 грн.

В свою чергу, кількість робочих днів невиплаченого середнього заробітку з 29.09.2016 року по 31.12.2016 року складає - 66 робочих днів; з 01.02.2017 року по 31.12.2017 року - 248 робочих днів; з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 250 робочих днів; з 01.01.2019 року по 20.06.2019 року - 114 робочих днів.

Відтак, кількість робочих днів невиплаченого середнього заробітку з 29.09.2016 року по 20.06.2019 року становить 678 робочих днів, відповідно невиплачений середній заробіток позивачу ОСОБА_1 відповідачем ТзОВ «ОККО-Рітейл» за даний період складає 109103,76 грн. ( 678 х 160,92грн. = 109103,76 грн.)

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача ТзОВ «ОККО-Рітейл» середнього заробітку за період з 29.09.2016р. по дату винесення судового рішення в справі підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-РІТЕЙЛ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток з 29.09.2016 року по дату винесення судового рішення по справі 20.06.2019 року в сумі 109103(сто дев`ять тисяч сто три) грн. 76 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-РІТЕЙЛ» на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук