Справа № 703/4054/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Пасацької Л.А.

секретаря судового засідання Покотиленко І.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Сміла Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на навчання повнолітньої доньки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась 05.11.2018 до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається на денній формі навчання 2-го курсу Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського, ІV рівня акредитації.

Вона несе всі витрати по утриманню повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, зокрема сплачує витрати на навчання, проживання, харчування, проїзд у громадському транспорті та купує необхідні речі.

Відповідач отримує дохід і може надавати їй матеріальну допомогу, однак добровільно цього робити не бажає, в звязку з чим вона звернулася до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 21.11.2018 р. відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче судове засідання, за результатами якого 25.01.2019 справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Крім того зазначила, що вона є багатодітною матірю, на даний час окрім доньки має ще трьох неповнолітніх дітей, які також потребують допомоги, вона з чоловіком не працюють, допомоги на дітей вона не отримує, а тому перебуває у складній матеріальній ситуації.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засідання позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на навчання доньки ОСОБА_3, однак вважає, що сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач, не має можливості, оскільки отримує майже мінімальну заробітну, з якої ним сплачуються комунальні платежі, купуються продукти харчування, а також ліки для його теперішньої дружини та її обстеження в лікарнях. Просить визначити до стягнення з нього аліментів на навчання доньки у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. При цьому зазначив що дружина отримує пенсію, інших дітей він не має, стягнень за виконавчими листами з нього не здійснюються, отримує субсидію за житлово-комунальні послуги.

Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши наявні в матеріалах справи письмові докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку:

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки сторонами обставини щодо батьківства стосовно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнані, а тому доказування не підлягають.

Позивач змінила прізвище з «Німченко» на «Литвин» після розірвання шлюбу з відповідачем, та в подальшому внаслідок укладення шлюбу змінила з «Литвин» на «Забуранна» (а.с.3-4).

Як вбачається з довідки №25/296, виданої 28.06.2018 р. деканом факультету педагогіки та психології Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського, IV рівня акредитації, ОСОБА_3 навчається на другому курсі вказаного університету на факультеті педагогіки та психології. Спеціальність 053 Психологія, на денній формі навчання, за кошти державного бюджету. Термін навчання 3 роки 10 місяців з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року (а.с.6).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 зазначила, що її спільна з відповідачем донька ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, в звязку з продовженням навчання в університеті, таку допомогу надає лише вона та несе витрати на утримання доньки ОСОБА_3, сплачує витрати на навчання, проживання, харчування, проїзд в громадському транспорті, купує необхідні речі для навчання.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх доводів щодо утримання спільної з відповідачем доньки ОСОБА_3, позивач надала суду чеки, квитанції та проїзні квитки.

Разом з тим, з квитанцій та чеків, які відмічені судом порядковими номерами 2, 3, 4, 5, 7, 10, 11, 13, 15, 20, 21 не можливо встановити, що саме було оплачено та необхідність такої речі чи послуги саме ОСОБА_3

Разом з тим, з вищевказаних квитків неможливо встановити, в якому місті вони надавалися пасажиру та здійснював сам проїзд у міському автобусі, в звязку з чим суд не приймає їх як доказ.

Відповідно до квитанцій №0.0.837979393.1 від 29 серпня 2017 року та №0.0.946376149.1 від 22 січня 2018 року, ОСОБА_3 сплатила 2200 гривень за кожною квитанцією на рахунок Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського за гуртожиток (а.с.10, 12).

Враховуючи, що ОСОБА_3 навчається у навчальному закладі, який територіально розташований в м. Миколаїв, сплачує грошові кошти на рахунок вказаного навчального закладу за проживання в гуртожитку, при цьому навчання відбувається за денною формою, що потребує особистого відвідування навчання кожного навчального дня, що виключає можливість повнолітньої особи влаштуватись на роботу та отримувати додатковий дохід, окрім як стипендії.

Як вбачається з наданих позивачем квитанцій, які відмічені судом порядковими номерами 1, 6, 8, 9, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 22, 23-31, продукти харчування та канцелярські товари були придбані в магазинах, що розташовані в м. Сміла у період з 03 вересня 2018 року по 05 листопада 2018 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач ОСОБА_1 являється матірю чотирьох дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, 2014 року (а.с.31).

Враховуючи, що син позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, досяг шкільного віку, суд вважає, що витрати понесені позивачем ОСОБА_1 на придбання канцелярських товарів зазначених у квитанціях та чеках не може беззаперечно свідчити, що такі були придбані саме для потреб доньки ОСОБА_3, так як вони могли бути придбані для потреб сина ОСОБА_6

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_3 у період навчання у освітньому закладі проживає в м. Миколаїв, навчальний рік, як загальновідомо, розпочинається з 01 вересня, зазначені у квитанціях та чеках наданих позивачем, які відмічені судом за номерами 1, 6, 8, 9, 12, 14, 16, 17, 18, 19, 22, 23-31, продукти харчування та канцелярські товари придбані в м. Сміла у період з 03 вересня 2018 року по 05 листопада 2018 року, тобто поза межами міста, в якому в зазначений період проживає ОСОБА_3, та у період її навчання, суд приходить до висновку, що зазначені квитанції та чеки не доводять безумовних витрат позивача на утримання спільної з відповідачем доньки.

Відповідно до посвідчення №БС 047944 (244), виданого виконавчим комітетом Смілянської міської ради 03 квітня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7, предявник цього посвідчення має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_6, 2014 року (а.с.31).

Згідно ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», багатодітна сімя - сімя, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сімї включаються також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років.

Відповідно до ч.10 ст.19 Закону України «Про охорону дитинства», студенти вищих навчальних закладів із числа дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, перебувають на повному утриманні держави. Студентам, які є дітьми з інвалідністю та особами з інвалідністю I-III групи, студентам із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям", включаючи студентів з багатодітних сімей, призначається соціальна стипендія та може надаватися додаткова соціальна і матеріальна допомога.

Враховуючи, що ОСОБА_3 являється студентом з багатодітної сімї, відтак її повинна бути призначена соціальної стипендії та може надаватися додаткова соціальна і матеріальна допомога.

При цьому, суд має зазначити, що призначення соціальної стипендії особам, які перелічені у ч.10 ст.19 Закону України «Про охорону дитинства», серед яких студенти з багатодітних сімей, є обовязковим.

Позивач, зазначивши про відсутність стипендії доньки згідно довідки від 01.03.2019 доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_3 не отримує соціальної стипендії та їй не надається додаткова соціальна і матеріальна допомога, матеріали цивільної справи не містить.

На підставі вищевикладеного та зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивачем доведено письмовими доказами лише наявність матеріальних витрат спільної з відповідачем доньки ОСОБА_3 на проживання у гуртожитку.

При цьому, як вбачається з квитанції №0.0.837979393.1 та №0.0.946376149.1, за якими ОСОБА_3 сплатила 2200 гривень за кожною квитанцією на рахунок Миколаївського національного університету ім. В.О.Сухомлинського за гуртожиток, сплата відбувалася 29 серпня 2017 року та 22 січня 2018 року відповідно, тобто на початку навчання у навчальному закладі та на початку наступного календарного року.

Доказів, що ОСОБА_3 сплачує грошові кошти за проживання у гуртожитку навчального закладу кожного місяця, матеріали цивільної справи не містять, в звязку з чим суд приходить до висновку, що такі кожного місяця не сплачуються.

Разом з тим, при вирішення даної цивільної справи, суд приймає до уваги, що ОСОБА_3, окрім витрат на проживання у гуртожитку за місцем навчання, беззаперечно несе й інші витрати повязані з придбанням продуктів харчування, одягу, відвідування заходів для її культурного, духовного та морального розвитку та інше, в звязку з чим потребує матеріальної допомоги від батьків.

При цьому, вищевказану матеріальну допомогу, на думку суду, не має можливості забезпечити на достатньому рівні позивач, у якої на утриманні, без врахування доньки ОСОБА_3, перебуває троє малолітніх дітей.

Відповідно до довідки про доходи №4 від 08 січня 2019 року, ОСОБА_2 з 22 вересня 2015 року працює оператором заправних станцій 2 розряду в АЗС 23011 м. Сміла, вул. Мазура, ПАТ «Укрнафта» Відділення реалізації нафтопродуктів по Черкаській області та за період з вересня 2018 року по грудень 2018 року його заробітна плата склала 25773 гривні 92 копійки, з якої вирахувано 386 гривень 62 копійки військового збору та 4639 гривень 31 копійку утримано ПДФО (а.с.30).

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, отримує стабільний заробіток, який хоча і не являється великим, одружений, його дружина, яка отримує пенсію, потребує лікування, проте інших дітей він не має, стягнення за виконавчими документами з нього не здійснюються, отримує субсидію на відшкодування витрат за комунальні послуги, а тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на навчання його спільної з позивачем доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як вбачається з цитологічного дослідження від 03 вересня 2018 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_7, працює оператором ПАТ «Укрнафта» встановлено діагноз: «атроф. колпіт, спайкова хв., оваріоектолі справа» (а.с.25).

Разом з тим, суддя не являється фахівцем у галузі медицини, в звязку з чим позбавлений обєктивної можливості прийти до висновку щодо необхідності, за наявності зазначеного у вищевказаному цитологічному дослідженні діагнозу, проходження курсу лікування, вартості його проходження, які медичні препарати призначаються у даному випадку.

Згідно квитанції про сплату послуг від 10 жовтня 2018 року, виданої діагностичним центром «Лабсервіс», ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, необхідно сплати грошові кошти у сумі 310 гривень за відібрання зразків крові та проведення досліджень (а.с.25).

Відповідно до замовлень відібрання зразків та проведення досліджень в лабораторії «Сінево», здійсненого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, їх вартість складає 544 гривні та 1015 гривень (а.с.28, 29).

Як вбачається з квитанцій наданих відповідачем, такими підтверджено сплату 544 гривень за проведення досліджень в лабораторії «Сінево», а також придбання медичних препаратів (а.с.26,27).

Однак, як вбачається з вищевказаного цитологічного дослідження, дружина відповідача працює оператором ПАТ «Укрнафта», в звязку з чим отримує заробітну плату та має можливість самостійно оплатити проведення вищевказаних досліджень.

Доказів, які свідчать про те, що дружина відповідача звільнена з роботи та перебуває на його утриманні, матеріали цивільної справи не містяться.

Враховуючи вищевикладене, суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2, що сплата ним комунальних послуг та хворобою його дружини, на лікування якої необхідні кошти, є підставою для зменшення частини аліментів, які будуть стягуватися на його доньку, яка продовжує навчатися.

Будь-яких доказів перебування на утриманні відповідача ОСОБА_2 інших дітей, сплати аліментів, стягнень за виконавчими документами, матеріали цивільної справи не містять.

Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батька та право на повноцінне життя і всебічний розвиток.

Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обовязку щодо утримання дитини обох батьків, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, стан здоровя дитини, позивача та відповідача, сімейний стан останніх та наявність у них на утриманні інших осіб, можливість сплачувати відповідачем аліменти, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є прийнятним.

Відповідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_9 підлягає задоволенню та з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягувати аліменти на період навчання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 05 листопада 2018 року, і до закінчення донькою навчання.

Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.ст.182, 191, 199, 200 СК України та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 89, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355, 430 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05.11.2018 р. до закінчення навчання до 30.06.2021 р.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та проголошено 25.03.2019 о 16 год. 30 хв.

Сторони у справі:

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Головуючий: Л. А. Пасацька