Ухвала

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 753/11845/18

провадження № 61-132ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнових збитків та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом.

Також, у червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив в порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та про заборону її відчуження.

Заява мотивована тим, що його представником направлялася ОСОБА_1 досудова вимога, відповіді на яку не отримано. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач ігнорував пропозиції щодо досудового врегулювання спору, на виклики слідчого під час розслідування справи не з`являвся. Йому стало відомо про бажання відповідача продати майно, яке йому належить, зокрема квартиру АДРЕСА_1 задля уникнення арешту майна та його примусового продажу. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру та заборони її відчуження може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дарницький районний суд міста Києва ухвалою від 12 липня 2018 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутня реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову.

Київський апеляційний суд постановою від 06 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким заяву задовольнив частково. В порядку забезпечення позову наклав арешт на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 . В решті вимог відмовив.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що обраний позивачем вид забезпечення позову у вигляді арешту узгоджується із заявленими позовними вимогами, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.Разом із цим, не потребується додаткового оголошення заборони відчуження вказаної квартири, оскільки арешт майна, як вид забезпечення позову, полягає в забороні розпорядження цим майном будь-яким чином та унеможливлює його відчуження до вирішення справи по суті.

08 січня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 09 січня 2019 року для розгляду справи визначено суддю-доповідача Пророка В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було надати квитанцію (платіжне доручення) про сплату судового збору або належним чином завірені документи, що посвідчують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, та встановлено строк для виправлення вказаних недоліків до 20 березня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, і роз`яснено заявнику наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду заявником подано 27 лютого 2019 року матеріали на усунення недоліків. Вимоги ухвали заявником виконано.

У зв`язку із обранням до Великої Палати Верховного Суду суддю Пророка В. В. відповідно до розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року № 757/0/220-19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 20 червня 2019 року визначено суддю-доповідача Зайцева А. Ю.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема проігноровано грубе порушення позивачем норм процесуального права та заздалегідь складену ним апеляційну скаргу від 21 червня 2018 року на судове рішення, якого на той момент ще не існувало, порушено порядок розгляду заяви про забезпечення позову. Позивачем та його представником не надано жодних належних доказів, які б свідчили про те, що ним були здійснені дії щодо продажу майна. Постанова апеляційного суду є необґрунтованою та протиправною, а вимоги, викладені в ній, є безпідставними, що не відповідають чинному законодавству.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ціна позову становить 374 776,57 грн.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 на праві власності належить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , докази наявності у нього іншого майна відсутні.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову постанову про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, дійшов правильного висновку про те, що між сторонами існує спір, обраний позивачем вид забезпечення позову узгоджується із заявленими позовними вимогами, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Касаційна скарга не містить аргументів порушення прав заявника оскаржуваною постановою про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до їх скасування судом або протягом строків, встановлених статтею 158 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнових збитків та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило