Справа № 361/2022/19
Провадження № 2-о/361/104/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Мищенко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2.

Заявник зазначала, що вона має статус внутрішньо переміщеної особи, є дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

14 січня 1978 року після укладення шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про шлюб.

Її батько ОСОБА_2 був взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та фактично проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_2 помер за місцем своєї реєстрації на окупованій території в м. Макіївка Донецької області, 04 березня 2019 року, про що Гірницьким відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маківка Державної ОСОБА_3 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано свідоцтво про смерть серії ДНР № 134676 від 04 березня 2019 року.

Для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 вона звернулася до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, однак, їй було відмовлено, посилаючись на те, що для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отримати свідоцтво про смерть неможливо, оскільки, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнято для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 04 березня 2019 року м. Макіївка Гірницького району Донецької області, Україна.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

В судове засідання представник заінтересованої особи Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася 08 серпня 1956 року, є дочкою ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.7), але 14 січня 1978 року після укладення шлюбу з ОСОБА_4 змінила своє прізвище на ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8).

Заявник ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 15 березня 2016 році № НОМЕР_1 (а.с.6).

ОСОБА_2 був взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та фактично проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою від 25 листопада 2014 року № НОМЕР_2 (а.с.10).

Відповідно до довідки про причини смерті до форми №106/у №70 від 04 березня 2019 року, смерть ОСОБА_2, настала у віці 85 років 04 березня 2019 року від хронічної серцево-судинної недостатності.

Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовлено заявнику ОСОБА_1В в проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2І, який помер 04 березня 2019 року, оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується листом №682/16.6-79 від 19 березня 2019 року (а.с.12).

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024.

Згідно ч.1 ст.316 Цивільного процесуального кодексу України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.317 Цивільного процесуального кодексу України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч.4 ст.317 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Суд вважає, що заявником надані достатні докази, якими підтверджується факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в м. Макіївка Гірницького району Донецької області, Україна, з датою смерті 04 березня 2019 року.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер у віці 85 років, 04 березня 2019 року, в м. Макіївка Гірницького району Донецької області, Україна, причина смерті - хронічна серцево-судинна недостатність, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 258-259, 263-265, 293, 315-317 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер у віці 85 років, 04 березня 2019 року в місті Макіївка Гірницького району Донецької області, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, що підтверджується довідкою про причини смерті до форми №106/у №70 від 04 березня 2019 року.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Сердинський