Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 671/462/17

провадження № 61-27624св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - керівник Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Волочиська районна державна адміністрація Хмельницької області, Чемеровецька районна державна адміністрація Хмельницької області, ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області у складі судді Павлової А. С.

від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Спірідонової Т. В.,

від 05 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року керівник Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - Волочиська РДА у Хмельницькій області), Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області (далі - Чемеровецька РДА Хмельницької області), ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок.

Позовну заяву мотивовано тим, що розпорядженнями Волочиської РДА

від 23 листопада 2012 року та Чемеровецької РДА від 17 жовтня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства, а наказами Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області від 29 січня 2014 року, 24 березня 2014 року затверджено цю документацію, а також передано в оренду ОСОБА_1 шість земельних ділянок загальною площею 92,3300 га з метою ведення фермерського господарства, у зв`язку із чим між Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області та ОСОБА_1 07 травня

2014 року та 24 березня 2014 року укладено відповідні договори оренди земельних ділянок. В подальшому ОСОБА_1 усі вищезазначені земельні ділянки загальною площею 92,3300 га на весь строк дії договорів оренди передав в суборенду ТОВ «Енселко Агро».

Прокурор зазначав, що оскаржувані розпорядження, накази прийнято з порушенням вимог земельного законодавства та всупереч установленій процедурі набуття права оренди на земельні ділянки з метою ведення фермерського господарства, зокрема: земельні ділянки надано не єдиним масивом, а на значній відстані одна від одної за межами населених пунктів Бубнівської та Трительницької сільських рад Волочиського району та Вівсянської сільської ради Чемеровецького району Хмельницькій області; у заявах (клопотаннях) про надання земельних ділянок в оренду не обґрунтовано розміри земельних ділянок з урахуванням можливості їх обробітку, необхідності отримання таких великих площ земельних ділянок, не зазначено перспектив діяльності фермерського господарства, не надано підтвердження наявності необхідної техніки для обробітку такої площі землі, не проведено обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно з законом. Зазначене свідчить про те, що наміру займатися фермерським господарством ОСОБА_1 не мав. На відсутність у ОСОБА_1 наміру займатись фермерським господарством та його дійсну мету вказує те, що останній, через 2 місяці після одержання вказаних земель в оренду, передав всі отримані земельні ділянки в суборенду ТОВ «Енселко Агро», з яким перебував у трудових відносинах. При укладені оспорюваних договорів оренди сторонами не дотримано порядку передачі земельної ділянки в оренди, а саме без здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив визнати незаконними та скасуватирозпорядження голови Волочиської РДА від 23 листопада

2012 року та розпорядження голови Чемеровецької РДА від 17 жовтня

2012 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства; накази Головного управління Держземагентства від 29 січня, 24 березня 2014 року, визнати недійсними 6 договорів оренди земельних ділянок загальною площею 92,3300 га, укладених між Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області та ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року у задоволенні позову керівника Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при вирішенні питання про передачу в оренду ОСОБА_1 земельних ділянок для ведення фермерського господарства порушені вимоги Закону України «Про фермерське господарство» та Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», однак позивач пропустив строк позовної давності, оскільки право на звернення до суду з таким позовом виникло у 2012 році, а з позовом прокурор звернувся 30 березня 2017 року, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області відхилено, а рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та обґрунтовано вважав за можливе відмовити у задоволенні позову, з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заступник прокурора Хмельницької області просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували те, що прокурору про порушення законодавства при прийнятті розпоряджень Волочиською РДА та наказів Головним управлінням Держземагентства стало відомо лише у лютому-березні 2017 року, після отримання копій цих документів, а тому висновки судів про пропуск прокурором строку позовної давності є помилковим.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року від Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Волочиської РДА Хмельницької області, Чемеровецької РДА Хмельницької області надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких вони посилаються на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.

У грудні 2017 року від ОСОБА_1 також надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він посилається на те, що про порушення чинного законодавства держава в особі відповідних органів могла дізнатися

з 2012 року, коли були видані оспорювані розпорядження, а тому доводи прокурора є необґрунтованими.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 671/462/17 (провадження № 61-27624св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

11 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу Білоконь О. В.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до голови Чемеровецької РДА із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки щодо оформлення права користування земельними ділянками із земель запасу для створення фермерського господарства, які розташовані за межами населеного пункту на території Вівсянської сільської ради загальною площею 23 га (в тому числі: земельна ділянка № 1 - 13,6590 га, земельна ділянка № 2 - 0,9716 га., земельна ділянка № 3 - 8,3694 га).

26 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до голови Волочиської РДА із заявою, в якій просив надати йому земельні ділянки для створення фермерського господарства, які розташовані на території: Бубнівської сільської ради площею 14,522 га та площею 12,6437 га - всього 27,1657 га; Трительницької сільської ради площею 51,99 га; 22,42 га; 21,47 га; 42,16 га всього 138,04 га; Чернявської сільської ради площею 99,63 га.

Розпорядженням голови Чемеровецької РДА від 17 жовтня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною загальною площею 23,00 га щодо передачі в довгострокове користування на умовах оренди терміном на 20 років, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, вид угідь, рілля, для ведення фермерського господарства, за рахунок земель запасу та резерву Вівсянської сільської ради, які розташовані за межами населеного пункту с. Вівся Чемеровецького району Хмельницької області.

Розпорядженнями голови Волочиської РДА від 23 листопада 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення з земель державної власності, для ведення фермерського господарства, орієнтовними площами 42, 16 га, 12,6437 га та 14,5220 га з передачею в довгострокову оренду за межами населеного пункту на території Трительницької та Бубнівської сільських рад.

Наказами Головного управління Держземагентства в Хмельницькій області від 29 січня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та ОСОБА_1 надано в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки площами 42,1600 га, 12,6437 га та 14,5220 га, що розташовані за межами населених пунктів Трительницької та Бубнівської сільських рад Волочиського району Хмельницької області.

Наказом Головного управління Держземагентства в Хмельницькій області від 24 березня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та ОСОБА_1 надано в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки площами

13,6590 га та 8,3694 га, строком на 20 років, розташовані за межами населених пунктів Вівсянської сільської ради Чемеровецького району.

На підставі вищевказаних наказів, 02 квітня та 07 травня 2014 року між Головним управлінням Держземагентства у Хмельницькій області та ОСОБА_1 укладено шість окремих договорів оренди зазначених земельних ділянок.

20 травня 2014 року ОСОБА_1 зареєстрував фермерське господарство «Соцький», він значиться єдиним його засновником та кінцевим бенефіціарним власником (а. с. 56-60 т. 1).

25 червня 2014 року ОСОБА_1 передав усі надані йому в оренду для ведення фермерського господарства земельні ділянки загальною площею 92,3300 га на весь строк дії договорів оренди в суборенду ТОВ «Енселко Агро», а 21 червня 2017 року сторони уклали договори про дострокове припинення дії договорів суборенди земельних ділянок.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

При розгляді справи суди порушили вимоги закону щодо юрисдикції загальних судів, що є обов`язковою підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень, а тому колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів касаційної скарги.

ЦПК України 2004 року передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних і земельних відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15).

Згідно з частинами першою та другою статті 1 ГПК України 1991 року підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 ГПК України 1991 року, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим кодексом, - фізичні особи, яким пред`явлено позовну вимогу (частини друга та третя статті 21 ГПК України 1991 року).

Отже, на момент звернення до суду у цій справі сторонами у господарському процесі за загальним правилом могли бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 12 ГПК України 1991 року господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Статтею 20 ГПК України 1991 року визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Особливості участі прокурора в розгляді справ визначено статтею 45 ЦПК України 2004 року, статтею 29 ГПК України1991 року, за змістом положень яких у разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Прокурор звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними і скасувати накази про затвердження документації із землеустрою та надання в оренду земельних ділянок, визнати недійсними укладені відповідачами договори оренди та суборенди земельних ділянок.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18) та від 20 червня 2018 року у справі

№ 317/2520/15-ц (провадження 14-157цс18).

Такої позиції дотримується і Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у своїх судових рішеннях від 10 жовтня 2018 року у справі

№ 694/1211/16-ц (провадження № 61-19983св18) та від 14 листопада

2018 року у справі № 368/546/16-ц (провадження № 61-26061св18).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спір, суди не надали оцінки тому, що прокурор заявив вимогу до ОСОБА_1 , який 20 травня 2014 року, зареєстрував фермерське господарство «Соцький», що свідчить про створення ним юридичної особи (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»), відтак, спір за своїм суб`єктним складом й характером правовідносин має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до приписів статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушення норм процесуального права, що відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України є підставою для їх скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Хмельницької області задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Волочиської районної державної адміністрації Хмельницької області, Чемеровецької районної державної адміністрації Хмельницької області, ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, наказів, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок закрити.

Повідомити заявникові, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович