Справа № 201/3330/19
Провадження №2-з/201/190/2019
У Х В А Л А

19 червня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

21.03.2019р. в Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.04.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.№40).

07.06.2019р. (справа передана судді Ткаченко Н.В. 18.06.2019р. у зв`язку з перебуванням судді Ткаченко Н.В. з 10 по 14 червня 2019р. на курсах підвищення кваліфікації та з огляду на те, що 15-17 червня 2019р. були вихідними та святковими днями) до суду надійшло клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, в обґрунтування якого він посилався на те, що відповідачка має сплатити йому Ѕ частину грошових коштів та вартості майна, що є спільним майном подружжя. Проте з метою уникнення виконання рішення суду про стягнення грошових коштів, відповідачка може реалізувати майно, що належить їй на праві та за рахунок якого може бути виконано рішення суду. У зв`язку з цим, позивач просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження будь-яким способом на земельну ділянку та садовий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві власності н а підставі договору дарування від 28.09.2007р.

Ознайомившись із клопотанням позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за необхідне в його задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя грошові кошти та майно, набуте під час шлюбу та стягнути з ОСОБА_2 на його користь Ѕ частину коштів та вартості майна на загальну суму 328 658грн. 94коп. (190 032грн. 50коп.+7679грн. 10коп.+8891грн. 34коп. +122 056грн.).

Відповідно до положень п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про вжиття заходів забезпечення позову має містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Звертаючись до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, позивачем не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення позову та необхідності обрання саме такого заходу забезпечення позову, як заборона відчуження нерухомого майна, і в порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не заявлена пропозиція щодо зустрічного забезпечення позову.

Крім того, позивачем на підтвердження зазначених в клопотанні обставин, а саме, належності відповідачці на праві власності нерухомого майна (садового будинку та земельної ділянки) не надано жодних доказів.

Так само, позивачем не надано документів, які підтверджуються, що вартість майна, що належить відповідачці на праві власності дорівнює сумі заявлених позовних вимог, що б свідчило про співмірність заявлених позовних вимог та вимог про забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи, що подане позивачем клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не є вмотивованим, а також ним не надано належних та допустимих доказів того, що майно, на яке він просив накласти заборону відчуження, належить на праві власності відповідачці та вартість цього майна є співмірною із заявленими позовними вимогами, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.149, 150, 151, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.