Справа № 404/4506/19
Номер провадження 2-з/404/53/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Панфілова А. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас України» треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черкасової Наталії Борисівни та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису від 22. 03. 2019 року №1167, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною щодо звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 93070 грн із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас України» таким, що не підлягає виконанню.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову, просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною №1167 від 22. 03. 2019 року щодо звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 93070 грн із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас України», що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни згідно виконавчого провадження № 59040678, оскільки не вжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в подальшому .

Відповідно до ст. 153 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 149 ЦПК України заява про забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснення п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того судом враховується, що у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, щодо задоволення заяви , а саме зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною №1167 від 22. 03. 2019 року щодо звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 93070 грн із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас України», що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни згідно виконавчого провадження № 59040678, до розгляду справи оскільки не вжиття заходів щодо забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в подальшому.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН- НОМЕР_1 ) забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , ІПН- НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас України»( м. Київ, вул. Хрещатик буд. 4 кв. 23, код ЄДРПОУ- 39915431) треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черкасова Наталія Борисівна ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ) та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна ( 25000, м. Кропивницький, вул. В. Чміленка 39) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Наталією Борисівною №1167 від 22. 03. 2019 року щодо звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 93070 грн., із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровас України», що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни згідно виконавчого провадження № 59040678 до винесення рішення у даній справі.

Про виконання ухвали суд має бути повідомлений негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення , оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє виконання цієї ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда А. В. Панфілова