233 № 233/6868/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С. ,
за участю секретаря судового засідання Кюсєвої Т.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
Крім того, позивач надав розрахунок сум, що стягується, зокрема, процентів. Так, нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість здійснювалось до 04.2014 року за формулою:
- нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N поточне тіло кредиту, M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;
- нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N поточне тіло кредиту, M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;
З 04.2014 року нарахування процентів здійснюється за формулою:
- нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*(2 або 1)*Y=Z, де N заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці), M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, 2 або 1 коефіцієнт процентної ставки (1 застосовується у разі належного виконання зобов`язань, 2 підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів;
- нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 04.07.2019 року постановлено провести заочний розгляд зазначеної справи.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.
З 21 травня 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».
Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач систематично користувався кредитною карткою в межах встановленого банку кредитного ліміту та здійснював платежі на погашення заборгованості.
- 7920, 48 грн. заборгованість за пенею,
а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. фіксована частина, - 908,12 грн. процентна складова.
Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що стороною відповідача не спростовано отримання відповідачем кредитних коштів в межах встановленого кредитного ліміту. Проте позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що з 04.2014 року банком використовується формула нарахування процентів, яка не відповідає умовам договору, вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 1048 ЦК України, зі змісту яких випливає, що проценти нараховуються лише на суму позики, а також вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 550 ЦК України, відповідно до яких проценти на неустойку не нараховуються.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №325/1163/16-ц.
Позивачем до суду було надано декілька розрахунків заборгованості відповідача: за періоди з 03.04.2012 року по 31.08.2015 року та з 01.09.2015 року по 11.12.2018 року.
В розрахунку позивача, наданого для обґрунтування позовних вимог щодо наявності заборгованості за період з 03.04.2012 року по 31.08.2015 року, позивач виклав відомості про розмір тіла кредиту для кожного періоду, за який здійснено такий розрахунок, кількість днів в кожному періоді, розмір заборгованості за процентами та сума коштів, яка була віднесена позивачем на погашення заборгованості за процентами.
Оскільки судом встановлено, що з 01.04.2014 року позивачем була запроваджена формула розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом, яка суперечить вимогам закону та умовам договору, суд дійшов висновку про те, що вказаний розрахунок в частині нарахування заборгованості за процентами за період з 01.04.2014 року по 31.05.2015 року є необґрунтованим.
В зв`язку з тим, що судом встановлена необґрунтованість вказаного розрахунку процентів, та жодна із сторін не скористалась своїм правом самостійно подати до суду висновок експерта або заявити клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи, суд дійшов висновку про те, що розмір процентів за користування кредитом, має вираховуватися, виходячи з формули нарахування процентів на заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N поточне тіло кредиту, M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів, замість формули, де N заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці).
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та з виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що з 01.04.2014 року позивачем щомісячно всупереч умовам договору та вимогам закону до бази, на яку нараховуються проценти окрім витрат, здійснених відповідачем, було включено раніше нараховані проценти, яка набули статусу прострочених та пеню. Разом з тим, платежі, які здійснювались відповідачем на погашення заборгованості, позивач відносив в першу чергу на погашення заборгованості за такими простроченими процентами та за пенею. В зв`язку з чим після їх погашення вони виключались позивачем з бази, на яку нараховувались проценти.
Так, відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача до нарахованих позивачем процентів 31.03.2014 року в розмірі 208,05 грн. була застосована банківська операція «списання процентів». Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, вказана сума була додана до розміру заборгованості за тілом кредиту та на отриману суму за процентною ставкою в розмірі 27,6 % річних було здійснено нарахування заборгованості за процентами з 01.04.2014 року по 15.04.2014 року день погашення простроченої заборгованості за процентами в розмірі 208,05 грн.
А отже, за період з 01.04.2014 року по 15.04.2014 року позивач всупереч умовам договору та вимогам закону здійснив нарахування заборгованості за процентами на суму, яка не є тілом кредиту в розмірі 208,05 грн. Застосовуючи формулу, за яким позивачем здійснено розрахунок, суд отримав такий розрахунок: 208,05*27,6% /100/360*15 (кількість днів в періоді) = 2,39 грн. розмір заборгованості за процентами, який нарахований позивачем необґрунтовано.
Аналогічну математичну операцію здійснено судом для наступних періодів та сум заборгованості за простроченими процентами, які всупереч умовам договору та вимогам закону були включені до бази, на яку нараховувались проценти: 30.04.2014 року:194,24 грн./13 днів = 1,94 грн.; 30.05.2014 року: 200,77 грн./26 днів = 4 грн.; 31.07.2014 року: 357,04 грн./15 днів = 4,11 грн.
З 01.09.2014 року позивачем для поточних витрат відповідача запроваджено процентну ставку 32,4 % річних. Вказана процентна ставка була застосована позивачем також до сум заборгованості за раніше нарахованими процентами, які були включені до бази для нарахування поточної заборгованості за процентами. Продовжуючи вищенаведений розрахунок, та використовуючи вказаний розмір процентної ставки, судом отримані такі результати: 31.08.2014 року:182,89 грн./21 день = 3,46; 30.09.2014 року: 198,82 грн. /23 дня = 4,12 грн.; 31.10.2014 року: 215,60/21 день = 4,07 грн.; 30.11.2014 року: 210,34 грн. /24 дні = 4,54 грн.; 31.12.2014 року: 213,37 грн./23 дні = 4,42 грн.; 31.01.2015 року: 205,31 грн. /21 день =3,88 грн.; 28.02.2015 року 178,57 грн. /21 день = 3,37 грн.
З 01.04.2015 року позивачем для поточних витрат відповідача запроваджено процентну ставку 42 % річних. Вказана процентна ставка була застосована позивачем також до сум заборгованості за раніше нарахованими процентами, які були включені до бази для нарахування поточної заборгованості за процентами. Продовжуючи вищенаведений розрахунок, та використовуючи вказаний розмір процентної ставки, судом отримані такі результати: 31.03.2015 року: 189,56 грн./22 дні = 4,87 грн.; 30.04.2015 року : 183,22 грн. /23 дні = 4,92 грн.; 31.05.2015 року : 201,55 грн. /23 дні = 5,41 грн.; 30.06.2015 року: 428,46 грн. /23 дні = 11,50 грн.; 23.07.2015 року 428,46 105,46 (часткове погашення прострочених процентів відповідачем) = 323 грн. /8 днів = 3,01 грн.; 31.07.2015 року до 323 грн. додатково позивач включив 403,15 грн.(7,56 +395,59), а всього 726, 15 грн./21 день = 17,79 грн.
30.06.2014 року внаслідок надання позивачем статусу простроченої заборгованості за кредитним договором ним для розрахунку заборгованості за процентами було використано коефіцієнт кратний двом, тобто позивач вдвічі збільшив заборгованість за нарахованими процентами. Проте судом не встановлені умови кредитного договору, якими було передбачено можливість використовувати такий розрахунок заборгованості за процентами. Крім того, перед тим як подвоювати заборгованість за процентами, позивач збільшив базу, на яку нарахував проценти на 206,44 грн. раніше нараховані, проте не погашені проценти, та на 50 грн. раніше нарахована пеня. Таким чином позивачем за період з 01.07.2014 року по 23.07.2014 року було нараховано 307,38 грн. Разом з тим, застосовуючи формулу для розрахунку заборгованості за процентами, де N тіло кредиту, суд отримав такий розрахунок: 8328,14*27,6 /100/360* 4 (дні) = 25,54 та 8338,14 *27,6 /100/360* 19 (днів) = 121,46 грн. А всього розмір заборгованості за процентами за вказаний період мав складати 147 грн., що на 160,38 грн. менше та має бути віднято від сукупної заборгованості за процентами, нарахованої позивачем, яку він просить стягнути.
30.06.2015 року внаслідок надання позивачем статусу простроченої заборгованості за кредитним договором ним для розрахунку заборгованості за процентами було використано коефіцієнт кратний двом, тобто позивач вдвічі збільшив заборгованість за нарахованими процентами. Проте судом не встановлені умови кредитного договору, якими було передбачено можливість використовувати такий розрахунок заборгованості за процентами, в зв`язку з чим нараховані позивачем проценти мають бути вдвічі зменшені: 31,2 грн./2 = 156, 6 грн. та відняті від сукупної заборгованості за процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, перед тим як подвоювати заборгованість за процентами, позивач збільшив базу, на яку нарахував проценти на 2,64 грн. та 375,82 грн. раніше нараховані, проте не погашені проценти, та на 50 грн. раніше нарахована пеня, а всього 428 грн.46 коп. (для вказаної суми розрахунок було наведено вище).
З 29.08.2014 року по 31.08.2014 року позивачем нараховано 18,77 грн., що на 0,42 грн. більше, якщо розрахунок заборгованості за процентами здійснити лише щодо тіла кредиту в розмірі 7976,91 грн./ 3 дні.
Підсумовуючи вищенаведений розрахунок за період з 01.04.2014 року по 31.08.2015 року шляхом додавання вищевказаних доданків, судом отримана сума заборгованості за процентами, яка була нарахована позивачем всупереч умовам договору та вимогам закону, в розмірі 405,22 грн. та яка має бути віднята від сукупної заборгованості за процентами, яку позивач просить стягнути з відповідача.
З наступного розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за період з 01.09.2015 року по 11.12.2018 року позивачем наведено такий розрахунок окремо для витрат, здійснених позичальником у періоди, в які проценти нараховувались за ставками 27,6% річних, 32,4 % річних, 42 % річних. При чому всупереч умовам договору та вимогам закону до бази, на яку нараховуються проценти окрім витрат, для яких розрахунок заборгованості за процентами здійснюється за процентною ставкою 42 % річних, було включено раніше нараховані проценти, але не погашені відповідачем. Разом з тим, з наведеного розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що всі платежі, здійснені відповідачем на погашення кредитної заборгованості спрямовувались позивачем в першу чергу на погашення заборгованості за тілом кредиту, в зв`язку з чим станом на 11.12.2018 року тіло кредиту було повністю повернуте позичальником.
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем за період з 01.09.2015 року по 11.12.2018 року, вбачається, що в ньому відсутні дані про тіло кредиту, проте наявні відомості про розмір щомісячного збільшення заборгованості за кредитом, на яку позивачем всупереч умовам договору та вимогам закону нараховувались проценти. Також в розрахунку позивача містяться дані про розмір витрат здійснених позичальником та розмір коштів, внесених позичальником на погашення заборгованості, що відповідають даним, які містяться у виписці по особовому рахунку позичальника.
Разом з тим, розрахунок процентів, здійснених до витрат, до яких застосована процентна ставка 27,6% річних, 32,4 % річних здійснено позивачем з дотриманням вимог закону та умов договору, в зв`язку з чим заборгованість за нарахованими процентами в цій частині судом приймається без додаткових розрахунків.
Отже, судом здійснюється розрахунок лише для тієї частини заборгованості, яка всупереч умовам договору та вимог закону була включена до бази, на яку нараховувалась заборгованість за процентами та до якої застосовано процентну ставку 42 % річних.
Застосовуючи формулу N*M/365*Y=Z, де N щомісячне збільшення заборгованості за кредитом, на яку позивачем всупереч умовам договору та вимогам закону нараховувались проценти (в грн.), M процентна ставка (М/100), 365 кількість днів у році, Y кількість днів за які здійснюється нарахування, Z сума нарахованих процентів (в грн.), отримуємо такий розрахунок заборгованості за процентами:
У вересні 2015 року база, на яку необґрунтовано нараховувалась заборгованість за процентами дорівнювала 395,11 грн. Враховуючи те, що кількість днів у вересні складає 30 днів, а процентна ставка, яка застосовувалась позивачем, дорівнювала 42 % річних, отримуємо такий розрахунок.
395,11 * 42% / 360*30 (днів) =13,83 (грн.), а отже позивачем безпідставно нарахована заборгованість за процентами в розмірі 13,83 грн.
З 01.06.2018 року по 11.12.2018 року позивачем проценти на заборгованість за кредитом не нараховувались.
Позовні вимоги щодо наявності заборгованості за комісією, пенею та штрафом, є необґрунтованими з таких підстав.
Судом не встановлено наявність умов кредитного договору щодо можливості нарахування банком комісії, крім того, в своїх розрахунках позивач не відокремлює суми заборгованості за пенею та комісією, ототожнюючи їх з неустойкою (пенею).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання .
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
21.10.2015 року Верховним Судом України у справі №6-2003цс15 було винесено постанову, в якій був викладений висновок про те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Оскільки позивач одночасно просить стягнути і штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань і пеню за прострочене зобов`язання і пеню за несвоєчасність сплати боргу, суд на підставі вищевикладеного висновку щодо застосування норм права, який відповідно до ст. ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований судом, дійшов висновку про те, що нараховані пеня та штраф не можуть бути стягнуті з відповідача одночасно, оскільки стосуються одного порушення порушення строків виконання зобов`язання з повернення кредитної заборгованості.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Судом не встановлено наявність умов кредитного договору щодо розміру неустойки. Посилання позивача про те, що вказаний розмір передбачений Умовами та правилами надання банківських послуг не спростовує висновок суду з таких підстав.
Суд не бере до уваги умови кредитного договору, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, долучених до матеріалів справи, оскільки позивачем залишилось не доведеним, що Умови та Правила надання банком кредиту є складовою кредитного договору, а саме те, що вони укладені в один день, тобто в день підписання позичальником заяви позичальника, і позичальник розумів, що саме ці Умови він мав на увазі, підписуючи заяву.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року, відповідно до якої Умови надання банківських послуг застосовуються при наявності підпису позичальника, який відсутній на «Умовах та Правилах надання банківських послуг», наданих позивачем як частину кредитного договору, укладеного з відповідачем.
Крім того, при нарахуванні відповідачу заборгованості за пенею та штрафом позивачем не враховані положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року та який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).
Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».
02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».
Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».
Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є м. Костянтинівка Донецької області, яке відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що вимоги стягнення пені та комісії, а також штрафів є необґрунтованими. А отже, в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Проте всупереч вищезазначеним вимогам позивачем неправомірно було віднесено платежі, здійснені відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за пенею та комісією, нараховані 01.07.2014 року в розмірі 50 грн. та 30.06.2015 року в розмірі 50 грн., які відповідно до ч. 2 ст. 534 ЦК України мають бути спрямовані на погашення процентів. А отже, розмір заборгованості за процентами дорівнює 2426,63 50 -50 = 2326, 63 (грн.)
Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 станом на 11.12.2018 р. має заборгованість за кредитним договором в розмірі 2326,63 грн.:
- 2326,63 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.
В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 209,47 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 279, 280-282, 289, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.05.2011 року станом на 11.12.2018 року, яка включає заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 2326 (двох тисяч трьохсот двадцяти шести) гривень 63 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 209 (двохсот дев`яти) гривень 47 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя