ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1052/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 310010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

секретаря - Сович Н.А.

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2019 року, постановлене суддею Герчаківською О.Я., в цивільній справі № 607/13565/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що несумісність характерів, різні погляди на життя та на ведення спільного господарства стали причиною непорозумінь і сварок. Відповідач нехтує сімейними цінностями, зловживає алкогольними напоями, після чого вчиняє скандали, в тому числі, у присутності дітей. Шлюбні стосунки припинено, сім`я фактично розпалася й примирення неможливе.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 вересня 2019 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 76. Після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_2 дошлюбне прізвище " ОСОБА_2 ". Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд ухвалив рішення без з`ясування фактичних взаємин подружжя та дійсних причин позову.

Звертає увагу, що свої заперечення проти розірвання шлюбу та бажання зберегти сім`ю висловив під час підготовчого судового засідання.

Вказує, що під час шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний момент є неповнолітніми та потребують батьківського піклування, виховання, матеріального забезпечення.

Вважає, що розірвання шлюбу та окреме проживання дітей з одним із батьків негативно вплине на їх психо-емоційний стан, суперечить їх та його інтересам.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Однак, 22 жовтня 2019 року до апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від позову.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання сторони не з`явилися.

Розглянувши заяву про відмову від позову, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

В суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу (ст. 373 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Заява ОСОБА_2 про відмову від позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України, наслідки відмови від позовних вимог заявнику відомі та зрозумілі, про що зазначено в заяві.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає визнанню нечинним, а провадження в справі - закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

З квитанції від 23 вересня 2019 року вбачається, що за подання апеляційної скарги в даній справи ОСОБА_1 сплачено 1 153, 50 грн. судового збору (а.с. 38).

Враховуючи факт звернення позивача на стадії перегляду рішення в апеляційному порядку з заявою про відмову від позову, з державного бюджету на користь ОСОБА_1 підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги, що в даному випадку становить 576, 75 грн.

Також, у відповідності до ч. 3 ст. 142 ЦПК України в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Беручи до уваги відсутність в матеріалах справи даних про понесення відповідачем будь-яких інших витрат, окрім сплаченого судового збору, а також - відсутність відповідної заяви відповідача з цього приводу, питання про стягнення в порядку ч. 3 ст. 142 ЦПК України з позивача понесених відповідачем судових витрат апеляційним судом не вирішується.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 142 ч. 2; 206 ч.ч. 1-3; 255 ч. 1 п. 4, ч.ч. 2-3; 373 ч.ч. 1, 2; 374 ч. 1 п. 3, 381 ч.ч.1, 3, 382 ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від позову - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - визнати нечинним та закрити провадження в справі.

Зобов`язати відділ державного казначейства у м.Тернополі повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 576 (п`ятсот сімдесят шість) грн. 75 (сімдесят п`ять) коп., сплаченого ним на р/рахунок 0008, отримувач УК у м.Тернопіль 22030101, код отримувача 37977726, банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача (МФО) 899998, згідно квитанції 0.0..1 від 23 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 30 жовтня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи