справа № 278/3315/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Журиної А.В., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ,

В С Т А Н О В И В :

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про визнання майна спільним сумісним, визначення рівних часток такого майна, стягнення з відповідача на користь позивача половини його вартості та залишення у власності останнього. В обґрунтування заявленого суду повідомлено наступне. Автомобіль придбано під час шлюбу, тому дане майно є спільним сумісним і вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійнювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідач відповідь на відзив не направляв.

Проаналізував надані суду матеріали, судом встановлено наступне.

Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків та перебувала у зареєстрованому із позивачем шлюбі з 12 лютого 1989 року по 14 травня 2018 року (а.с.12-16).

Автомобіль марки "ВОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР" 2005 року випуску має реєстраційний номер "АМ7971СВ" станом на 13 серпня 2018 року рахується зареєстрованим за власником та відповідачем у даній справі (а.с.19).

Відповідач має зареєстроване місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10 квітня 1992 року (а.с.16).

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ст. 71 СК України).

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 364 ЦК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ст. 365 ЦК України).

Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

Суд вважає згадуваний автомобіль, враховуючи час існування шлюбних відносин та рік його випуску, спільним сумісним майном.

Підстав для відступу від рівності часток судом не встановлено, а отже такий автомобіль має бути поділений між сторонами порівну і припинено право спільної сумісної власності сторін на таке майно.

Одночасно вимоги позивача про стягнення з відповідача половину вартості такого майна із залишення його повним власником такого майна не має підстав, адже добровільної згоди на такі дії відповідач не висловив. Інших вимог суду заявлено не було і суд позбавлений можливості вийти за їх межі з власної ініціативи.

Враховуючи наслідки розгляду даної справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем, пропорційно до задоволеної частини вимог. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки "ФОЛЬКСВАГЕН ТРАНСПОРТЕР" 2005 року випуску, реєстраційний номер "АМ 7971СВ" спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, код платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, код платника податків не відомий) з часткою сторін по 1/2 частині.

Припинити право спільної сумісної власності сторін на даний автомобіль.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 548,93 (п'ятсот сорок вісім) гривень.

Дата виготовлення повного рішення відповідає даті його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян