Провадження №2/359/1414/2019
Справа №359/1214/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі Гомолі О.А.

за участю

представників

позивача Лукянової ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах яких діє Служба у справах сім`ї та дітей Бориспільської міської ради , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання батьківства

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання батьківства щодо неї померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Лопатинка Оратівського р-ну Вінницької області, що на момент смерті проживав в місті Бориспіль.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що її мати ОСОБА_7 з грудня 1990 року почала проживати з померлим батьком спільним подружнім життям, від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась вона. Від народження позивачка постійно проживала з батьками по АДРЕСА_1 . Померлий називав її дочкою, а вона завжди знала, що він її батько та називала його татом. Вони були звичайною сім`єю, братів і сестер у неї не було, багато часу проводила з батьком і навіть не підозрювала, що в її документах про народження він не зазначений батьком. Вона не звертала увагу, що має прізвище матері.

У 2002 році померлий зареєструвався в недобудованому будинку сам та зареєстрував її з матір`ю. Через припинення шлюбних відносин між батьками, в січні 2006 року позивачка разом з матір`ю переїхали на квартиру. З того з батьком бачилась періодично. Після смерті батька позивачка дізналась, що оскільки батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі, мати в свідоцтві про народження записала її на своє прізвище « ОСОБА_8 », а в графі «Батько» вказала ім`я та по батькові « ОСОБА_9 ». Встановлення факту батьківства необхідне заявнику для встановлення правового зв`язку з своїм померлим батьком для прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 вимоги підтримала.

Представник відповідачів - малолітнього ОСОБА_4 , 2006 р.н., та малолітнього ОСОБА_5 , 2007 р.н. - спеціаліст служби у справах сім`ї та дітей ОСОБА_2 як органу опіки та піклування проти задоволення позову не заперечувала, та пояснила, що сім`я померлого ОСОБА_5 перебувала під супроводом Служби у справах сім`ї та дітей Бориспільської міської ради та про проблему невизначеного батьківства позивачки їм відомо.

Від стосунків з іншою жінкою, померлий мав двох малолітніх дітей. Після смерті батька, діти перебувають під опікою служби як органу опіки та піклування як покинуті і знаходяться у реабілітаційному закладі, відносно матері дітей порушено спір про позбавлення батьківських прав.

Третя особа у справі Бориспільський міськрайонний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Київській області про задоволення позову не заперечував, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та подав заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15.01.2019 року (а.с.10).

З грудня 1990 року по 2005 роки померлий проживав з ОСОБА_7 (матір`ю позивачки) по АДРЕСА_1 , з якою підгримував фактичні шлюбні відносини та від спільного проживання з нею ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_6 визнавав своє батьківство щодо дочки ОСОБА_3 , проживав з нею, здійснював утримання та виховання. Після припинення відносин з матір`ю позивачки, за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області зняв їх з реєстрації в будинку.

Допитана в судовому засіданні як свідок позивачка ОСОБА_3 , що з народження проживала з батьком ОСОБА_6 та матір`ю ОСОБА_7 однією сім`єю в будинку батька по АДРЕСА_1 до 2005 року. Батько визнавав за життя своє батьківство, піклувався до неї як про дочку, називав дочкою, утримував, виховував, опікувався, ніколи не заперечував факту батьківства, що не ставило під сумнів її походження. Після припинення між батьками відносин, вона з матір`ю почали проживати окремо, але з батьком у неї залишався тісний зв`язок, він часто приїздив до неї, і обов`язково на день її народження. Поступово спілкуватись почали рідше, бо в кожного було своє життя. Крім цього, свідок повідомила, що їй не було відомо про те, що юридично вона не є дочкою померлого і в свідоцтві про її народження відомості про батька записані зі слів матері при реєстрації. Обставини щодо її реєстрації стали їй відомі після смерті батька.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що з грудня 1990 року почала проживати однією сім`єю ОСОБА_6 в його будинку по АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась дочка ОСОБА_11 - позивачка по справі. Батько дитини мав проблеми зі здоров`ям та хвору спину і тому, особисто реєструвати дитини у березні 1992 року не пішов, а лише надав свій паспорт для цього. При реєстрації народження дитини в ЗАГСІ їй відмовили реєструвати ОСОБА_6 батьком, бо вони не перебували в шлюбі, і для цього необхідна була особиста присутність. Свідок пояснила, що в зв`язку із тим, що орган реєстрації знаходився далеко від будинку, а вона була з новонародженою дочкою, яку необхідно було зареєструвати, вона через не досвідченість зареєструвала дочку на своє прізвище, а в відомостях про батька вказала своє прізвище, але ім`я та по батькові - « ОСОБА_9 » та дату народження - « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». ОСОБА_6 ніколи не заперечував свого батьківства щодо дитини, називав її дочкою, вона схожа на нього, він її дуже любив, виховував, утримував, опікувався навіть після припинення між ними відносин.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що є рідним братом померлого ОСОБА_6 та рідним дядьком позивачки. Підтвердив, що після смерті брата з метою підтвердити факт кровного споріднення вони з позивачкою звертались до спеціалізованого закладу Medical genomics. В даному закладі було проведено дослідження на предмет біологічного споріднення між позивачкою та ним як дядьком (рідним братом батька), та було проведено аналізу ДНК. Згідно експертного заключения про біологічне споріднення № MG19-60991 від 25.01.2019 року, ймовірність споріднення становила 99,2004 %. Тобто даний висновок свідчить про те, що він ОСОБА_12 є рідним дядьком позивачки.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за яким при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Стаття 53 КпШС України встановлює, що у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ст. 54 КпШС України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

При визнанні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини і проживання до теперішнього часу.

Стаття 57 КпШС України передбачає, що діти, походження яких встановлено, зокрема, за рішенням суду, мають ті ж права і обов`язки щодо батьків та їх родичів, що й діти, які народилися від осіб, які перебувають у шлюбі.

Відповідно до вимог чинного законодавства, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має розглядатись в порядку позовного провадження.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України, частинами 2, 3 ст. 53, якого встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Враховуючи викладене, а також визнання відповідачем свого батьківства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення батьківства відповідача відносно позивачки підлягають задоволенню. При цьому суд приймає до уваги, що оскільки правовідносини між сторонами щодо батьківства врегульовані ст. 53 КпШС України, якою передбачено термін «встановлення батьківства», а не «визнання» його, як це визначено ст. 28 СК України, слід встановити батьківство померлого ОСОБА_6 відносно позивачки

Керуючись ст. ст. ст.13,81,258,258,265,268 ЦПК України, ст.ст.53,54,57 КпШС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в інтересах яких діє Служба у справах сімї та дітей Бориспільської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Бориспільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області про визнання батьківства задовольнити частково.

Встановити батьківство ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця села Лопатинка Оратівського району Вінницької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Бориспіль Київської області, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянки України, уродженки міста Бориспіль Київської області, про що внести зміни в відомості про батька в актовий запис в книзі реєстрації актів про народження № 132 від 17.03.1992 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07.06.2019 року.

Суддя: Чирка С.С.