ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3208/19 Справа № 171/38/18 Суддя у 1-й інстанції - Семенова Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року, яке постановлено суддею Семеновою Н.М. у м. Апостолове Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 10 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Апостолівський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання права спадкодавця на відшкодування збитків.

В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2012 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу та стягнення збитків. За вказаним рішенням суду визнано дійсним договір купівлі - продажу запасних частин до комбайнів та іншої сільськогосподарської техніки, що укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , стягнуто з відповідача на користь позивача 131 983 грн. 69 коп. матеріальної шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та розподілено судові витрати по справі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2014 року рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2014 року скасовано в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної і моральної шкоди та судових витрат та ухвалено нове рішення в цій частині яким стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 збитки внаслідок невиконання грошових зобов`язань за договором купівлі - продажу в розмірі 53897 грн. 60 коп. та судовий збір в сумі 538 грн. 97 коп. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди було відмовлено.

На виконання рішення суду про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 збитків внаслідок невиконання грошових зобов`язань за договором купівлі - продажу та судового збору на загальну суму 54 436 грн. 57 коп. Апостольським районним судом Дніпропетровської області 18.06.2014 року був виданий виконавчий лист № 2-21/11, який був пред`явлений ОСОБА_3 на примусове виконання до Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 листопада ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

За життя ОСОБА_3 04 липня 2013 року склав заповіт, яким заповідав позивачу все належне йому майно і грошові кошти, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, на що він по закону буде мати право.

Постановою приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В. від 05 січня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право стягнення зі ОСОБА_2 збитків, завданих невиконанням грошових зобов`язань по договору купівлі - продажу на підставі виконавчого листа № 2-21/11 від 18.06.2014 року.

Посилаючись на ст. 1216, 1218, 1219, 1223, 1230 ЦК України, позивач просив суд першої інстанції визнати за ним право на відшкодування завданих ОСОБА_4 збитків в сумі 54436,57 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 2-21/11, виданого 18.06.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі та задоволення позовних вимог посилаючись на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що позивачем по справі не підтверджено його право спадкоємця на кошти, присуджені ОСОБА_3 в якості відшкодування збитків внаслідок невиконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу. Позивач вважає, що таке право підтверджено ним належними правовстановлюючими документами, а саме: копією рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2014 року, копією виконавчого листа № 2-21/11 від 18.06.2014 року, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , копією заповіту, копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та копією постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване на її думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.04.2014 року зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 53897 грн. 60 коп. та судовий збір в сумі 538 грн. (а.с.4-5).

18.06.2014 р. Апостолівським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист по цивільній справі № 2-21/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. (а.с.6)

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Відповідно заповіту, складеного секретарем виконкому Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області Скрипник В.М. 04.07.2013 року, ОСОБА_3 все своє майно і грошові кошти, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати ОСОБА_3 на день його смерті, на що він по закону буде мати право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.8)

Згідно листа Апостолівського управління юстиції Ліманової Н.О. 18.06.2014 року, Апостолівським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист і направлено до ВДВС для примусового виконання та відкрито виконавче провадження. 27.08.2015 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого документу до іншого відділу ДВС за належністю (а.с.14).

Згідно листа Новокаховського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 29.12.2016 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 України «Про виконавче провадження» у зв`язку з не авансуванням витрат на зберігання арештованого транспортного засобу (а.с.18).

Відповідно довідки приватного нотаріуса Романченко Ю.В., єдиним спадкоємцем спадкового майна, охопленого заповітом, посвідченим Скрипник В.М., секретарем Мар`янської сільської ради 04.07.2013 року за реєстровим № 51, є ОСОБА_1 (а.с.21).

06.06.2016 року була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.01.2018 року приватного нотаріусу Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Романенко Ю.В., з урахуванням вимог діючого законодавства, таке право вимоги, як відшкодування матеріальної шкоди, присуджених спадкодавцю за його життя, не входить до складу спадщини і на нього не може бути видане свідоцтво про право на спадщину, а вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України (а.с.23).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про визнання права спадкодавця на відшкодування збитків, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено його право, як спадкоємця, на кошти, присуджені ОСОБА_3 в якості відшкодування збитків внаслідок невиконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу.

Колегія суддів погоджується з остаточним висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, однак не може погодитись з мотивами відмови в задоволенні позову, з огляду на наступне.

При зверненні до суду з позовом, позивач посилався на те, що він, як спадкоємець померлого, відповідно до вимог ст. 1216, 1218, 1219, 1223, 1230 ЦК України, має право на визнання за ним права на відшкодування завданих ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , збитків в сумі 54436,57 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа № 2-21/11 виданого 18.06.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.04.2014 року зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто 53897 грн. 60 коп. та судовий збір в сумі 538 грн. (а.с.4-5).

18.06.2014 р. Апостолівським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист по цивільній справі № 2-21/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. (а.с.6)

Відповідно заповіту, складеного секретарем виконкому Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області Скрипник В.М. 04.07.2013 року, ОСОБА_3 все своє майно і грошові кошти, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те що буде належати ОСОБА_3 на день його смерті на що він по закону буде мати право, заповідав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.8)

Згідно листа Апостолівського управління юстиції Ліманової Н.О. 18.06.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист і направлено до ВДВС для примусового виконання та відкрито виконавче провадження. 27.08.2015 року вказане виконавче провадження було закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого документу до іншого відділу ДВС за належністю (а.с.14).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Відповідно довідки приватного нотаріуса Романченко Ю.В. єдиним спадкоємцем спадкового майна, охопленого заповітом, посвідченим Скрипник В.М., секретарем Мар`янської сільської ради 04.07.2013 року за реєстровим № 51 є ОСОБА_5 Д. (а.с.21).

06.06.2016 року була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9).

Згідно листа Новокаховського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, 18.06.2014 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області було видано виконавчий лист і направлено до ВДВС для примусового виконання та відкрито виконавче провадження.

29.12.2016 року виконавче провадження за виконавчим листом по цивільній справі № 2-21/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та відшкодування матеріальної та моральної шкоди було закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 України «Про виконавче провадження» у зв`язку з не авансуванням витрат на зберігання арештованого транспортного засобу (а.с.18).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.01.2018 року приватного нотаріусу Апостолівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Романенко Ю.В., з урахуванням вимог діючого законодавства, таке право вимоги, як відшкодування матеріальної шкоди присуджених спадкодавцю за його життя, не входить до складу спадщини і на нього не може бути видане свідоцтво про право на спадщину, а вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України (а.с.23).

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди у випадку, якщо таке право було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Виходячи зі змісту ст.ст. 1216, 1218, 1230 ЦК України, члени сім`ї або інші спадкоємці можуть претендувати на отримання суми коштів, які були присуджені спадкодавцю за його життя відповідними судовими рішеннями.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України)

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права спадкодаця на відшкодування збитків задоволенню не підлягають з тих підстав, що ним обрано невірний спосіб захисту, оскільки з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі його правонаступником, або заявою про заміну померлого стягувача за рішенням, яке не виконано, його правонаступником він не звертався.

При цьому слід зауважити, що колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, щопозивачем не підтверджено його право, як спадкоємця, на кошти, присуджені ОСОБА_3 в якості відшкодування збитків внаслідок невиконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу, оскільки, 06.06.2016 року була заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.9), а відповідно довідки приватного нотаріуса Романченко Ю.В., єдиним спадкоємцем спадкового майна, охопленого заповітом, посвідченим Скрипник В.М., секретарем Мар`янської сільської ради 04.07.2013 року за реєстровим № 51, є ОСОБА_1 (а.с.21).

Таким чином, заявник є єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 , та, відповідно до вимог ст. 1216, 1218, 1219, 1223, 1230 ЦК України, має право на отримання грошових коштів в розмірі 53897 грн. 60 коп. та судового збору в сумі 538 грн., які стягнуті рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.04.2014 року з ОСОБА_2 за умови подання ним заяви про заміну стягувача у виконавчому листі його правонаступником, або ж заяви про заміну померлого стягувача за рішенням, яке не виконано, його правонаступником.

Зважаючи на те, що встановлені правовідносини допускають правонаступництво, ОСОБА_1 прийняв спадщину, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і наразі судове рішення не виконано та виконавче провадження закрито, наявні правові підстави для подання ОСОБА_1 заяви про заміну померлого стягувача за рішенням суду, яке не виконано, його правонаступником, або ж заяви про заміну стягувача у виконавчому листі його правонаступником.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року було відмовлено у задоволенні його заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні у зв`язку з тим, що на момент звернення заявника ОСОБА_1 до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, так і на момент постановлення оскаржуваної ухвали на виконанні в Державній виконавчій службі не перебувало виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-21/11, виданого Апостолівським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 53897,60 грн. та судового збору в сумі 538,97 грн., що унеможливлює заміну сторони у виконавчому провадженні, при цьому вимог про заміну померлого стягувача за рішенням суду, яке не виконано, його правонаступником, ОСОБА_1 заявлено не було.

Отже, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про визнання права спадкодавця на відшкодування збитків є зайвими, оскільки право померлого ОСОБА_3 , на стягнуті грошові кошти вже набуте, отже таке право набуте й його спадкоємцем ОСОБА_1

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне змінити мотиви відмови в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не підтверджено його право, як спадкоємця, на кошти, присуджені ОСОБА_3 в якості відшкодування збитків внаслідок невиконання грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу.

В даному випадку в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з тих підстав, що позивачем по справі обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: