Провадження № 2/752/963/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.05.2019 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, в обґрунтування позову позивач вказував на те, що 30 травня 2017 року між громадянином України ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким Позивач передав Відповідачу грошові кошти у розмірі 5 904 000,00 (п`ять мільйонів дев`ятсот чотири тисячі) грн. 00 коп., а Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути Позивачу отриманні кошти до 01 вересня 2017 року.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 5 904 000,00 (п`ять мільйонів дев`ятсот чотири тисячі) грн. 00 коп., та взяв на себе зобов`язання повернути Позивачу отриманні кошти до 01 вересня 2017 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за даним кредитним договором між ОСОБА_2 та відповідачем 27 вересня 2017 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тиминюк М.В.,(зареєстровано в реєстрі за № 4091), згідно умов якого Відповідач (позичальник) передав в іпотеку Позивачу (Позикодавцю) нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 29,3 кв. м. житлова площа 14,0 кв.м. адреса: АДРЕСА_2 , що належить Позичальнику на праві власності. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яку сторони оцінили в 1 028 731, 60 гривень., квартира загальною площею 50,6 кв. м., житлова площа 22,5 кв.м. адреса: АДРЕСА_1 , що належить Позичальнику на праві власності., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яку сторони оцінили в 1 776 581, 20 гривень., квартира загальною площею 47,5 кв. м., житлова площа 16,4 кв.м. адреса: АДРЕСА_3 , що належить Позичальнику на праві власності. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000., яку сторони оцінили в 1 667 739,25 гривень., надалі три об`єкта разом.

Також позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, а тому просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 5 904 000,00 (п`ять мільйонів дев`ятсот чотири тисячі) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартири: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 , шляхом визнання права власності на них та стягнути судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій вказував, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки визнає в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 травня 2017 року між громадянином України ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким Позивач передала Відповідачу грошові кошти у розмірі 5 904 000,00 (п`ять мільйонів дев`ятсот чотири тисячі) грн. 00 коп., що підтверджується договором та розпискою про отримання грошових коштів, а Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути Позивачу отриманні кошти до 01 вересня 2017 року.

У зазначений п. 2 Договору позики строк Відповідач грошові кошти не повернув, а тому між Позивачем та Відповідачем 01 вересня 2017 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору позики у відповідності до якої термін повернення грошових коштів було перенесено до 30 вересня 2017 року. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань, Відповідач взяв на себе зобов`язання передати в іпотеку Позивачу наступні об`єкти нерухомого майна:

Квартира, загальною площею 29,3 кв. м. житлова площа 14,0 кв.м. адреса: АДРЕСА_2 , що належить Позичальнику на праві власності. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яку сторони оцінили в 1 028 731, 60 гривень.

Квартира загальною площею 50,6 кв. м., житлова площа 22,5 кв.м. адреса: АДРЕСА_1 , що належить Позичальнику на праві власності. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яку сторони оцінили в 1 776 581, 20 гривень.

Квартира загальною площею 47,5 кв. м., житлова площа 16,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 , що належить Позичальнику на праві власності. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000., яку сторони оцінили в 1 667 739,25 гривень.

Згідно п. 1.3. договору іпотеки ринкова вартість предмета іпотеки у відповідності до домовленості Сторін становить в сукупності 4 473 052,00 (чотири мільйони чотириста сімдесят три тисячі п`ятдесят дві гривні) гривень.

Окрім цього, було накладено заборону на вказані квартири та зареєстровано в реєстрі за №4092, №4093, №4094., що також підтверджується Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та про реєстрацію обтяжень від 27.09.2017 року.

ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 вимогу про усунення порушення від 02 жовтня 2017 року, яку Відповідач отримав особисто 02 жовтня 2017 року, про що свідчить його підпис на примірнику Позивача і не заперечується Сторонами . У вищезгаданій вимозі про усунення порушення Позивач просив Відповідача виконати зобов`язання за Договором позики та сплатити Позивачеві грошові кошти у розмірі 5 904 000,00 грн.(п`ять мільйонів дев`ятсот чотири тисячі гривень). Проте Відповідач не вчинив жодних дій щодо погашення заборгованості та усно повідомив, що грошових коштів у нього на повернення немає та не буде.

Відповідно до п.4.3. договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку» та з інших, передбачених законодавством України, підстав.

Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Частиною 4 договору сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про звернення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» або отримання іпотеко держателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотеко держателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартири: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000., квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000., квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 та визнати право власності на дані квартири за іпотекодержателем ОСОБА_1 , тобто позивачем по справі.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», передача іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотеко держатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотеко держателя.

Як зазначалося вище, сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом судового врегулювання, яке здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в частині 4 договору іпотеки.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" за № 5 від 30.03.2012 року було роз`яснено, що у разі, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов`язання (відповідне застереження в іпотечному договорі, прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання ), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Згідно Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 39 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року № 5, з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Отже, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦПК України має право вимагати застосування його судом.

Такий висновок узгоджуються з правовою позицією Верховного Суд України, викладеною у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6- 124цс 13, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Ураховуючи те, що п. п. 5.3 іпотечного договору містить застереження про право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок виконання зобов`язання за основним договором, іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки

Аналізуючи вищевказані норми закону та з`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позивачем вірно вибраний спосіб стягнення на іпотечне майно.

Враховуючи, що Договором іпотеки передбачені підстави щодо задоволення вимог іпотекодержателя шляхом стягнення на іпотечне майно по рішенню суду, та враховуючи те що представником Відповідача подано Заяву про визнання позову в цілому суд дійшов висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню за рахунок Відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 141, 169, 212-215, 224, 228 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 15, 611 ЦК України, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000., квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000., квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, шляхом припинення реєстрації права власності на зазначені об`єкти ОСОБА_2 та визнання права власності за - ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України, 26.12.2007, проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 ) сплачений судовий збір у розмірі 8000,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя