Справа № 6-1305/2010
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарі Сіренко Д.А.,

за участі:

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

установив:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою у якій просить визнати виконавчий лист № 6-1305/2010 виданий Дніпровським районним судом м. Києва 14.03.2011 року таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви мотивує тим, що 14.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18.03.2010 року було видано виконавчий лист по справі № 6-1305/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 105/6-327-8 від 12.08.2008 року в розмірі 1 015 539,07 грн. та 10 555,39 грн. витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом.

Примусове виконання вказаного листа № 6-1305/10 здійснюється Заводським ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області, де відкрито виконавче провадження № 54403805.

Вказує, що 12.08.2008 року між ОСОБА_3 та АКБ СР «Укрсоцбанк» було укладеного договір кредиту № 105/6-327-8 на умовах якого ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 100 000 дол. США з кінцевим терміном погашення в серпні 2028 року.

18 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Кредо-Аверс» було укладено договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором, відповідно до умови якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента від свого імені вчинити правочин з первісним кредитором АТ «Укрсоцбанк» щодо придбання права вимоги за кредитним договором № 105/6-327-8 від 12.08.2008 року укладеним між ОСОБА_3 та первісним кредитором, а також право вимоги за іпотечним договором № 105/24-203-8 від 12.08.2008 року укладеним між ОСОБА_3 та первісним кредитором.

19 жовтня 2018 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Кредо-Аверс» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого АТ «Укрсоцбанк» відступило право вимоги до боржника за договором кредиту № 105/6-327-8 від 12.08.2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та АКБ СР «Укрсоцбанк», а також права вимоги за іпотечним договором № 105/24-203-8 від 12.08.2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та АКБ СР «Укрсоцбанк».

Також 19.10.2018 року між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Кредо-Аверс» було укладено договір передачі прав за іпотечним договором № 105/24-203-8 від 12.08.2008 року

Крім цього заявник вказує, що 19.10.2018 року між нею та ТОВ «ФК «Кредо-Аверс» було укладено договір передачі прав за іпотечним договором № 105/24-203-8 від 12.08.2008 року, відповідно до умов якого їй було передано усі права за іпотечним договором.

Таким чином вона набула право грошової вимоги за договором кредиту № 105/6-327-8 від 12.08.2008 року на загальну суму 13 981 478,53 грн. та права іпотекодержателя за договором № 105/24-203-8 від 12.08.2008 року.

Зазначає, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2018 року було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 6-1305/10 від 14.03.2011 року, а саме змінено стягувача АКБ СР «Укрсоцбанк» на ОСОБА_1 .

Вказує, що вона, як новий кредитор, за виданим виконавчим листом не має об`єктивної можливості задовольнити свої вимоги до боржника, а тому виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 . ОСОБА_2 підтримала вимоги заяви та додатково пояснила, що у виконавчому листі до стягнення заборгованість за кредитом зазначена у розмірі 1 015 539,07 грн., хоча фактичний її розмір складає більше ніж 13 мільйонів гривень, а тому такий виконавчий лист не може виконуватися.

Заінтересована особа ОСОБА_3 суду подав заяву з проханням провести судове засідання без його участі та задовольнити заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2010 року, постановленою у цивільній справі № 6-1305/10 заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на підставі рішення постійно діючого Третейського суду вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено (а.с. 36-37).

На виконання ухвали суду 14.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 6-1305/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 015 539,07 грн. та третейського збору у розмірі 10 555,39 грн., про що свідчить відмітка у довідковому листі до справи.

Відповідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що загальний обсяг заборгованості становить значно більший розмір ніж за виконавчим листом, а тому заявник позбавлена можливості на підставі виданого виконавчого документа в повному обсязі задовольнити свої вимоги до боржника.

Проте суд не може прийняти до уваги вказані доводи як підставу для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Визначені частиною 2 ст. 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після його видачі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на таке пред`явлення.

Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року винесеній у справі № 755/7805/13ц.

Таким чином проаналізувавши наведені заявником доводи та надані в судовому засіданні представником заявника пояснення, суд приходить до висновку, що заявником вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявлена лише через неможливість в повному обсязі задовольнити власні вимоги до боржника на підставі зобов`язань останнього за кредитним договором.

Натомість, жодних доводів для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначених положенням ст. 432 ЦПК України заявником не наведено.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що заявник не позбавлена можливості подати до державного виконавця відповідну заяву про повернення виконавчого документа, що передбачено положенням п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене заява задоволенню не підлягає, оскільки не гуртується на нормах чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 353, 432 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12 липня 2019 року.

Суддя Л.М.Виниченко