Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 591/4633/16-ц

провадження № 61-12875св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя- доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Хвостика С. Г., Ткачук С. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, інфляційних втрат, 3 % річних та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 11 листопада 2014 року між ним та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_1 UAH (далі - договір банківського вкладу), за умовами якого сума вкладу становить 40 000,00 грн зі сплатою 10,50 % річних на строк до 13 листопада 2015 року.

Згідно із пунктом 1.2.6. цього договору у разі, якщо вкладник не вимагає повернення строкового вкладу в дату повернення, то з цієї дати дія договору продовжується на такий самий строк зберігання. В цьому разі датою повернення вкладу вважається остання дата строку, на який було продовжено дію договору.

Після закінчення строку дії договору банківського вкладу позивач не вимагав повернення коштів, отже, згідно з його умовами він був пролонгований ще на один строк. У березні 2016 року позивач звернувся до відповідача та отримав відсотки за 4 місяці за договором банківського вкладу, однак у травні 2016 року дізнався, що договір не пролонговано.

На вимогу ОСОБА_1 11 листопада 2016 року йому було повернуто вклад у розмірі 40 000,00 грн, але без передбачених договором процентів за шість місяців.

Оскільки такі дії банку суперечать законодавству України та умовам договору банківського вкладу, позивач просив стягнути з відповідача відсотки за договором банківського вкладу станом на кінець лютого 2017 року в сумі 2 493,00 грн, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2017 року у складі судді Грищенко О. В. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 2 000,00 грн.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями ЦК України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». У статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови договору банківського вкладу та вважав, що після закінчення строку дії, всупереч його положенням, він не є пролонгованим. Разом із цим після закінчення строку дії цього договору його дію було продовжено на той самий строк, тобто до 13 листопада 2016 року включно. Позивач отримав суму вкладу за депозитним договором 11 листопада 2016 року, тобто достроково, а тому з нього підлягало утриманню 75 % від суми нарахованих процентів. Зменшена сума при перерахунку у разі дострокового повернення вкладу складає 1 050,00 грн, оскільки позивач фактично отримав проценти за період з 13 листопада 2015 року по 13 березня 2016 року в розмірі 1 404,22 грн. А тому суд відмовив у позові в частині стягнення процентів за вкладом за необґрунтованістю. Разом із цим, суд встановив, що відповідач своїми діями порушив права позивача, оскільки безпідставно надавав вкладнику відповіді про те, що його договір не пролонгований на наступний період і що у зв`язку з цим відсотки йому не нараховуються. Такими винними діями позивачу завдано моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 травня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за процентами за договором банківського вкладу від 11 листопада 2014 року у розмірі 2 773,91 грн, інфляційні втрати - 346,91 грн та 3% річних -54,02 грн., а всього стягнуто 3 174,84 грн.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що умовами укладеного між сторонами договору банківського вкладу передбачено продовження дії договору на той самий строк, у випадку якщо вкладник не вимагає повернення вкладу. Оскільки позивач повернення вкладу не вимагав, то дія договору повинна була бути продовжена. У той же час банк проценти за договором не нараховував. Після звернення з вимогами до банку позивачу було виплачено проценти за користування вкладом за період з 13 листопада 2015 року по 13 березня 2016 року у розмірі 1404,22 грн. Оскільки саме з вини відповідача не була сплачена вся сума процентів за користування вкладом, то з відповідача підлягає стягненню залишок заборгованості за процентами за цим договором. На суму депозиту у розмірі 40 000,00 грн, виходячи з процентної ставки 10,5 % річних за рік нараховується 4 200,00 грн процентів. Відповідно, розмір процентів за один день складає 11,51 грн. Відповідач користувався вкладом позивача без нарахування процентів у період з 14 листопада 2015 року по 11 листопада 2016 року, тобто загальна сума нарахованих процентів складає 4 178,13 грн (363 дні х 11,51). Враховуючи, що на вимогу позивача йому було виплачено проценти у розмірі 1 404,22 грн, то залишок несплачених процентів складає 2 773,91 грн та підлягає стягненню на користь позивача. Колегія суддів визнала помилковим посилання суду першої інстанції на зменшення суми процентів за користування коштами у зв`язку із достроковим поверненням суми вкладу, з урахуванням того, що Правила (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Укрсиббанк», якими встановлено, що повернення вкладу до настання дати повернення, зазначеної в договорі, вважається достроковим поверненням і здійснюється на підставі заяви про дострокове повернення вкладу, при поверненні вкладу банк утримує із суми вкладу зайво виплачену вкладнику суму процентів за договором, розмір якої складає 75 % від загальної суми всіх нарахованих та сплачених за договором процентів на дату такого дострокового повернення, не підписані вкладником, а тому не є складовою частиною договору банківського вкладу. Умовами договору, який підписаний сторонами, не передбачено настання негативних наслідків для вкладника у випадку дострокового повернення суми вкладу, а тому висновок суду про безпідставність вимог позивача про сплату йому нарахованих відсотків, оскільки зменшення суми виплачених позивачу відсотків відбулось у зв`язку із достроковим отриманням ним суми вкладу, є помилковим. Оскільки відповідач частково не виконував умови договору банківського вкладу і не сплачував позивачу щомісячно нараховані проценти, позивач в уточнених позовних вимогах просив стягнути заборгованість за процентами з урахуванням інфляційних та 3 % процентів річних станом на 29 травня 2017 року, і саме тому обрахування цих сум необхідно проводити за період з 12 квітня 2016 року по 29 травня 2017 року. Крім цього, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, зазначав про те, відшкодування моральної шкоди у спірних договірних відносинах не передбачено чинним законодавством України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У серпні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. Крім цього, відповідач просив вирішити питання про поворот виконання рішення Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення про стягнення з банку процентів за договором банківського вкладу, апеляційний суд не врахував Правила (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «УкрСиббанк», затверджені наказом ПАТ «УкрСиббанк» П-LEG-2013-33 від 24 грудня 2013 року. Зазначені Правила були опубліковані у всеукраїнському виданні - газеті «Голос України», та розміщені на офіційному сайті ПАТ «УкрСиббанк», а тому вони є невід`ємною частиною договору банківського вкладу. Судом безпідставно не прийнято до уваги положення цих Правил розміщення вкладів фізичних осіб, якими встановлено, що повернення вкладу до настання дати повернення, зазначеної в договорі, вважається достроковим поверненням і здійснюється на підставі заяви про дострокове повернення вкладу, при поверненні вкладу банк утримує із суми вкладу зайво виплачену вкладнику суму процентів за договором, розмір якої складає 75 % від загальної суми всіх нарахованих та сплачених за договором процентів на дату такого дострокового повернення. Оскільки відповідач у добровільному порядку виконав рішення Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2017 року, то у випадку задоволення касаційної скарги необхідно вирішити питання про поворот виконання рішення.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Зарічного районного суду м. Суми.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 11 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» укладений договір банківського вкладу, за умовами якого вкладник передав банку 40 000,00 грн зі сплатою 10,50 % річних на строк до 13 листопада 2015 року.

Згідно із пунктом 1.2.6. цього договору у разі, якщо вкладник не вимагає повернення строкового вкладу в дату повернення, то з цієї дати дія договору продовжується на такий самий строк зберігання. В цьому разі датою повернення вважається остання дата строку, на який було продовжено дію договору.

Після закінчення строку дії договору банківського вкладу позивач не вимагав повернення коштів, отже, згідно з його умовами він був пролонгований ще на один строк - до 13 листопада 2016 року включно.

У березні 2016 року позивач звернувся до банку та отримав проценти за чотири місяці за договором банківського вкладу, однак у травні 2016 року дізнався, що депозитний договір не пролонговано.

На вимогу ОСОБА_1 11 листопада 2016 року йому було повернуто вклад у розмірі 40 000,00 грн, але без передбачених договором процентів за шість місяців.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Особливості правовідносин за договором банківського вкладу визначено параграфом третім глави 71 ЦК України, у якому зазначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Таким чином, виходячи з положень статтей 1058, 1060, частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу до банку, до дня фактичного його повернення вкладникові.

Відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку процентів за користування вкладом свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом, у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі та інфляційних втрат.

З урахуванням зазначеного суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, врахував, що позивач після закінчення дії строкового банківського вкладу не вимагав повернення вкладу, а тому відповідно до пункту 1.2.6 цього договору він був пролонгований на той самий строк. Банк після пролонгації договору в односторонньому порядку не нараховував проценти за користування вкладом, а тому з нього на користь позивача підлягають стягненню невиплачені проценти за користування банківським вкладом, 3 % річних та інфляційній втрати. Крім цього, апеляційний суд правильно відмовив у відшкодуванні позивачу моральної шкоди, посилаючись на те, що у цьому випадку між сторонами виникли договірні правовідносини і умовами договору банківського вкладу відшкодування моральної шкоди у разі порушення виконання його умов не передбачено.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не врахував пункт 2.5. Правил (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «УкрСиббанк», затверджених наказом ПАТ «УкрСиббанк» П-LEG-2013-33 від 24 грудня 2013 року, яким передбачено, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи вкладника при поверненні вкладу банк утримує зі суми вкладу зайво виплачену вкладнику суму процентів за договором у розмірі вкладнику 75 % від загальної суми всіх нарахованих та сплачених за договором процентів на дату такого дострокового повернення, не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що банківський вклад у розмірі 40 000,00 грн було повернуто ОСОБА_1 11 листопада 2016 року, тобто до 13 листопада 2016 року - закінчення строку дії договору банківського вкладу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вкладник Правила (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «УкрСиббанк», затверджені наказом ПАТ «УкрСиббанк» П-LEG-2013-33 від 24 грудня 2013 року, не підписував та не визнає їх, а тому ці правила не можна розцінювати як частину договору банківського вкладу, укладеного між сторонами 11 листопада 2014 року. Отже, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав зазначені правила такими, що не є частиною укладеного між сторонами договору банківського вкладу.

Інші доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судом доказів, висновків суду не спростовують, а тому не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів суду касаційної інстанції не встановила.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

У цьому разі відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України зміна розподілу судових витрат не відбувається.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк