печерський районний суд міста києва
Справа № 296/8535/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Остапчук Т.В.,

при секретарі Ткаченко Ю.М.

розглянув у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовном ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейсської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок бездіяльності посадавих осіб,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.08.2018р.звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок бездіяльності посадавих осіб. Позовні вимоги обґрунтовував тим , що 25 травня 2011 року постановою Корольовського районного суду м.Житомира - задоволені позовні вимоги до Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість згідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по основній державній та додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров ю за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 рік включно в сумі 21024 грн.17 коп.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира за заявою Богунськокого відділу ДВС Головного управління юстиції у Житомирській області від 14.06.2013 року змінено спосіб виконання рішення суду з зобов`язання УПФ України в м. Житомирі нарахувати та виплатити йому, згідно до ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний чст громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС» заборгованість по основній державній датковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 рік включно в сумі 21024 грн. 17 коп. на стягнення з УПФ України в м. Житомира на його користь, згідно до ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС» заборгованість по основній державній та додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 рік включно в розмірі 21024 грн. 17 коп.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2013 року залишено без змін вищезазначену ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14.06.2013 року про зміну способу виконання рішення суду від 25.05.2011 року.

29 грудня 2011 року постановою Корольовського районного суду м.Житомира виз¬нано неправомірними дії УПФ в Корольовському районі м.Житомира у відмові в пе-рерахунку та виплаті пенсії. Зобов`язано УПФ в м.Житомирі здійснити перерахунок та виплату йому основної (державну) пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та до-даткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком по З групі інвалідності з урахуванням фактичних виплат, починаючи з 01.05.2011 року по 21.07.2011 рік в сумі 8019 грн.З8 коп. та виплачувати в подальшому до змін в законодавстві або зміни соціального Статусу особи, за мінусом отриманих сум та забезпечити її виплату.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2012 р.зобов`язано УПФУ в м.Житомирі здійснити перерахунок та виплату основної (державної) пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду

Весь цей час, поки відбувались судові процеси, він перебував у стресовому стані, зазнав моральних страждань, які виражені в тому, що змушений був протягом тривалого часу стояти у чергах у виконавчій службі та інших органах, звертатися до адвокатів, подавати численні позови до судів різних інстанцій, витрачати свій час з метою добитися виконання рішення, яке постановлене на його користь.

Таким чином, завдано моральну шкоду, яку оцінює у сумі 25000 грн., адже були порушені його права гарантовані Конституцією України (ст.ст.32,56,62) В судове засідання позивач не з`явився. Просив розглядати в відсутність та моральну шкоду стягнути з Державного бюджету України , відповідно до ст.1173 ЦК України .

Представник відповідача ДКСУ надав відзив від 26.11.2018р.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 8.02.2018р. прийнято позов до розгляду та призначено розгляд за правилами спрощеного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого.

Судом встановлено , що 25 травня 2011 року постановою Корольовського районного суду м.Житомира - задоволені позовні вимоги до Управління Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира про зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість згідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по основній державній та додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю за період з 01.11.2010 року по 30.04.2011 рік включно в сумі 21024 грн.17 коп.

Позивач вказував на те, що ухвала від 04.11.13 року та постанова від 21.08.12 року Житомирського апеляційного адміністративного суду були виконані тільки 10.08.2017 року в результаті бездіяльності заподіяна моральна шкода.

Встановлено , що на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» знаходились виконавчі листи Корольовського районного суду м. Житомира:

- від 18.10.2011 по справі № 2а-1378/11 на користь ОСОБА_1 у сумі 21024,17 грн.

- від 05.12.2012 по справі № 2а-4152/11 на користь ОСОБА_1 у сумі 9006,63 грн

Виконавчі листи по справах № 2а-1378/11 та № 2а-4152/11 виконані 10.08.2017.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків.

У Законі України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» було передбачено на 2017 рік по Програмі 500,00 млн гривень.

Законодавством України не передбачено будь-яких виключень, які можуть вплинути на зміну черговості при виконанні виконавчих документів у таких категоріях справ.

Казначейство, відповідно до наданих повноважень, не має права законодавчої ініціативи,а також не має можливості встановлювати або змінювати бюджетні призначення.

Згідно з частиною 1 пункту 49 Порядку у разі, коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних значень, Казначейство подає Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до Закону про Державний бюджет України.

В відзиві представник відповідача вказував , що Казначейством постійно направляються листи до Кабінету Міністрів України та Містерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності внесення змін до закону Державний бюджет України у частині збільшення видатків на Програми. Перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейства, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих у документі в та передбаченими у Законах про Державний бюджет України обмеженими асигнуваннями для погашення наявної заборгованості за поданими судовими рішеннями.

Відповідно до положень ст. 124 Конституції України ч, 2, 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними чи юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до положення ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положення ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 частини 2 статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач не надав суду доказів неправомірності (незаконності) дій Державної казначейської служби України при виконанні рішення , що призвели до завдання шкоди , встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги безпідставними , не знайшли підтвердження в судовому засідання та не встановлено, що позивачу спричинена моральна шкода, тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23,1167,1173, 1174 ЦК України, ст.. 12,13,77,79, 81,263,264,27,354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейсської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок бездіяльності посадавих осіб.

Суддя Остапчук Т.В. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.