Справа № 574/872/19
Провадження 2-н/574/9/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. Буринь

Суддя Буринського районного суду Сумської області Куцан В.М., перевіривши матеріали заяви ТОВ «ДІТРЕЙД ЛТД» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення боргу за договором поставки,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ДІТРЕЙД ЛТД» в особі директора Отрошенко ОСОБА_2 , звернулося до Буринського районного суду з даною заявою, мотивуючи яку зазначило, що 09.11.2016 року між ними та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір поставки №С/866 від 09.11.2016 року товару на загальну суму 3740 грн.77 коп.. ТОВ «ДІТРЕЙД ЛТД» виконало свої умови договору, однак ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за Договором, лише частково сплативши вартість поставленого товару в сумі 1020 грн. 91 коп.. Сума боргу станом на 14.05.2019 року становить 2719 грн.86 коп., які просили стягнути на їх користь з боржника, видавши судовий наказ.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку, що заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зокрема, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.19 цього Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Згідно положень п.7) ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 2 статті 4 цього Кодексу передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

До юрисдикції господарських судів відносяться, у тому числі справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа підприємець (п.16 ст.20 ГПК).

Статтею 147 ГПК встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Як вбачається з ч.1 ст.148 цього Кодексу судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що вимога про стягнення грошової заборгованості за договором, що заявлена юридичною особою до фізичної особи підприємця, повинна розглядатися господарським судом.

Зазначені висновки узгоджуються і з правовою позицією висловленою в п. 3 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження».

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї доказів, договір, про стягнення заборгованості, по якому була поставлена вимога, укладений між юридичною особою ТОВ «ДІТРЕЙД ЛТД» та фізичною особою підприємцем Мальованою Л.О..

Відповідно до п.4) ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.2,19,160,161,165,186 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ТОВ «ДІТРЕЙД ЛТД» про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором поставки.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказного провадження. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд (а з початком функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Сумського апеляційного суду) шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.М.Куцан