АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/330/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 301030400 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Храпка В.Д., Бондаренка С.І.,

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2018 року (повний текст рішення складено 22 грудня 2018 року) у складі судді Демчика Р.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Телеком-Пейджинг» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, Головне територіальне управління юстиції у Черкаської області, ОСОБА_8, про витребування та зобов'язання передати приміщення, про визнання права власності на приміщення та визнання недійсним договору іпотеки -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на порушення його права власності.

Позов обґрунтовано такими доводами.

30 липня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Форум», та ЗАТ «Телеком-Пейджинг», правонаступником якого є ТОВ «Телеком-Пейджинг», був укладений кредитний договір про надання кредитором ПАТ «Банк «Форум» кредитних коштів в сумі 1 500 000 грн. позичальнику ТОВ «Телеком-Пейджинг».

В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору того ж дня укладено договір іпотеки.

Предмет іпотеки - профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій, що знаходиться в АДРЕСА_1, який на момент укладення договору іпотеки належав ТОВ «Телеком-Пейджинг» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно з п.п. 1.2.1. п. 1.2. іпотечного договору від 30 липня 2008 року, в редакції додаткового договору № 2 від 21 січня 2011 року, предмет іпотеки включає в себе приміщення першого поверху з № 1 по № 16,І, літ. А-9, загальною площею 180,8 кв. м.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «Телеком-Пейджинг» своїх зобов'язань по кредитному договору від 30 липня 2008 року ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості.

01 серпня 2012 року рішенням Господарського суду Черкаської області стягнуто з ТОВ «Телеком-Пейджинг» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість про кредитному договору на загальну суму 2 080 685 грн. 39 коп.

На виконання вказаного рішення 14 серпня 2012 року Господарським судом Черкаської області був виданий наказ від 14.08.2012 року про примусове виконання рішення по справі № 03/5026/846/2012 та стягнення вказаної суми з боржника.

16 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного наказу.

24 травня 2013 року Черкаською філією ТОВ «Укрспецторггрупп» були проведені прилюдні торги з реалізації приміщення, яке було передано в іпотеку.

Учасниками торгів з реалізації приміщення були ОСОБА_9 та ОСОБА_7, а їх переможцем став ОСОБА_7, який запропонував за приміщення 477 645 грн. 60 коп.

24 травня 2013 року відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області складений акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

24 травня 2013 року відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області була винесена постанова про скасування арешту.

28 травня 2013 року було видане свідоцтво про належність ОСОБА_7 на праві власності приміщення, яке раніше належало ТОВ «Телеком-Пейджинг».

31 травня 2013 року ПАТ «Банк Форум» звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування їх результатів.

Справа неодноразово переглядалась.

Остаточним судовим рішенням, а саме, постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 жовтня 2014 року ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги банку задоволено частково, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого у виконавчому провадженні ВП № 34994679 нерухомого майна, а саме: профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію, що знаходиться в АДРЕСА_1, проведені 24 травня 2013 року. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Крім того, 07 червня 2013 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до Господарського суду Черкаської області із скаргою на дії державного виконавця.

14 липня 2015 року ухвалою Господарського суду Черкаської області, залишеною без змін після апеляційного перегляду, скаргу задоволено частково, визнано неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Черкаській області Вакуленко С.М. щодо винесення постанови від 24 травня 2013 року про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 34994679, скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Черкаській області Вакуленко С.М. від 24 травня 2013 року про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 34994679.

З вищевикладеного вбачається, що: прилюдні торги від 24 травня 2013 року з реалізації приміщення були проведені Черкаською філією ТОВ «Укрспецторггрупп» під час дії ухвали від 23 травня 2013 року, якою було зупинено стягнення на підставі наказу від 14 серпня 2012 року; прилюдні торги від 24 травня 2013 року з реалізації приміщення визнані недійсними постановою від 14 жовтня 2014 року; постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Черкаській області Вакуленко С.М. від 24.05.2013 року про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні ВП № 34994679 скасована ухвалою від 14 липня 2015 року.

11 липня 2017 року ТОВ «Телеком-Пейджинг» отримало повідомлення від гр. ОСОБА_8 № 4-ю про набуття права вимоги, в якому ОСОБА_8 повідомив про те, що він набув права вимоги, зокрема по кредитному договору від 30 липня 2008 року та по іпотечному договору від 30 липня 2008 року.

Станом на 13 жовтня 2017 року спірне приміщення є власністю ОСОБА_5 на підставі договору дарування нежитлового приміщення (реєстраційний номер: 9587), виданого 24 вересня 2013 року. Станом на 13 жовтня 2017 року спірне приміщення перебувало в іпотеці на підставі договору іпотеки від 26 березня 2015 року, іпотекодержатель - ОСОБА_6

Виходячи з викладеного, позивач просив витребувати у ОСОБА_5 на користь ТОВ «Телеком-Пейджинг» спірне майно (профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій, що знаходиться в АДРЕСА_1, що включає в себе приміщення першого поверху з № 1 по № 16,І, літ. А-9, загальною площею 180,8 м.кв.), зобов'язати ОСОБА_5 передати приміщення на користь ТОВ «Телеком-Пейджинг», визнати за ТОВ «Телеком-Пейджинг» право власності на вказане приміщення, а також визнати договір іпотеки від 26 березня 2015 року недійсним.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2018 року позов задоволено.

Витребувано у ОСОБА_5 на користь ТОВ «Телеком-Пейджинг» профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій, що знаходиться в АДРЕСА_1 що включає в себе приміщення першого поверху з №1 по №16,І, літ А-9, загальною площею 180,8 кв.м.

Визнано за ТОВ «Телеком-Пейджинг» право власності на вказане майно.

Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 26 березня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що обраний спосіб захисту свого порушеного права ТОВ „Телеком-Пейджинг" шляхом звернення до суду саме з віндикаційним позовом відповідає вимогам цивільного законодавства України та обставинам справи. Суд вважав доведеним те, що спірне майно вибуло з володіння ТОВ „Телеком-Пейджинг" за такою ціною не з його волі, а в примусовому порядку на прилюдних торгах на виконання судового рішення. Суд звернув увагу на тому, що ОСОБА_5 було набуте вказане майно 24 вересня 2013 року безвідплатно в особи (ОСОБА_7.), яка не мала права його відчужувати, під час дії заборони на відчуження, встановленої ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12 вересня 2013 року.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про витребування майна та про визнання права власності на майно, суд також задовольнив позовну вимогу про визнання договору іпотеки недійсним як похідну вимогу.

Стосовно заявленого клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності суд послався на практику як Верховного Суду України, так і на практику Верховного Суду про те, що позови про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, а також позови про витребування майна з чужого незаконного володіння можуть бути пред'явлені протягом періоду порушення права власності, яке є триваючим.

Рішення оскаржено ОСОБА_5 в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд помилкового не застосував наслідки спливу строку позовної давності. Суд помилково витребував майно на користь боржника в порядку ст. 388 ЦК України, а не на користь організатора торгів в порядку подвійної реституції. Крім того, суд безпідставно визнав встановленим факт, що майно вибуло з власності позивача поза його волею. Позивач не є власником спірного майна, а тому його позов про визнання права власності не може бути задоволено. Якщо особа не є титульним власником майна, вона не може просити витребувати таке майно.

Вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи, апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На апеляційну скаргу надійшов відзив від ТОВ «Телеком-Пейджинг», в якому наводяться аргументи щодо спростування тверджень апелянта. Товариство у відзиві вказує на те, що підставою для звернення з даним позовом стало ухвалення постанови суду від 14.10.2014 року, тобто після визнання прилюдних торгів недійсними. Право на звернення з віндикаційним позовом виникло лише тоді, коли ТОВ «Телеком-Пейджинг» довідалось, що майно належить на праві власності не ОСОБА_7, а ОСОБА_5, про що було вказано в повідомленні-вимозі, яку позивач отримав 16.10.2017 року.

Таким чином, за твердженням позивача перебіг строку для подачі віндикаційного позову починається з 16.10.2017 року.

Тому доводи про пропуск строку позовної давності позивач вважає безпідставними. Так як приміщення було придбано ОСОБА_7 в особи, яка не мала права його відчужувати, а приміщення реалізовано поза волею власника (ТОВ «Телеком-пейджинг»), то вимога про витребування майна цілком відповідає ст.ст. 330, 388 ЦК України. Вказівка апелянта на обов'язковість визнання правочину недійсним, як підставу для звернення з віндикаційним позовом, не ґрунтується на законі.

Крім того, позивач не укладав договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а майно було реалізовано примусово на прилюдних торгах, які визнані недійсними, то позивач вважає такі обставини підтвердженням того, що майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Вважаючи висновки суду щодо решти доводів позовної заяви обґрунтованими та законними, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлені наступні обставини справи.

30 липня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Форум» та ЗАТ «Телеком-Пейджинг», правонаступником якого є ТОВ «Телеком-Пейджинг» був укладений кредитний договір № 0003/08/23/KLI.

В подальшому між сторонами до кредитного договору від 30 липня 2008 року були укладені додатковий договір № 1 від 29 липня 2009 року, додатковий договір № 2 від 16 лютого 2010 року, додатковий договір № 3 від 16 листопада 2010 року та додатковий договір № 4 від 21 січня 2011 року.

Згідно з умовами кредитного договору та додаткових угод до нього ПАТ «Банк «Форум» надало ТОВ «Телеком-Пейджинг» кредитні кошти у формі відновлювальної кредитної лінії для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 1 500 000 грн., на строк до 1 червня 2011 року.

30 липня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Форум» та ЗАТ «Телеком-Пейджинг», правонаступником якого є ТОВ «Телеком-Пейджинг» був укладений іпотечний договір № 0003/08/23/KLI/S-1, який посвідчений ОСОБА_12, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, за реєстраційним № 4465.

Згідно з п. 1.1. іпотечного договору від 30 липня 2008 року, в редакції додаткового договору № 2 від 21 січня 2011 року, цей договір забезпечує виконання іпотекодавцем зобов'язань, що випливають з укладеного ним з іпотекодержателем кредитного договору № 0003/08/23/KLI від 30 липня 2008 року та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно з п. 1.2. іпотечного договору від 30 липня 2008 року, в редакції додаткового договору № 2 від 21 січня 2011 року, предметом іпотеки є профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій, що знаходиться в АДРЕСА_1, який належить ТОВ «Телеком-Пейджинг» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно - Серія НОМЕР_1, виданого Виконавчим комітетом Черкаської міської ради 28 липня 2010 року, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 серпня 2010 року.

Згідно з п.п. 1.2.1. п. 1.2. іпотечного договору від 30 липня 2008 року, в редакції додаткового договору № 2 від 21 січня 2011 року, предмет іпотеки включає в себе приміщення першого поверху з № 1 по № 16,І, літ. А-9, загальною площею 180,8 м.кв.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01 серпня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Банк «Форум» м. Київ до ТОВ «Телеком-Пейджинг» м. Черкаси про стягнення 2093094 грн. 99 коп. позовні вимоги ПАТ «Банк «Форум» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Телеком-Пейджинг» на користь ПАТ «Банк Форум» 2 080 685 грн. 39 коп., у тому числі прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів в розмірі 1 442 174 грн. 24 коп., прострочену заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 521 129 грн. 68 коп., пеню за простроченим кредитом та процентами в розмірі 117 381 грн. 47 коп., а також 41 613 грн. 70 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського міського управління юстиції Коміренко О.О. від 16 жовтня 2014 року було відкрите виконавче провадження (ВП № 45099098) з примусового виконання наказу №03/5026/846/2012, виданого Господарським судом Черкаської області 14 серпня 2012 року про стягнення із ТОВ «Телеком-Пейджинг» на користь ПАТ «Форум Банк» боргу в сумі 1754818 грн. 69 коп.

Згідно з протоколом № 24-0238/13 від 24 травня 2013 року проведення прилюдних торгів, який затверджений директором Черкаської філії ТОВ «Укрспецторггрупп» ОСОБА_14, учасниками торгів з реалізації приміщення були ОСОБА_9 та ОСОБА_7, а їх переможцем став ОСОБА_7, який запропонував за приміщення 477 645 грн. 60 коп.

24 травня 2013 року також був складений протокол присутності на прилюдних торгах з реалізації арештованого майна, який підписаний ОСОБА_7 та ОСОБА_9, як учасниками прилюдних торгів, а також представниками ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_15 та ОСОБА_16, як присутніми на прилюдних торгах. При цьому представниками ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в такому протоколі зазначені заперечення щодо проведення прилюдних торгів: «Учасники торгів повідомлені про зупинення стягнення за лотом на підставі ухвали від 24 травня 2013 року, яка вручена ліцитатору. Переможець торгів не є добросовісним набувачем».

24 травня 2013 року Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області була винесена постанова про скасування арешту профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію, нежилих приміщень першого поверху з №1 по №16 (літ. А-9), з загальною площею 180,80 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

28 травня 2013 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_17 було видане Свідоцтво (зареєстроване в реєстрі за № 990) про належність ОСОБА_7 на праві власності профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію, що знаходиться в АДРЕСА_1, яке раніше належало ТОВ „Телеком-Пейджинг".

31 травня 2013 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Укрспецторггрупп», ТОВ «Телеком-Пейджинг» про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування їх результатів. В позові банк просив суд визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого у виконавчому провадженні ВП 34994679 нерухомого майна боржника ТОВ «Телеком-Пейджинг», а саме: профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію, нежилих приміщень першого поверху з №1 по №16 (літ. А-9),з загальною площею 180,80 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, проведені Черкаською філією ТОВ «Укрспецторггрупп».

12 вересня 2013 року ухвалою Господарського суду Черкаської області по справі № 910/10325/13 заяву позивача ПАТ «Банк Форум» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, було заборонено ОСОБА_7 вчиняти дії, що стосуються розпорядження спірним майном, шляхом накладення заборони відчуження у будь-якій спосіб профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В частині накладення арешту на нерухоме майно було відмовлено.

При цьому з тексту ухвали від 12 вересня 2013 року вбачається, що вона була винесена за участю представника третьої особи по справі ОСОБА_7 - ОСОБА_9

18 грудня 2013 року рішенням Господарського суду Черкаської області по справі в задоволенні позову відмовлено повністю, скасовано вжиті ухвалою від 12 вересня 2013 року заходи забезпечення позову.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 березня 2014 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» на рішення Господарського суду Черкаської області від 18 грудня 2013 року. Рішення від 18 грудня 2013 року залишено без змін.

03 червня 2014 року постановою Вищого господарського суду України касаційну скаргу ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Рішення від 18 грудня 2013 року та постанова від 20 березня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 15 липня 2014 року в задоволенні позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Рішення Господарського суду Черкаської області від 15 липня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого у виконавчому провадженні ВП № 34994679 нерухомого майна, а саме: профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію, нежилих приміщень першого поверху з №1 по №16 (літ. А-9),з загальною площею 180,80 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, проведені 24 травня 2013 року. В задоволенні позовних вимог в частині скасування результатів прилюдних торгів відмовлено.

Крім того, 03 червня 2013 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до Господарського суду Черкаської області із скаргою, в якій просив визнати недійсним протокол № 24-0238/13 від 24 травня 2013 року проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна боржника, а саме: профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію за вказаною адресою;

визнати недійсним складений державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Черкаській області Вакуленко С.М. акт від 24 травня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна приміщення профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію, нежилих приміщень першого поверху з №1 по №16 (літ. А-9),з загальною площею 180,80 кв.м., розташованого за вказаною вище адресою та належить боржнику ТОВ «Телеком-Пейджинг»;

визнати неправомірними дії державного виконавця Вакуленко С.М. щодо винесення постанови від 24 травня 2013 року про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні № 34904679;

скасувати постанову державного виконавця Вакуленко С.М. від 24 травня 2013 року про зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні № 34904679.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 липня 2015 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Черкаській області Вакуленко С.М. щодо винесення постанови від 24 травня 2013 року про зняття арешту з майна боржника у ВП № 34904679. Скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Черкаській області Вакуленко С.М. від 24 травня 2013 року про зняття арешту з майна боржника у ВП № 34904679. В іншій частині вимог провадження за скаргою припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 3 листопада 2015 року ухвала Господарського суду Черкаської області від 14 липня 2015 року залишена без змін.

Як вбачається з повідомлення від 11 липня 2017 року ОСОБА_8 набув права вимоги, зокрема по кредитному договору № 0003/08/23/KLI від 30 липня 2008 року та по іпотечному договору № 0003/08/23/KLI/S-1 від 30 липня 2008 року.

16 жовтня 2017 року ТОВ «Телеком-Пейджинг» отримало від ОСОБА_8 повідомлення-вимогу № 8-ю від 13 жовтня 2017 року, в якому ОСОБА_8 повідомив про те, що станом на 13 жовтня 2017 року профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій, що знаходиться в АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_5

Відповідно до договору дарування нежитлового приміщення (реєстраційний № 9587) від 24 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В, ОСОБА_7.(дарувальник) передав, а ОСОБА_5 (обдарований) прийняв у власність профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій, що знаходиться в АДРЕСА_1 (т. 2 а.с.42).

На підставі договору іпотеки від 26 березня 2015 року (реєстраційний № 1945), посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В, вказаний предмет нерухомості ОСОБА_5 переданий в іпотеку ОСОБА_19 (т. 2 а.с. 43).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

З доводів позовної заяви вбачається, що предметом позову є такі вимоги:

витребувати у ОСОБА_5 з чужого незаконного володіння на користь ТОВ «Телеком-Пейджинг» майна (профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій, що знаходиться в АДРЕСА_1;

визнати право власності на вказане приміщення за ТОВ «Телеком-Пейджинг»;

визнати недійсним договір іпотеки від 26 березня 2015 року.

Частиною 4 статті 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Як передбачено ч.ч.1, 3 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (постанова Верховного Суд України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16).

В даному випадку майно (профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій) вибуло з володіння власника (ТОВ «Телеком-Пейджинг») в ході примусового виконання судового рішення про стягнення коштів шляхом реалізації майна боржника на прилюдних торгах, які в подальшому визнані недійсними.

Також у разі, якщо проведені на виконання судового рішення прилюдні торги з реалізації майна визнано судом такими, що проведені з порушенням чинного законодавства, то особа, яка придбала це майно, не є добросовісним набувачем, у якого майно не може бути витребувано відповідно до положень статті 388 ЦК України (постанова Верховного СудуУкраїни від 03 жовтня 2011 року у справі № 3-98гс11).

Отже ОСОБА_7, який придбав вказане нерухоме майно на прилюдних торгах, які в подальшому визнані судом недійсними, не є добросовісним набувачем.

Більше того, він в порушення ухвали господарського суду Черкаської області від 12 вересня 2013 року про заборону відчуження у будь-який спосіб вказаної нерухомості ( т. 1 а.с. 32-34), 24 вересня 2013 року подарував профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій ОСОБА_5

Таким чином суд першої інстанції вірно встановив, що спірне нежитлове приміщення вибуло поза волею його власника - ТОВ «Телеком-Пейджинг» на прилюдних торгах, які у подальшому були визнані недійсними. Неуправомочний відчужував ( орган ДВС) не мав права відчужувати спірне майно у позивача.

В подальшому, на підставі договору дарування вказане майно від особи, яка не мала права його відчужувати, перейшло до третьої особи, з яким позивач не перебуває в юридичних відносинах.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що позивач має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України. І його вимоги законні та обґрунтовані.

Посилання апелянта на те, що права позивача не можуть бути захищені у обраний ним спосіб є невірними і підлягають відхиленню.

Такі висновки також відповідають позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 335/640/15-ц.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, застосування подвійної реституції в даному випадку неможливе, оскільки позивач ТОВ «Телеком-Пейджинг» та фактичний власник в останньому ланцюзі правочинів ОСОБА_5 не є сторонами угоди, за яким останній набув права власності.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для застосування до цих правовідносин ст. 388 ЦК України, оскільки ТОВ «Телеком-Пейджинг» при укладенні кредитного та іпотечного договорів письмово закріпив свою згоду на можливу передачу майна на торги, то на стадії реалізації такого майна на торгах воля позичальника взагалі значення не має.

Такі аргументи апелянта не відповідають вимогам щодо встановлення наявності волевиявлення власника на вибуття майна з його володіння в розумінні ст. 388 ЦК України.

Так позивач, як боржник по кредитному договору та іпотекодавець по іпотечному договору допускав реалізацію іпотечного майна в рахунок погашення боргу. Але не за такою ціною, яка була визначена для реалізації предмета іпотеки. Крім того прилюдні торги судом були визнані недійсними по причині зупинення стягнення за наказом від 14.08.2012 року № 03/5026/846/2012 на підставі ухвали господарського суду Черкаської області від 23 травня 2013 року про порушення провадження у справі. Сама ця ухвала стосувалась провадження у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до приватного підприємства «Ажіо» про визнання необґрунтованим, неякісним і таким, що не може бути використаний для визначення вартості арештованого майна звіту від 11.02.2013 року про оцінку об'єкту нерухомості - саме предмету спору по даній справі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що для подачі позову про визнання права власності та витребування майна недостатньо лише визнати торги недійсними, умовою витребування також є визнання результатів торгів недійсними, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Київський апеляційний господарський суд у своїй постанові від 14 жовтня 2014 року, визнаючи вказані прилюдні торги недійсними, мотивував своє рішення тим, що на день проведення торгів існувало рішення суду про зупинення стягнення на підставі наказу № 03/5026/846/2012 від 14.08.2012 року. Тому господарський суд прийшов до висновку що відповідач 1 (ТОВ « Укрспецторг Груп») не мав правових підстав для проведення 24.05.2013 року прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна.

За таких обставин колегія суддів вважає, що немає будь-яких підстав вважати дійсними і результати цих торгів.

Необґрунтованою, на думку колегії суддів, є також вказівка в апеляційній скарзі на нібито помилковість повернення спірного майна у власність позивача, а не на користь організаторів торгів для подальшого погашення боргу перед банком.

Оцінюючи такі доводи, апеляційний суд зауважує, що предметом даного спору не є визнання результатів торгів недійсними та застосування двосторонньої реституції. Такий спосіб захисту відповідало б інтересам кредитора або стягувача, якого не влаштовують результати торгів. Проте, кредитор або стягувач у даному випадку не є позивачем у справі. А тому, суд позбавлений можливості за допомогою механізму реституції повернути вилучене у боржника майно саме організатору торгів.

Розглядаючи спір в межах позовних вимог та у обраний позивачем спосіб, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність порушеного права позивача та можливості його захисту саме в порядку подачі віндикаційного позову.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком районного суду про те, що позивач як законний власник спірного майна має право звернення до суду з вказаним позовом.

Так ТОВ «Телеком-Пейджинг» було власником профілактично-фізкультурно-оздоровчого центру та солярію на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради 28 липня 2010 року і таке право власності було зареєстроване, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27023747 від 16 серпня 2010 року. Закон України «Про іпотеку» не передбачає зміну власника при передачі майна в іпотеку.

Також судом встановлено, що ОСОБА_7 став власником спірного нерухомого майна на підставі прилюдних торгів від 24 травня 2013 року, які визнані недійсними постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 жовтня 2014 року.

В подальшому ОСОБА_7 відчужив профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій під час діючої заборони і про таку заборону ОСОБА_7 було відомо.

Отже доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову як в частині витребування майна з чужого володіння, так і в частині визнання за цим майном права власності.

Прийшовши до переконання правомірності в даних правовідносинах застосування такого способу захисту порушеного права як віндикація, суд справедливо вказав, що між сторонами також існує спір про право власності на профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що ТОВ „Телеком-Пейджинг" був власником спірного нерухомого майна, однак втратив таке право власності не з своєї волі, що підтверджується приведеними вище доказами, позовна вимога про визнання права власності на спірне нерухоме майно також підлягає до задоволення.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на сплив позовної давності для подачі такого позову, то колегія суддів враховує наступне.

Зі змісту позовної заяви слідує, що підставою для звернення з вимогою про витребування майна та визнання права власності на спірний комплекс та солярій є визнання публічних торгів недійсними в судовому порядку.

Так, згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому в разі пред'явлення позову особою, право якої порушене, позовна давність починає обчислюватися з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Це правило пов'язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 Цивільного кодексу України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Аналіз статті 261 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Колегія суддів не погоджується з позицією районного суду, який на підставі правової позиції Верховного Суду України у постанові від 05 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15, прийшов до висновку, що позовна давність до заявлених позовних вимог про витребування майна в порядку ст. 388 ЦК України не застосовується.

Вказана правова позиція переглянута та спростована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №907/50/16.

Також на думку апеляційного суду, є невірною позиція позивача про те, що строк позовної давності для подачі позову про витребування майна із чужого володіння (віндикаційного позову) необхідно рахувати з моменту, коли позивач дізнався про перебування спірного майна у третьої особи - ОСОБА_5

ОСОБА_5, як добросовісний набувач, не може вважатись особою, яка порушила права власника майна.

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, де апелянт наполягає на тому, що строк позовної давності необхідно рахувати з дня проведення прилюдних торгів, тобто з 24 травня 2013 року.

Як зазначив позивач у позові предметом даного спору є право власності на об'єкт нерухомості - профілактично-фізкультурно-оздоровчий центр та солярій.

Після проведення прилюдних торгів з продажу вказаного об'єкту нерухомості його результати були одразу оскаржені до суду ПАТ «Банк Форум». При цьому відповідачем по даній справі був вказаний саме відповідач ТОВ „Телеком-Пейджинг", який приймав участь у вирішенні даного спору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Ухвалено рішення, яким визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна.

Колегія суддів вважає, що з моменту ухвалення вказаного рішення Київським апеляційним господарським судом позивач ТОВ „Телеком-Пейджинг" міг дізнатись про порушення своїх прав з приводу незаконного продажу іпотечного майна і, відповідно, подати позов в порядку віндикації або реституції в залежності від того, хто є власником спірного майна на певний час.

Право на звернення з вимогою про витребування майна позивачем з'явилось в момент визнання недійсними таких торгів, тобто з моменту коли відпала відповідна правова підстава законного вибуття з володіння позивача спірного майна.

Враховуючи, що вказана вище постанова Київського апеляційного господарського суду від 14 жовтня 2014 року була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі судових рішень 23 жовтня і оприлюднена 24 жовтня 2014 року та враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №907/50/16 про відкритість доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності в даному випадку не пропущений.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає неправильним посилання в апеляційній скарзі на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі від 21.11.2018 у справі №465/650/16ц. Предметом спору, розглянутим Верховним Судом, є визнання прилюдних торгів недійсними.

У даному спорі мова іде про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та визнання права власності на нього.

Стосовно аргументів апеляційної скарги про неможливість витребування майна від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (ч. 2 ст. 388 ЦК України), колегія суддів не погоджується з цим, оскільки самі прилюдні торги судом були визнані недійсними.

Таким чином, розглянувши докази, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, враховуючи доводи як апелянта, так і всіх інших учасників справи, суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке є достатньо обґрунтованим та справедливим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять підстав, визначених ст. 376 ЦПК України, для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 березня 2019 року.

Судді