Справа №720/567/19
Провадження № 2/720/421/19
05 липня 2019 року м. Новоселиця
Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Факащук А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
- визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,
Представник позивач звернувся з позовом до відповідача, визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що даний житловий будинок належить йому на праві власності. Відповідач за даним позовом зареєстрована в даному житловому будинку, однак з 1999 року не проживає.
Позивач вважає, що оскільки відповідач двадцять років не проживає в даному будинку, просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач та його представник не з`явилися, однак представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі.
Відповідач будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи по суті в судовому засіданні не з`явилася і не повідомила суд про причину своєї неявки.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріали справи судом встановлено, що рішенням №2-675 за 2005 рік Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2005 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний.
Житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 140844110 від 10 жовтня 2018 року.
З акту опитування сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 08 січня 2019 року складеного комісією у складі Кочурка Раду Порфировичем - сільського голови, Главицьким Михайлом Анатолійовичем - депутата сільської ради, Мазилу Тома Івановичем - депутатом сільської ради вбачається, що в будинку по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає з 1999 року.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Об`єктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому положення ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, якщо порушується його право на вільне користуватися і розпоряджатися соєю власністю.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно переважно або тимчасово.
Згідно ст. ст. 6. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житлом..). Громадяни України та інші особи, зобов`язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України: Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку
Зважаючи на встановлені вимоги закону, позивач, як власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування спірним будинком в обраний ним спосіб - шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачем сплачено при зверненні до суду судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. відповідно до квитанції від 05 березня 2019 року, який має бути стягнутий з ОСОБА_3 ..
Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,245,246,258-273, 280-283, 354 ЦПК України, і на підставі ст.71,72,116,156 ЖК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратив право користування житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп..
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд Чернівецької області в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_3 має право протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.