Справа № 161/2881/19 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/558/19 Категорія: 1 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Бовчалюк З.А., Федонюк С.Ю.

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

представника заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука Павла Володимировича щодо винесення постанови про арешт коштів боржника за апеляційною скаргою стягувача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука П.В. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника, обґрунтовуючи її тим, що в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавче провадження № 50071871. Постановою заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука Павла Володимировича від 23 січня 2019 року було накладено арешт на кошти боржника, а саме: на заробітну плату ОСОБА_2 , яка знаходилась на рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк».

Вважає дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника неправомірними, просить скасувати вказану постанову та зобов`язати заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука Павла Володимировича зняти накладений арешт.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2019 року постановлено скаргу ОСОБА_2 на дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука Павла Володимировича щодо винесення постанови про арешт коштів боржника - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука Павла Володимировича в частині накладення арешту на кошти, що містяться на зарплатному рахунку № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC5 від 11.10.2018 року) відкритому в АТ КБ «Приватбанк».

Скасувати постанову заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука Павла Володимировича від 23 січня 2019 року у виконавчому провадженні № 50071871 в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC5 від 11.10.2018 року), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_2 .

Зобов`язати Сихівський відділ Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області зняти арешт із рахунку № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC5 від 11.10.2018 року), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» (юридична адреса: м. Київ вул. Грушевського, 1Д; ) на ім`я ОСОБА_2 .

В решті вимог за скаргою - відмовити.

В апеляційній скарзі стягувач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», покликаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувало виконавче провадження № 50071871, відкрите по виконанню виконавчого листа № 2-2026/11, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 26.05.2011 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором від 23.01.2018 року в розмірі 54821,14 грн. та по 334,10 грн. судового збору (а.с. 3).

Згідно відомостей, наданих Другим відділом державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області на даний час виконавче провадження №50071871 та всі його матеріали передані до Сихівського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області (а.с. 13).

23 січня 2019 року заступником начальника Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондаруком Павлом Володимировичем винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «УкрСиббанк», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», Філії - Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Альфа Банк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «Кредобанк», АБ «Південний» (а.с. 3).

Відповідно до копії довідки за вих. № 240663 від 15 лютого 2019 року, на ім`я ОСОБА_2 в АТ КБ «Приватбанк» відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC5 від 11.10.2018 року), 27.12.2018 року та 31.01.2019 року клієнт отримав на вказаний рахунок зарахування від відправника «OLKOM-LIZING TOV» (призначення платежу: переказ коштів по заробітній платі) (а.с. 4).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)- це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням,- 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом,- 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

В той же час, відповідно до статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікована 23 червня 1992року, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до статі 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції встановивши, що накладення арешту на рахунок № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC5 від 11.10.2018 року) який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» та призначений для перерахування заробітної плати заявника ОСОБА_2 , призводить до порушення конституційних прав заявника, та позбавлення його коштів на існування прийшов до правильного висновку про задоволення скарги частково та скасування оскаржуваної постанови в частині накладення арешту на зарплатний розрахунковий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_2 та зобов`язав Сихівський відділ Державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області зняти арешт із зазначених рахунків, оскільки на даний час виконавче провадження №50071871 та всі його матеріали передані до Сихівського відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області, виконавчі дії в межах даного провадження вчиняються вказаним відділом, в тому числі зняття арештів із рахунків.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником не було надано доказів того, що він дійсно перебуває в офіційних трудових відносинах з ТОВ «Олком-лізинг», про розмір заробітної плати чи дійсно дана юридична особа перераховувала кошти заявнику не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції досліджені докази, які підтверджують, що ОСОБА_2 призначений на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-лізинг» з 18 листопада 2015 року(а.с.53), відповідно до платіжних доручень ТОВ «Олком-лізинг» перераховувало заробітну плату ОСОБА_2 на картковий рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк»(а.с. 54-57).

Отже, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу стягувача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 березня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді