_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2166/19
УХВАЛА

24.06.2019 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Огренич І.В.

при секретарі - Сницереві А.С.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: державний реєстратор прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_5 , державний реєстратор прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Антоненко Оксана Сергіївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Савченко Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Чужовська Наталія Юріївна про визнання майна спільною власністю подружжя, визнання недійсним договору про задоволення вимог, іпотечного договору, визнання недійсними рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та рішень про державну реєстрацію прав та обов`язків, визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: державний реєстратор прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» ОСОБА_5 , державний реєстратор прав на нерухоме майно Комунального підприємства «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» Антоненко Оксана Сергіївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Савченко Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Чужовська Наталія Юріївна про визнання майна спільною власністю подружжя, визнання недійсним договору про задоволення вимог, іпотечного договору, визнання недійсними рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу та рішень про державну реєстрацію прав та обов`язків, визнання права власності в порядку спадкування.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 , ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018р. за заявою представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 В ОСОБА_7 , було накладено арешт на нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 97,1 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та накладено арешт на нежилі приміщення АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , що належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до розгляду справи по суті.

27 лютого 2019р. позивачка надала до суду ще одну заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно: дачний будинок та земельну ділянку, кадастровий номер:510800000 НОМЕР_1 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , що зареєстровані на праві власності відповідачкою за ОСОБА_2 . При цьому позивачка посилається на те, що враховуючи той факт, що відповідачка ОСОБА_2 вже одноособово розпорядилась частиною спадкового майна, передавши його в іпотеку, скориставшись тим фактом, що частина спадкового майна у період шлюбу з батьком позивачки було оформлено на неї, на даний час існує з боку відповідачки ОСОБА_2 загроза вчинення дії, щодо відчуження дачного будинку з земельною ділянкою, з метою погашення власних боргів, що виникли після смерті батька позивачки - ОСОБА_1 ..

Ухвалою судді від 11 березня 2019р. заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову було призначено до розгляду в судовому засіданні, оскільки наданих позивачкою доказів було недостатньо для розгляду заяви для забезпечення позову.

Відповідно до норм ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В даному випадку суддя приходить до висновку, що позивачем не обґрунтовані причини звернення до суду з даною заявою, не надано належних та допустимих доказів вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до судута не визначено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, що свідчить про недотриманням позивачем вимог процесуального законодавства і неврахування необхідності забезпечення розумного балансу інтересів сторін, крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2019р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, а заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 17 жовтня 2018р., відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України - скасувати.

Відповідно до ч.ч.9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.149,150,158 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову від 27 лютого 2019р., відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року.

Зняти арешт з нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 97,1 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Зняти арешт з нежилих приміщень АДРЕСА_2 по АДРЕСА_3 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР, для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Огренич І. В.