Тальнівський районний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючий суддя Фролов О.Л.,

секретар Кремсалюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Ісамутдінової про визнання обєктів права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Тальнівського районного суду Черкаської області з позовом до відповідача про визнання обєктів права спільної сумісної власності подружжя. На підставу своїх вимог посилається на те, що з 14.11.1998 року перебував у шлюбі з відповідачкою, 22.06.2016 року даний шлюб розірвано на підставі рішення суду. Під час шлюбу було придбано: квартиру в АДРЕСА_1; будинок в м. Тальне по вул. Скворцова, 22, який оформили на відповідачку. До початку розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги посилаючись на те, що під час шлюбу було також придбано: земельну ділянку для будівництва розміром 0,25 га розташовану на території Білашківської сільської ради, телевізор «Самсунг 50 діаг.», телевізор «Самсунг 32 діаг.», холодильник Атлант, холодильник Атлант, морозильна камера Атлант, морозильна камера Атлант, пральна машина LG, мікрохвильова піч, телевізор LG, електрична духовка Арістон, електрозварювальний апарат Бригадир, електродрель, електрошуруповерт, електроболгарка мал., електроболгарка вел., авто мийка кернер, кухонні меблі, витяжки 2 шт., відеокамера PANASONIC, фотоапарат NIKON, посудомиюча машина Bosh, баян Росія, електрофон побутовий, музичні світлові прибори DLL. А також, під час шлюбу було придбано: долари США в розмірі 10000, що в еквіваленті на сьогоднішній день 258500 грн. на придбання автомобіля; автомобіль Mercedes-Benz модель VITO 2013 року; Скутер. Позивач зазначаючи, що згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто, тому просить визнати за позивачем право власності на Ѕ частку всього майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали збільшені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з викладених в позові підстав. Крім того позивач в судовому засіданні вказав що докази придбання майна, за переліком який він вказав у позові, під час шлюбу із відповідачкою у нього відсутні.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов визнали частково. Так відповідачка повідомила, що не заперечує в задоволенні позову в частині визнання за відповідачем право власності на Ѕ частину квартири за адресою АДРЕСА_2; Ѕ частину будинку за адресою по вул. Скворцова,22 м. Тальне Черкаської області; Ѕ частину земельної ділянки для будівництва розміром 0,25 га, розташовану на території Білашківської сільської ради; 1/2 частину автомобіля Mercedes-Benz модель VITO 2013 року. Також з вказано в позові позивачем майна може повернути електро шуруповерт та електрофон побутовий в рахунок придбаного під час шлюбу спільного майна. Що стосується вказаного позивачем баяна «Росія» то відповідачка повідомила, що вказаний баян належав їй до шлюбу та відповідно не був придбаний під час спільного проживання з позивачем. За інше майно яке вказав в позовній заяві позивач, відповідачка не може достовірно вказати про те чи було воно придбано під час шлюбу. Представник відповідача також в судовому засіданні вказав на те що будь-яких доказів на підтвердження того що майно вказана позивачем в позовній заяві придбано під час шлюбу до суду не надано. Крім того представник відповідача вказав на те, що про розписка на яку посилається позивач позичку 10 000 доларів на придбання автомобіля Mercedes-Benz модель VITO 2013 року відповідачка не знає тим самим вказані гроші були отримані в порушення положень СК України, крім того якщо вказані гроші і були отримані то як вказує позивач на купівлю автомобіля Mercedes-Benz модель VITO 2013 року, який позивач також хоче визнати спільною сумісною власністю подружжю, тим самим позивач хоче отримати як гроші за автомобіль так і сам автомобіль що не відповідає вимогам закону.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 14.11.1998 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано в Шамраївській сільській раді Ульянівського району Кіровоградської області.

Відповідно до свідоцтва про народження серія І-СР №222726 виданого повторно 09.06.2016 року ОСОБА_3 народився 08.06.2011 року в м. Тальне Черкаської області, її батьком записаний ОСОБА_1, матірю ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про народження серія І-СР №222725 виданого повторно 09.06.2016 року ОСОБА_4 народилася 05.06.1999 року в с. Левада Тальнівського району, її батьком записаний ОСОБА_1, матірю ОСОБА_2.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 22.06.2016 року, шлюб зареєстрований 14.11.1998 року в Шамраївській сільській раді Ульянівського району Кіровоградської області, за актовим записом №16, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірвано.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 09.02.2007 року №667, ОСОБА_1 придбав у власність квартиру розташовану в АДРЕСА_3.

Згідно з Витягом з Державного реєстру правочинів №3547370 від 09.02.2007 року ОСОБА_1 набув у власність квартиру АДРЕСА_4 за договором купівлі-продажу від 09.02.2007 року.

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.02.2007 року №13519236 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу укладеним 09.02.2007 року набув у власність квартиру АДРЕСА_5.

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯП №973786 виданого 06.01.2011 року ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку площею 0,0640 га розміщену в АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.08.2010 року.

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-ЧР №004937 ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Самойлова, 22 в с. Левада Тальнівського району Черкаської області на підставі розпорядження голови Тальнівської районної державної адміністрації.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №33115273 від 08.02.2012 року ОСОБА_2 набула у власність будинок 22 по вул. Скворцова в м. Тальне Черкаської області на підставі свідоцтва про право власності САЕ 104801 від 25.01.2012 року.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.01.2012 року ОСОБА_2 набула у власність будинок 22 по вулиці Скворцова в м. Тальне Черкаської області.

Згідно з довідкою про склад сімї від 20.02.2018 року №38/18 ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу прописаних в квартирі станом на 01.01.2018 року входять ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Відповідно до довідки виданої громадським вуличним комітетом №22 ОСОБА_1 проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час АДРЕСА_7 в 2012 році разом з колишньою дружиною ОСОБА_2 почав будувати будинок по вул. Скворцова, 22, будівельні роботи закінчили протягом трьох років протягом перебування у шлюбі з ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СА4727СВ виданого 20.10.2015 року ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Mercedes-Benz Vito.

Відповідно до розписки наданої ОСОБА_1, він ІНФОРМАЦІЯ_3 позичив у свого брата ОСОБА_5 десять тисяч доларів США.

Докази на підтвердження придбання майна: телевізора «Самсунг 50 діаг.», телевізора «Самсунг 32 діаг.», холодильника Атлант, холодильника Атлант, морозильної камери Атлант, морозильної камери Атлант, пральної машини LG, мікрохвильової печі, телевізора LG, електричної духовки Арістон, електрозварювального апарату Бригадир, електродрелі, електрошуруповерта, електроболгарки мал., електроболгарки вел., автомийки кернер, кухонних меблів, витяжки 2 шт., відеокамери PANASONIC, фотоапарату NIKON, посудомиючої машини Bosh, баяну Росія, електрофону побутового, музичних світлових приборів DLL, скутера та їх вартість - матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» №16 від 12.06.1998р, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Відповідно до ч. 1ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Придбавши нерухоме майно під час перебування в шлюбі, сторони позову набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень та її право на рівну частку в майні.

Положення п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007р. № 11, визначає, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні врахувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Таким чином, придбане під час перебування сторін у шлюбі нерухоме майно є об'єктом спільної сумісної власності сторін.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Позивачем надано докази того, що нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_8; будинок за адресою по вул. Скворцова, 22 в м. Тальне Черкаської області та земельну ділянку для будівництва розміром 0,25 га розташовану на території Білашківської сільської ради, а також автомобіль Mercedes-Benz модель VITO 2013 року, - є об'єктами права спільної сумісної власності сторін, оскільки вони придбані сторонами під час шлюбу. Будь-яких заперечень зі сторони відповідача до суду не надходило.

Разом з тим, стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження придбання в період шлюбу за спільні кошти рухомого майна - телевізора «Самсунг 50 діаг.», телевізора «Самсунг 32 діаг.», холодильника Атлант, холодильника Атлант, морозильної камери Атлант, морозильної камери Атлант, пральної машини LG, мікрохвильової печі, телевізора LG, електричної духовки Арістон, електрозварювального апарату Бригадир, електродрелі, електрошуруповерта, електроболгарки мал., електроболгарки вел., автомийки кернер, кухонних меблів, витяжки 2 шт., відеокамери PANASONIC, фотоапарату NIKON, посудомиючої машини Bosh, баяну Росія, електрофону побутового, музичних світлових приборів DLL, скутера, та їх вартість, а відтак суд не вбачає законних підстав для включення зазначеного майна до переліку спільної сумісної власності подружжя та не вбачає правових підстав для його поділу між сторонами.

При поділі спільного майна подружжя в даному спорі, суд застосовує принцип рівності.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України, щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В ході розгляду справи суду не надано доказів можливості реального поділу майна, а також обґрунтовані підстави його виділу сторонам позову, згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а тому суд вважає за необхідне визначити ідеальні частки кожного на майно та залишити це майно у спільній частковій власності сторін.

Крім того суд вважає за доцільне зобовязати ОСОБА_2 Ісамутдінову повернути ОСОБА_1 електро шуруповерт та електрофон побутовий в рахунок придбаного під час шлюбу спільного майна так як відповідач не заперечувала той факт що вказані речі були придбані під час шлюбу та особисто повідомила суд про те що поверне вказані речі позивачу.

В іншій частині позову суд вважає за доцільне відмовити так, як позивачем до суду не надано жодного доказу про придбання вказаних позивачем речей під час шлюбу.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги уточнені позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в межах його доведеності та обґрунтованості.

На підставі наведеного та керуючись ст.368,372 ЦК України, ст. 60, 69-71 СК України, ст. 258 259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України суд.-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Ісамутдінової про визнання обєктів права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири за адресою АДРЕСА_2; Ѕ частину будинку за адресою по вул. Скворцова,22 м. Тальне Черкаської області; Ѕ частину земельної ділянки для будівництва розміром 0,25 га, розташовану на території Білашківської сільської ради; 1/2 частину автомобіля Mercedes-Benz модель VITO 2013 року.

Зобовязати ОСОБА_2 Ісамутдінову повернути ОСОБА_1 електро шуруповерт та електрофон побутовий в рахунок придбаного під час шлюбу спільного майна.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.03.2019 року.

Суддя О. Л. Фролов