Номер провадження: 22-ц/813/2424/19
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комунально-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради», Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворівського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до КП "Комунально-реєстраційні послуги" Великобугаївської сільської ради в особі філії комунального підприємства "Комунальні-реєстраційні послуги Великобугаївської сільської ради" та публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно

Одночасно з поданням позовної заяви позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся з заявою про забезпечення позову та просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , вказуючи на наявність спору щодо перереєстрації права власності на квартиру, а оскільки є загроза на вчинення дій по відчуженню майна, вважає, що в наступному такі дії можуть утруднити виконання рішення, в разі задоволення позову.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволена. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк".

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 рокута прийняти нову якою відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали..

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову суд помилково дійшов зазначеного висновку, виходячи з того, що позивач явку свого уповноваженого представника в судове засідання 14 грудня 2018 року не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила.

Проте колегія судів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не пересвідчився чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В свою чергу підставою для звернення до суду Позивачем стало те, що на його думку в супереч положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» Відповідач-1 звернув стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Зазначаємо, що за позивачем зареєстровано інше нерухоме житлове майно, а саме: 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується копією розпорядження органу приватизації від 15.01.1998 року № 106671 (оригінал знаходиться у ОСОБА_1 ), копією Свідоцтва про право власності на житло від 15.01.1198р. № НОМЕР_1 (оригінал знаходиться у ОСОБА_1 ) та копією довідки від 07.09.2016 року № 475538.72.16. що видана КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» (оригінал знаходиться у ПАТ «ПУМБ»)

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», викладених у п. 4 постанови № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03 червня 2016 року № 5).

Таким чином, аналізуючи зазначені норми права та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, з`ясовуючи обставини, викладені в позовній заяві, документи, додані до позовної заяви з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, чи не перешкоджають господарській діяльності юридичної особи обрані види заходів забезпечення позову та чи не обмежені можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що призводить до незворотніх наслідків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 379, 381-384 ЦПК України апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк- задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 25.06.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький