Дата документу 26.03.2019 Справа № 335/7544/14-ц
ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
Є.У. № 335/7544/14 Головуючий у І-й інстанції: Калюжна В.В.
Провадження № 22-ц/807/363/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар Камалова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районого суду м. Запоріжжявід 09 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання Обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Запорізької обласної ради про стягнення не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання Обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Запорізької обласної ради про стягнення не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. У якій просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 2009 по 2012 року у сумі 67436,06 грн. та моральну шкоду у сумі 3000,00 грн.

У вересні 2018 року була надана уточнена позовна заява у якій було збільшено розмір недорахованої заробітної плати та компенсації витрат в результаті несвоєчасно виплаченої заробітної плати - 92129,19 грн. та моральну шкоду у розмірі 60000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач, з урахуванням уточнень, зазначала, що наказом № 1-о від 01.10.2009 року позивач була прийнята на роботу в КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на основну посаду лікаря - терапевта, по переводу за згодою керівників, з робочим часом з 16-40 до 07-30 та з 08-00 цілодобово у вихідні та святкові дні. Наказом № 1-к від 01.10.2009 року позивача було прийнято на роботу в якості сумісника з тим же робочим часом. Відповідно до посадової інструкції лікаря-консультанта в її обов'язки входило надання висококваліфікованої медичної допомоги за викликами закладів охорони здоров'я області.

Позивач вважає, що за період її роботи на посаді лікаря-консультанта терапевта відділу екстреної медичної допомоги КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», з 01.10.2009 року по 2012 рік, їй було невірно обраховано належну до виплати заробітну плату. Зокрема, відповідачем не було проведено оплати роботи в надурочний час в подвійному розмірі, що є порушенням умов колективного договору. Позивач долучалася до надурочних робіт без письмового наказу та без достовірного обліку проведеної роботи, і як наслідок, без належної оплати. Крім того, позивач долучалася до роботи і у вихідні дні, робота яких належним чином не обліковувалась і не оплачувалась.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2018 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорювалося сторонами, що ОСОБА_3 згідно наказу № 1-о від 01.10.2009 року була прийнята на роботу у КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради на посаду лікаря-терапевта для надання консультативної та екстреної меддопомоги відділу екстреної медичної допомоги.

Наказом № 61/о від 03.12.2012 року ОСОБА_3 переведено на посаду лікаря-статистика аналітично-організаційного відділу, а згідно наказу № 6/о від 04.02.2013 року позивача звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (т. 1 а.с. 4-7).

Як видно з наказу в.о. головного лікаря КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради № 1-О від 01.10.2009 року, позивачу було визначено робочий час з 16-42 год. до 07-30 год. згідно графіків чергувань на дому, з 08-00 год. цілодобово у вихідні та святкові дні (т. 1 а.с. 94).

Наказом № 1-К від 01.10.2009 року в.о. головного лікаря КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради, прийнято лікаря-терапевта відділу екстреної медичної допомоги ОСОБА_3 на 0,5 ставки в тій же посаді по сумісництву з 01.10.2009 року, з робочим часом з 16-42 год. до 07-30 год. згідно графіку чергувань на дому, в вихідні з 08-00 год. до 08-00 год. наступного дня (т. 1 а.с. 95).

Рішенням Запорізької обласної ради № 26 від 26.12.2013 року вирішено припинити КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради шляхом приєднання до КУ «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради, яка є правонаступником КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (т. 1 а.с. 62-63). 27.03.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відомості про припинення юридичної особи КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради (т. 2 а.с. 2-3).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 зазначала, що під час її роботи у КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗОР заробітна плата виплачувалася їй не у повному обсязі. На підтвердження своїх позовних вимог про стягнення недоплаченої заробітної плати, як на доказ факту неправильного розрахунку заробітної плати та відповідної суми, у своєму уточненому позові, на задоволенні якого наполягала позивач та її представник, ОСОБА_3 посилалася на висновок експерта № 7/ЕЕ від 19.06.2017 року.

Згідно висновку експерта судово-економічної експертизи № 7/ЕЕ від 19.06.2017 року, на який посилалась позивач, як на доказ підтвердження своїх позовних вимог, в результаті перерахунку експертом та співставленням нарахованої заробітної плати ОСОБА_3 за роботу у КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Запорізької обласної ради на посаді лікаря-терапевта (за основним місцем роботи та за сумісництвом у цій же установі) за період жовтень-грудень 2009 року, за 2010, 2011, 2012 рік (повністю) встановлено відхилення, яке представляє недораховану заробітну плату на загальну суму 47 889 грн. 80 коп. Крім того, як зазначив експерт відповідно до п. 2 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу», за результатами отриманих даних експертизи, станом на день складання висновку, визначено суму компенсації за несвоєчасно отриману заробітну плату відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Постанови КМУ від 21.02.2001 року № 159, яка складає 44 239 грн. 39 коп.

Статтею 34 Закону України встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зазначені у висновку експерта розрахунки компенсації є обґрунтованими та не викликають сумніву у їх достовірності.

Призначаючи зазначену експертизу, суд першої інстанції констатував, що для об'єктивного розгляду справи та вирішення питання про правильність нарахування заробітної плати позивачці необхідно вирішити питання , які потребують спеціальних знань. Саме ця обставина зумовила призначення та проведення судом судово-економічної експертизи.

Натомість вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не погодився з висновком експерта, як фахівця, піддавши цей висновок критичній оцінці, у тому числі з посиланням на лист Міністерства Охорони здоров'я від 19.02.2009 року № 10.03.68/315, який не є нормативним актом.

Заперечуючи проти висновку експертизи щодо наявності заборгованості з виплати заробітної плати позивачці, відповідач разом з тим не ставив питання про призначення повторної експертизи як передбачено положеннями ст. 113 ЦПК.

Так, за зазначеною нормою якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Такі вимоги ЦПК не були дотримані при розгляді справи, посилання відповідача на те, що він не вимагав проведення повторної експертизи тому що у нього були відсутні кошти на проведення такої експертизи, не звільняє його від обов'язку доведення власних вимог та заперечень.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тож суд першої інстанції без призначення повторної експертизи вважав, що достатньо даних на спростування помилковості висновку експертизи.

Разом з тим, факт неправильності нарахування заробітної плати позивачці підтверджується і іншими матеріалами справи крім висновку експерта.

Так, Територіальною державною інспекцією інспекції з питань праці у Запорізькій області була проведена перевірка додержання законодавства про працю в КУ «Центр екстреної медичної допомоги» ЗОР та встановлено численні порушення правильності нарахування заробітної плати позивачці, складений відповідний протокол про адміністративне правопорушення відносно головного лікаря.

Відповідач посилався на те, що припис Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області від 20.03.2013 року, складений з приводу неправильної виплати заробітної плати позивачці, був скасований Запорізьким окружним адміністративним судом 20 лютого 2014 року.

Натомість зазначена постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2014 року не містить спростувань викладених у приписі порушень, а скасована лише з підстав відсутності у приписі зазначення про те, яким чином слід усунути порушення.

Факт неправильності нарахувань заробітної плати працівникам КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗОР підтверджений і актом ревізії фінансово господарської діяльності цього закладу від 15.5.2012 року.

Висновок експерта, від 19.06.2017 року, який поставив під сумнів суд першої інстанції є мотивованим, не містить будь-яких невідповідностей положенням ст. 102 ЦПК, включає докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частково задовольняючи позов в частині стягнення заробітної плати, недоплаченої позивачці судова колегія завертає увагу на те, що справа тривалий час перебуває в провадженні суду , відповідачем не заявлялося клопотання про проведення повторних досліджень, відмінність позиції відповідача щодо методики нарахування заробітної плати від позиції експерта не може бути підставою для відмови у позові.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У пункті 26 ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Протягом тривалого часу судового розгляду, відповідач не ставив питання про призначення повторної експертизи, залучення іншого експерта тощо, хоча мав достатньо часу для спростування висновку наданого експертом у даній справі.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, наведене у частині першій статті 94 Кодексу Законів про працю і частині першій статті 1 ЗаконуУкраїни "Про оплату праці", як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року "Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)", за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.

Тож з урахуванням фактичних обставин справи, з урахуванням обґрунтованості висновку експерта щодо існування заборгованості з виплати заробітної плати перед позивачкою, судова колегія вважає, що заявлений позов в частині стягнення недоплаченої заробітної плати підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно із вимогами статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Судова колегія вважає, що позов, заявлений позивачем про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню з урахуванням того, що КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради, яким було допущене порушення прав щодо виплати заробітної плати була реорганізована шляхом приєднання до КУ «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради, а відтак, відповідач, який наразі бере участь у справі не є особою. яка завдала шкоди позивачці.

Крім того. судова колегія враховує. що хоча порушення виплати заробітної плати і мало місце, проте не призводило до позбавлення позивачки доходу, не призвело до такої зміни істотних життєвих умов, які вимагали б компенсацію моральної шкоди.

За ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тож на користь позивачки підлягає стягненню з відповідача сплачений нею судовий збір у розмірі 365,40 гр. та на користь держави 243,60 гр.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2018 року у цій справі скасувати в частині відмови у стягненні невиплаченої заробітної плати та ухвалити нове рішення в цій частині вимог.

Позов ОСОБА_3 до Комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання Обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Запорізької обласної ради про стягнення не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкодизадовольнити частково.

Стягнути з Комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради () на користь ОСОБА_3недораховану заробітну плату на загальну суму 47 889 грн. 80 коп. ( сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять гр. 19 коп.) та компенсацію втрат в результаті несвоєчасно виплаченої заробітної плати в сумі 44 239 грн. 39 коп.(сорок чотири тисячі двісті тридцять дев'ять гр. 39 коп) , а разом 92 129 грн. 19 коп. (дев'яносто дві тисячі сто двадцять дев'ять гр. 19 коп.).

Стягнути з Комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради () судовий збір на користь ОСОБА_3 у розмірі 365, 40 гр.

Стягнути з Комунальної установи «Територіальне медичне об'єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Запорізької обласної ради () судовий збір в дохід держави 243,60 гр.

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 1 квітня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков