Справа № 654/4585/18
Провадження №2/654/450/2019
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2019 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді - Данилевського М.А.,
за участю секретаря - Друговин В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голопристанського районного суду цивільну справу №654/4585/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
ОСОБА_1 у судовому порядку звернулася до ОСОБА_2 з позовом, у якому просить поділити спільно набуте майно подружжя: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 виділивши сторонам по 1/2 частини вказаного майна, а також виділити їй у власність земельну ділянку, розміром 3,61 га, згідно державного акту серії НОМЕР_2, залишивши відповідачеві решту земельних ділянок, розмірами 1,01 га та 3,00 га.
Позов мотивовано тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем вони набули за договором купівлі-продажу житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 Земельні ділянки, площами 1,01 га, 3,00 га, 3,61 га, також були набуті у шлюбі, а саме: приватизовані відповідачем 12.04.2011 року, тобто під час дії ст.61 СК України в редакції Закону України № 2913-VI від 11.01.2011, відповідно до якої об'єктом права спільної сумісної власності визнавались земельні ділянки, набуті внаслідок безоплатної їх передачі одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.
У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву не надіслав, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.
Оскільки існує сукупність умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними в її матеріалах доказами і ухвалює заочне рішення.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.1980 року. Перебуваючи у шлюбі, у 1992 році, згідно договору купівлі-продажу, відповідач набув у власність житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
В матеріалах справи містяться акти на право власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_2 - на земельну ділянку площею 3,61 га; серії НОМЕР_3 - на земельну ділянку площею 3,00 га, серії НОМЕР_4 - на земельну ділянку площею 1,01 га, що розташовані на території Збур'ївської сільської ради, Голопристанського району, Херсонської області (поза межами населеного пункту) та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначені акти видані на ім'я ОСОБА_2 і зареєстровані в Голопристанському районному відділі Херсонської філії ДП «Центр ДЗК» 12.04.2011 року.
У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
За правилами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно з положеннями ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині поділу житлового будинку, що набутий сторонами під час перебування у шлюбі.
Що стосується поділу земельних ділянок, суд приходить до наступного.
Позивач, ставлячи питання про поділ земельних ділянок, у своїй заяві посилається на те, що вони були приватизовані відповідачем під час дії ст.61 СК України в редакції Закону України № 2913-VI від 11.01.2011.
11.01.2011 було прийнято Закон України № 2913-VI «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя», яким ст. 61 СК України доповнено частиною п'ятою такого змісту: «5. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації». Даний закон набрав чинності 08.02.2011 року.
Законом України № 4766-VI від 17.05.2012 «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка» частину п'яту статті 61 СК України було виключено. Даний закон набрав чинності 13.06.2012 року. Цим же законом було внесено зміни до положень ч.1 ст.57 Сімейного кодексу, відповідно до яких особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Вказана редакція статті 57 СК України діє до теперішнього часу.
Як зазначено у п. 18-2. Постанови пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116 ЗК зокрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.
Таким чином, оскільки спірні земельні ділянки були отримані внаслідок реалізації особистого права відповідача на приватизацію землі, яке передбачене відповідними положеннями Земельного Кодексу України, вони є особистою власністю ОСОБА_2 і не підлягають поділу між подружжям.
Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на Закон № 2913-VI від 11.01.2011, оскільки питання про поділ майна у судовому порядку порушено у 2018 році, а тому до вказаних правовідносин застосовується законодавство, яке діє на момент вирішення цивільного спору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 357, 392 ЦК України, ст. ст. 60, 69-72 СК України, ст. ст. 5, 12, 81, 141, 209, 223, 259, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати право власності за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1., РНОКПП НОМЕР_1, проживає: АДРЕСА_3), на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1
Припинити право власності ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого: АДРЕСА_3, паспорт серії НОМЕР_5 виданого 29.12.1997 Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області) на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1
В решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду Херсонської області або через Голопристанський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 03.04.2019.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Суддя М. А. Данилевський