Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 361/3567/16-ц

провадження № 61-22732св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділ освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області,

третя особа - начальник відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області Чайка Людмила Григорівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року у складі судді Білик Г. О.

та рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2017 року

у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Коцюрби О. П., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - начальник відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області Чайка Л. Г., про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, премію, визнати незаконним та скасувати наказ про оголошення догани, відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що вона з 08 серпня 2011 року працює у відділі освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області

на посаді спеціаліста господарської групи.

Наказом Броварської районної державної адміністрації Київської областівід 01 жовтня 2015 року № 01-10/2-К «Про виконання обов`язків начальника господарської групи» на неї покладено обов`язки начальника господарської групи з 01 жовтня 2015 року і до фактичного виходу ОСОБА_2 на роботу. Разом з тим за виконання обов`язків тимчасово відсутнього начальника господарської групи за вересень-грудень 2015 року їй не в повному обсязі нараховано заробітну плату.

Крім цього, зазначала, що наказом Броварської районної державної адміністрації Київської області від 24 березня 2016 року № 24-03/1-К їй безпідставно оголошено догану за невиконання доручення начальника відділу освіти відповідно до статті 147 КЗпП України та на підставі акта про відмову надання пояснень ОСОБА_1 , службової записки начальника господарської групи ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй заробітну плату за 2015 рік у розмірі 6 165 грн 27 коп, що складається із заробітної плати за вересень - 1 423 грн, жовтень - 1 558 грн, листопад - 1 558 грн, грудень -

1 625 грн 91 коп., та нарахувати та виплатити премію у відсотках

на її посадовий оклад спеціаліста господарської групи за період вересень - грудень 2015 року, протягом якого вона виконувала обов`язки тимчасово відсутнього начальника господарської групи відділу освіти, визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області від 24 березня 2016 року

№ 24-03/1-К «Про оголошення догани ОСОБА_1 », стягнути

з відповідача на її користь 8 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з Положенням про матеріальне заохочення працівників визначена можливість нарахування премій у відсотках на посадовий оклад, а також те, що премії можуть встановлюватись у фіксованій сумі. Нарахування премії є правом роботодавця, а не обов`язком. Крім того,виконання доручення начальника відділу освіти на лист Департаменту освіти і науки від 17 березня 2016 року № 01-18/123 «Про надання інформації», а саме надання інформації про вартість 1 Гкал тепла, що закуповується навчальними закладами

у теплопостачальників, входить до обов`язків спеціаліста господарської групи. ОСОБА_1 як спеціаліст цієї групи раніше виконувала вказану роботу, у зв`язку з цим позивачем ОСОБА_1 була порушена трудова дисципліна.Таким чином, відділом освіти був дотриманий порядок

та строки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, тому наказ про оголошення догани виданий правомірно. Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області, третя особа: начальник відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області Чайка Л. Г., в частині визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани скасовано і за цими позовними вимогами ухвалено нове рішення про задоволення.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 24 березня 2016 року

№ 24-03/1-К відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області «Про оголошення догани ОСОБА_1 ». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у частині визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани позивачу, яка виконала розпорядження начальника відділу освіти у межах наданої їй компетенції згідно з посадовою інструкцією спеціаліста господарської групи, помилково дійшов висновку про порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 , зокрема з порушенням статей 21, 31, 147 КЗпП України, статей 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині. Разом з тим рішення суду в частині відмови у зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити заробітну плату, премію, відшкодування моральної шкоди є обґрунтованим.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня

2017 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2017 року в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо відмови в позові скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Судове рішення в частині визнання незаконним та скасування наказу

від 24 березня 2016 року № 24-03/1-К відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області «Про оголошення догани ОСОБА_1 » сторонами в касаційному порядку не оскаржується.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 09 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - начальник відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області Чайка Л. Г., про зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату, премію, визнати незаконним та скасувати наказ про оголошення догани, стягнення моральної шкоди призначено до судового розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»,

за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

З 08 вересня 2015 року по 30 грудня 2015 року позивач виконувала обов`язки тимчасово відсутнього начальника господарської групи ОСОБА_2 . Відповідно до статті 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Таким чином, позивач мала право отримати 50 % посадового окладу тимчасово відсутнього начальника господарської групи. Також вона має право на отримання премії за вересень-грудень 2015 року. Крім того, на підставі статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 08 серпня 2011 року ОСОБА_1 працює у відділі освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області на посаді спеціаліста господарської групи (т.1 а.с. 67).

Відповідно до пункту 3.1 посадової інструкції спеціаліста господарської групи, затвердженої начальником відділу освіти 25 грудня 2015 року, функціональними обов`язками є збирання інформації та складання звітів про споживання електричної енергії, природного газу, теплової енергії, водопостачання та водовідведення у натуральних показниках загальноосвітніми навчальними закладами і приміщення відділу освіти

та направлення звітів постачальним організаціям для отримання пакету документів на оплату централізованій бухгалтерії відділу освіти за надані послуги (т. 1 а.с. 25-26, 80-81).

01 жовтня 2015 року наказом начальника відділу освіти № 01-10/2-К

на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків начальника господарської групи ОСОБА_2 з 01 жовтня 2015 року

і до фактичного виходу його на роботу, із яким позивач ознайомлена

25 листопада 2015 року (т. 1 а.с. 10).

У зв`язку із цим позивач отримала у жовтні 1 558 грн заробітної плати, надбавку за складність і напруженість в роботі - 779 грн і надбавку

за складність і напруженість у роботі - 423 грн, у листопаді - 1 842 грн заробітної плати, надбавку за складність і напруженість в роботі - 779 грн,

у грудні - 2 026 грн заробітної плати, надбавку за складність і напруженість в роботі - 779 грн (т. 1 а.с. 20, 21).

17 березня 2016 року до відповідача надійшов лист від Департаменту освіти і науки Київської обласної державної адміністрації щодо надання

до 15 год. 17 березня 2016 року інформації про вартість 1 Гкал тепла,

у розрізі тепло постачальників, з метою аналізу вартості цих послуг, датований 16 березням 2017 року (т. 1 а.с. 24).

17 березня 2016 року об 11 год. 15 хв. його виконання до 14 год. 17 березня 2016 року доручено ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 27).

На виконання зазначеного доручення, ОСОБА_1 підготовила відповідь, про те, що «на жаль, господарська група може надати дані

з теплопостачання тільки у натуральних показниках» (т.1 а.с. 27).

Наказом від 24 березня 2016 року № 24-03/1-К ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання доручення начальника відділу освіти (листа департаменту освіти і науки від 17 березня 2016 року вх. № 01-18/123 «Про надання інформації») відповідно до статті 147 КЗпП України та на підставі акта про відмову надання пояснень ОСОБА_1 , службової записки начальника господарської групи ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 23 ).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні

чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України

до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода

в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 94 КЗпП Українизаробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

За цією нормою основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Частиною другої статті 97 КЗпП Українита частиною першою

статті 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми

і система оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Згідно зі статтею 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому

ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов`язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

У силу частини першої статті 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 нарахована та виплачена заробітна плата, зокрема за вересень 2015 року заробітна плата - 1 312 грн, надбавка за складність і напруженість у роботі - 656 грн (т. 1 а.с. 19), відповідні надбавки у повній відповідності до умов укладеного трудового договору, колективного договору та положень статті 105 КЗпП України.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» (далі - Постанова № 65) з метою стабілізації економічної ситуації в державі та економного і раціонального використання державних коштів, прийнято рішення про затвердження заходів щодо економного

та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій,

які використовують кошти державного бюджету, згідно з додатком.

У пункті 12 додатку до Постанови № 65 зазначається про тимчасове припинення встановлених доплат за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників (крім лікарів, фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою і професіоналів з вищою немедичною освітою та наукових працівників, що допущені до медичної діяльності, молодших медичних сестер, соціальних робітників, вихователів, помічників вихователів, учителів, майстрів виробничого навчання, викладачів професійно-технічних та вищих навчальних закладів, а також працівників вищих навчальних закладів, переміщених з району проведення антитерористичної операції).

Відділ освіти Броварської районної державної адміністрації є органом державної влади, який фінансується з державного бюджету, а тому висновки апеляційного суду щодо застосування положення Постанови № 65, яка була чинною на період вересень-грудень 2015 року, у правовідносинах з позивачем є правильними.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що умови та розмір оплати праці працівників установ і організацій, які фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Згідно з довідкою від 10 листопада 2016 року за № 01-23/979 ОСОБА_1 як спеціалісту господарської групи відділу освіти Броварської райдержадміністрації встановлено з 01 листопада 2011 року доплату за складність та напруженість у роботі в розмірі 50 % від посадового окладу згідно з наказом від 01 листопада 2011 року № 383 за вересень-грудень 2015 року по 779 грн.

Відповідно до Положення про матеріальне заохочення працівників визначено можливість нарахування премій у відсотках на посадовий оклад, а також те, що премії можуть встановлюватись у фіксованій сумі. Отже, нарахування премії є правом роботодавця, а не обов`язком.

Згідно з витягом з наказу від 30 вересня 2015 року за № 30-09/3-П «Про преміювання працівників» ОСОБА_1 премійовано в сумі 1000 грн, згідно з витягом з наказом від 07 грудня 2015 року за № 07-12/1-П

«Про преміювання працівників». ОСОБА_1 премійовано в розмірі 1000 грн.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач має право на отримання заробітної плати за вересень-грудень 2015 року у розмірі 6 165 грн 27 коп., що складається із заробітної плати за вересень - 1 423 грн, жовтень - 1 558 грн, листопад - 1 558 грн, за грудень 2015 року - 1 625 грн 91 коп. та нарахування і виплати премії у відсотках на посадовий оклад спеціаліста господарської групи за вересень-грудень 2015 року, протягом якого вона виконувала обов`язки тимчасово відсутнього начальника господарської групи відділу освіти, є необґрунтованими.

Таким чином, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній

на час розгляду справи), зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником

або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Беручи до уваги, що позивачем надано докази на порушення відповідачем прав позивача, які призвели до моральних страждань, оскільки апеляційним судом визнано незаконним і скасовано наказ про оголошення догани ОСОБА_1 , тому апеляційний суд, як і районний суд, дійшов помилкового висновку, що ця вимога не підлягає задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем було порушено трудові права позивача у зв`язку із незаконним оголошенням догани, через що, був порушений її звичайний ритм життя та певні душевні хвилювання, у тому числі із необхідністю звернутись до судового захисту своїх порушених прав та необхідністю доведення перед судом правомірності своїх вимог, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн, виходячи із вимог розумності та справедливості.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій і при їх дослідженні

та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Вони не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК Українисуд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

За таких обставин, враховуючи положення пункту 3 частини третьої статті 409 ЦПК України, частини першої статті 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та скасування судових рішень в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з відділу освіти Броварської районної державної адміністрації Київської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

В іншій частині рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2017 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Київської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк