Номер провадження: 22-ц/813/3564/19
Номер справи місцевого суду: 02072019
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Одеська міська рада

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року у складі судді Шенцевої О.П.

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Одеської міської ради та з урахуванням уточнень просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з липня 2011 року по день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, а також стягнути з Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 6704,80 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 у липні 2011 року після закінчення навчання у загальноосвітній школі у селі Городнє Болградського району Одеської області приїхав в м. Одесу для продовження навчання у вищому учбовому закладі та оселився у квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 , яка була самотньою людиною, і після вселення ОСОБА_1 в її квартиру проживала з ним однією сім`єю.

При цьому, ОСОБА_2 , будучи освідченою людиною, оскільки тривалий час працювала викладачем, надала ОСОБА_1 допомогу у підготовці до вступу до вищого учбового закладу у м. Одесі.

Успішно склавши іспити, ОСОБА_1 у 2011 році поступив до Одеського державного університету внутрішніх справ, навчання в якому закінчив у 2014 році та отримав призначення в органи поліції. Маючи сумісний бюджет та спільний побут, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю до дня смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 здійснив дії та поніс витрати по її похованню, що підтверджується відповідними чеками та накладними.

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, що складається з двохкімнатної квартири, загальною площею 46,0 кв.м. по АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_1 фактично прийняв як спадкоємець четвертої черги спадкоємців за законом, звернувшись 06.02.2017 з заявою до Першої Одеської державної нотаріальної контори.

За заявою ОСОБА_1 відкрито спадкову справу, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не зміг подати до нотаріальної контори документи, що посвідчують ступінь споріднення зі спадкодавцем, то свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріальна контора не може видати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року позов задоволений частково; встановлений факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з липня 2011 року по день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 ; в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, Одеська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у позові повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутні належні докази, які підтверджують ведення спільного господарства, наявність спільних витрат та факт постійного проживання понад п`ять років однією сім`єю до часу відкриття спадщини. Для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, піклування і підтримку один одного морально і матеріально.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи, а позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 можуть підтвердити лише факт або подію перебування позивача за певною адресою. Акт від 17.07.2017 про фактичне проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю завірений начальником дільниці №7 КП ЖКС «Фонтанський» ОСОБА_5 , який взяв до уваги суд, як доказ спільного проживання, не може використовуватися як засіб доказування, оскільки пояснення отримані не за процедурою допиту свідків. Письмові пояснення свідків приймаються до уваги судом, тільки якщо вони мають значення для справи і допит свідків є неможливим. Позивачем отримана державна компенсація за вказані витрати на поховання. Отже, позивач не став членом сім`ї ОСОБА_2 в розумінні ст. 3 СК України та не вселився до неї у житло у встановленому законом порядку, що підтверджує факт не проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

04.04.2019 та 08.04.2019 позивач подав до суду відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили залишити її без задоволення, а рішення без змін.

У судовому засіданні 02.07.2019 представник відповідача підтримав скаргу та просив її задовольнити, а представник позивача просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у липні 2011 року після закінчення навчання у загальноосвітній школі у селі Городнє Болградського району Одеської області приїхав в м. Одесу для продовження навчання у вищому учбовому закладі та оселився у квартирі АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_2 02.12.2016 залишилася спадщина, що складається з двохкімнатної квартири, загальною площею 46,0 кв.м., по АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_1 бажав прийняти як спадкоємець четвертої черги спадкоємців за законом, звернувшись з заявою до Першої Одеської державної нотаріальної контори.

Однак ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса від 19.05.2017.

Відповідно до ч.1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, саме на позивача покладений обов`язок доказування факту спільного проживання належними та допустимими доказами.

За змістом ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Судом першої інстанції не було встановлено, чи зберігає позивач за собою право користування іншим жилим приміщеннями, враховуючи той факт, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до роз`яснень, наданих у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

ОСОБА_1 з 16.12.2015 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідною відміткою у його паспорті.

Акт від 17.07.2017 про фактичне проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років, завірений начальником дільниці № 7 КП ЖКС «Фонтанський» ОСОБА_6 не може свідчити про ведення спільного господарства, спільний бюджет, піклування і підтримку один одного морально і матеріально достеменно, оскільки не є офіційним документом уповноваженого органу, який може підтверджувати факти проживання.

Суд помилково зазначив його актом, складеним КП ЖКС «Фонтанський», оскільки фактично він є оформленням пояснень трьох свідків про обставини проживання, справжність підписів яких засвідчив начальник ділянки КП ЖКС «Фонтанський».

В свою чергу, покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за наявності документального підтвердження збереження місця проживання, відмінного від місця проживання ОСОБА_2 , не дають підстав надати їм перевагу, як доказам.

Посилання місцевого суду на те, що позивачем були понесені витрати по похованню ОСОБА_2 , не можуть бути підтвердженням факту спільного проживання.

Більш того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав разове доручення на виплату допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 , що підтверджується листом Центрального об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі.

Судом не встановлено, а позивачем не надано доказів надання допомоги, факт ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, піклування і підтримки один одного не доведений.

За відсутності належних та допустимих доказів, неможливим є встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з липня 2011 року по день її смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_1 в силу недоказаності вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, а судове рішення скасувати в оскарженій частині, ухваливши нове про відмову в задоволенні позову про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Одеської міської ради задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 11.07.2019.

Головуючий:

Судді: