Справа № 180/1639/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.

за участю секретаря Назаренко А.В.,

в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину будинку за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до об`єднаної територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на 1/2 частину будинку за набувальною давністю. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частинужитлового будинку з господарчими будівлями АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Кучугурного М.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 Іншим співвласником будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку з господарчими будівлями АДРЕСА_1 . Після її смерті спадщину ніхто не оформлював. Він, ОСОБА_1 постійно проживав у вказаному будинку з 12.01.1999 року, тобто більше ніж 20 років відкрито та безперервно володіє, користується на утримує будинок. Просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю володіння на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_4 .

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та не заперечує на обставини викладені у позовній заяві.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

З наданих позивачем доказів вбачається, що Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2017 року (а.с.8). Друга частина вказаного будинку належить ОСОБА_4 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності житловою площею не більше 60 кв.м. від 30.01.1970 року (а.с.15-16).

Власник Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 538 виданий Марганецьким РАГС Дніпропетровської області (а.с.10).

Згідно відповіді державного нотаріуса Марганецької державної нотаріальної контори Ковтюх А.В. від 28.12.2016 року після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа не заводилася (а.с.14).

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає у будинку АДРЕСА_1 з 1999 року, ОСОБА_4 у зазначеному будинку не проживає з 1989 року.

Звітом про оцінку майна ТОВ «Грандторгстрой» встановлено, що ринкова вартість будинку АДРЕСА_2 становить 85619 грн. (а.с.12).

Отже, вивчивши докази, надані позивачем, суд встановив, що ОСОБА_1 відкрито проживає в будинку з 1999 року, утримує будинок в належному стані, здійснює ремонти та сплачує комунальні послуги, тобто володіє та користується нерухомим майном більше десяти років.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом (ч.1 ст.344 ЦК України).

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Враховуючи положення ст.ст.335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Зміст частини першої статті 344 ЦК України передбачає, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами добросовісність заволодіння, відкритість, безперервність володіння, проживання і користування будинком АДРЕСА_1 більше десяти років.

Суд зважає на те, що після смерті в 1989 році ОСОБА_4 спадкоємців не залишилося, ніхто не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, спадкові справи не відкривалися, і відповідачем не надано суду відомостей про визнання спірного будинку безхазяйним нерухомим майном, тобто що Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 з 1989 року не має власників.

Визнання права власності ОСОБА_1 за набувальною давністю не суперечитиме закону і не порушить права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і є всі законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 206, 141, 259, 263-265, 268, 352-354, п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИЛА:

Позов задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на Ѕ частину домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 з господарчими спорудами за набувальною давністю після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 .

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя: С. І. Хомченко