Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 161/14385/15-ц

провадження № 61-3191св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду

від 22 січня 2019 року в складі колегії суддів: Карпук А. К., Бовчалюк З. А.,

Здрилюк О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -

ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області

від 18 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року касаційну скаргу

ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст заяви

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Волинського апеляційного суду із заявою про залучення ОСОБА_1 до участі у даній справі як правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року клопотання задоволено. Залучено ОСОБА_1 як позивача у порядку правонаступництва у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст заяви

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського апеляційного суду із заявою про відмову від позову та закриття провадження у справі, а також клопотанням щодо повернення 50 % судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22 січня 2019 року прийнято відмову правонаступника позивача ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 від позову, поданого ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Визначено нечинним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 15 березня 2017 року та закрито провадження у справі за позовом

ПАТ «Украсоцбанк», правонаступником якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 щодо повернення 50 % судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні клопотання щодо повернення 50 % судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги, апеляційний суд, виходив із того, що судовий збір підлягає поверненню лише особі заявнику, який його сплатив. У зв`язку із тим, що судовий збір за подання апеляційної скарги було сплачено

ПАТ «Укрсоцбанк» та до ОСОБА_1 як процесуального правонаступника

ПАТ «Укрсоцбанк» перейшло лише право банку, як кредитора, вимагати зобов`язання за кредитним договором, а інших прав, у тому числі одержування сплачених банком коштів, він не набув, тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання щодо повернення 50 % судового збору за подання апеляційної скарги, сплаченого ПАТ «Укрсоцбанк».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції у частині відмови у задоволенні клопотання щодо повернення 50 % судового збору за подання апеляційної скарги та повернути йому з Державного бюджету 50 % сплаченого ПАТ «Укрсоцбанк» при поданні апеляційної скарги судового збору.

Оскаржувана ухвала оскаржується лише в частині вирішення клопотання щодо повернення 50 % судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги, а тому в іншій частині ухвала не переглядається (стаття 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що він як правонаступник позивача набув не повного обсягу процесуальних прав, які мало ПАТ «Укрсоцбанк», оскільки у відповідності до вимог статті 55 ЦПК України, правонаступник набуває увесь обсяг процесуальних прав та обов`язків, які мала особа, яку він замінив, а тому оскільки він під час апеляційного розгляду відмовився від позову, у відповідності до частини другої статті 142 ЦПК України, йому має бути повернутий із Державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги, який був сплачений ПАТ «Укрсоцбанк».

Відзив інших учасників справи на касаційну скаргу не подано

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною першою статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а позивач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини другої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Аналогічні норми містяться у частині четвертій статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку проте, що усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Таким чином, у випадках здійснення судом заміни сторони її правонаступником, повернення сплаченої суми судового збору з Державного бюджету України проводиться судом на користь правонаступника із зазначенням про правонаступництво у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Волинського апеляційного суду

від 26 грудня 2018 року було залучено ОСОБА_1 , як позивача у порядку правонаступництва, у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського апеляційного суду із заявою про відмову від позову та закриття провадження у даній справі.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22 січня 2019 року прийнято відмову правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_1 від позову поданого

ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Визнано нечинним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2017 року та закрито провадження у справі за позовом

ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, відмовляючи у задоволенні клопотання щодо повернення 50 % судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 як правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк» не набув права одержання сплачених банком коштів за подання апеляційної скарги у даній справі, чим порушив наведені вище норми права.

Відповідно до статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, а справу в частині вирішення питання щодо повернення

50 % судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги - передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 січня 2019 року в частині вирішення питання щодо повернення 50 % судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило