ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5419/19 Справа № 199/2542/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Амур-Нижньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа АНД РВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 09.04.2014 року до повноліття дитини.

Позивачка зазначала, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з довідками Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції заборгованість станом на 03.04.2017 року складає 42 325,76 грн.

Вважала, що вона має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Ураховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в розмірі 29 402,92 грн.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.07.2017 року року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за несплату аліментів в розмірі 29 402,92 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною четвертою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права..

Відповідно до статей 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції установлено, що сторони з 16.07.2005 року по 13.08.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на утриманні позивачки. Проте, відповідач, проживаючи окремо від дитини, не бере участі у витратах, необхідних для виховання і розвитку дитини, хоча має такий обов`язок, оскільки відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2013 року з відповідача по справі стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Через нерегулярну та не у повному обсязі сплату аліментів відповідачем, виникла заборгованість у сумі 42 325,76 грн. станом на 03.04.2017 року, що підтверджується розрахунком заборгованості Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки неустойку у вигляді пені в розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи з квітня 2016 року по березень 2017 року, яка згідно з наданим позивачкою розрахунком складає 29 402,92 грн., суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Згідно роз`яснень, викладених в п.22 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Так, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.07.2019 року було витребувано у АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області копії матеріалів виконавчого провадження № 42191334 з примусового виконання виконавчого листа № 202/37917/13-ц від 19.02.2014 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 03.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Судом апеляційної інстанції установлено та це убачається з матеріалів справи і матеріалів виконавчого провадження, що наприкінці 2018 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Шахторін А.С. отримав відповідь Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за вих. № 202/37917/13-ц/22024/2018 від 20.12.2018 року на свій адвокатський запит № 77 від 14.12.2018 року разом із засвідченою копією судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів (а.с.113,114).

У січні 2019 року представник боржника отримав відповідь АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області № 1621 від 27.12.2018 року, в якій повідомлено про відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 (ВП № 42191334 та ВП № 54896245), після чого, представник ознайомився із матеріалами виконавчих проваджень та дізнався про існування боргу по аліментам (а.с.115).

01 лютого 2019 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Шахторін А.С. звернувся до АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про обчислення розміру заборгованості та надав в обґрунтування виписку з банківської картки ПАТ Сбербанк Росії, виданої на ім`я боржника про банківські перекази на ім`я ОСОБА_2 за період з жовтня 2014 року по січень 2017 року на суму 192 747,57 російських рублів, що еквівалентно 73 838,44 грн. (а.с.116, 263).

За наслідками розгляду заяви, державний виконавець зробив перерахунок заборгованості ОСОБА_1 та зменшив розмір заборгованості станом на 20.02.2019 року до 12 662,48 грн. (а.с.255).

Постановами про перевірку виконавчого провадження начальника АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Шевченка С.І. від 20.05.2019 року, від 01.07.2019 року встановлено, що 04.02.2019 року представником боржника до відділу надано виписку ПАТ Сбербанк Росії, згідно якої оплата аліментів здійснювалась з розрахункового рахунку боржника на рахунок стягувача. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 28.02.2019 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 за період з 03.12.2013 року по 28.02.2019 року складає 12 662,48 грн. Сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів не перевищує суму відповідних платежів за один рік.

У зв`язку з чим. визнано дії державного виконавця АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Лісової А.М. такими, що не суперечать вимогам Закону України Про виконавче провадження.

Також, колегією суддів установлено, що 13.05.2019 року ОСОБА_1 погасив заборгованість по аліментам у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 308 від 13.05.2019 року на суму 19 085,48 грн. (а.с.117).

06 червня 2019 року ОСОБА_1 було сплачено аліменти на утримання сина за травень-червень 2019 року (а.с.119).

Тобто, станом на липень 2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця (а.с.219).

Крім того, колегією суддів установлено, що у березні 2019 року ОСОБА_2 зверталася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність державного виконавця АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Лісової А.М., в якій просила визнати дії державного виконавця щодо обрахування заборгованості по аліментам незаконними (неправомірними) та скасувати розрахунок боргу (заборгованості) по аліментам, складений державним виконавцем 28.02.2019 року та зобов`язати державного виконавця скласти новий розрахунок з дотриманням норм законодавства України (а.с.234-236).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2019 року у задоволенні вищевказаної скарги відмовлено (а.с.224-225).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2019 року залишено без змін.

Ураховуючи, що про наявність судового рішення про стягнення аліментів ОСОБА_1 дізнався наприкінці 2018 року, про виниклу заборгованість зі сплати аліментів він не знав, оскільки проживав за межами України, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, а саме відсутність будь-якого поштового відправлення на адресу боржника.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок дільничного офіцера поліції від 12.05.2017 року, в якому установлено, що зі слів гр. ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою реєстрації боржника, що останній знаходиться за кордоном (а.с.394-395).

Вказані обставини в сукупності вказують на необізнаність боржника про наявність рішення суду, виконавчих проваджень і примусового виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не був обізнаний про судове рішення про стягнення з нього аліментів та про відкрите виконавче провадження, проживав за межами України, а аліменти сплачував у добровільному порядку, навіть у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду, а тому, вини відповідача в тому, що виникла заборгованість не має, а отже відповідальність за ст. 196 СК України не може бути застосована.

Посилання ОСОБА_2 на те, що банківські перекази ОСОБА_1 на її ім`я згідно виписки наданої боржником державному виконавцю щодо перерахунку заборгованості не є сплатою аліментів, а є поверненням їй боргу згідно їх усної домовленості, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не підтверджується відповідними доказами. Позивачкою не надано доказів того, що ОСОБА_1 має боргові зобов`язання перед нею, а тому відсутні підстави вважати, що дані перекази не є сплатою аліментів.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Амур-Нижньодніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко