Дата документу 04.11.2019 Справа № 325/148/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3195/19 Головуючий у 1-й інстанції: Пантилус О.П.
Є.У.№ 325/148/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Гончар М.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.12.2007 року, за умовами якого останньому був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31 жовтня 2018 року заборгованість становить 208 345,00 грн., із яких 9 032,93 грн. заборгованість за кредитом; 195 044,57 заборгованість по процентам за користування кредитом, 4267, 50 грн. заборгованість за пенею. Із зазначеної суми позивач просив стягнути з позичальника 114 744,19 грн., а саме: 9032,93 грн. заборгованість за кредитом; 105711, 26 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом у період з 19 грудня 2007 року по 31 січня 2018 року та компенсувати судові витрати.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки за умовами договору позичальник повинен був повернути кредит до 31.10.2015 строк дії кредитної картки, а з відповідним позовом до суду Банк звернувся лише у січні 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач, подавши суду відповідну заяву.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо пропуску строк позовної давності і безпідставно відмовив стягненні сум, нарахованих за останні три роки. Суд не врахував, що термін дії платіжної картки позичальника останній день вересня 2018 року, отже вимоги банку є обґрунтованими.

У відзиві на апеляційну скарги ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Умови і правила надання банківських послуг він не підписував, нові кредитні картки зі строком дії до вересні 2018 року не отримував. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що по справі сплив строк позовної давності, та про застосування якого заявлено стороною по справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 19 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Відповідач отримав кредитну картку, згідно анкети-заяви з кредитним лімітом в розмірі 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,0 % на місяць, що підтверджується підписаними ним Заявою та Довідкою про умови кредитування, яка підписана позичальником.

За умовами кредитного договору погашення кредиту мало здійснюватися щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, базова відсоткова ставка за кредитом 36% річних, строк остаточного повернення кредиту відповідає строку закінчення дії кредитної картки (а.с.9).

Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, відповідачем використані кредитні кошти в сумі 9032,93 гривень та останнє погашення кредиту відбулося 26 травня 2015р. в сумі 400,00 грн. Починаючи з червня 2015 року у відповідача почала виникати безперервна прострочена заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим банком нарахована позичальнику сума заборгованості станом на 30 вересня 2018 року в сумі 9032,93 грн. за кредитом; 105711, 26 грн. по процентам за користування кредитом у період з 19 грудня 2007 року по 31 січня 2018 року .

В силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наслідки порушення договору позики, які відповідно до ст.1054 ЦК України, застосовуються до відносин за кредитним договором, передбачені ст.1050 ЦК України, згідно якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України)

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.

Відповідно до п. 3.1. Умов і правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картрахунок та видає карту, її вид та строк дії визначений в заяві клієнта, підписанням якого вони укладають договір про надання банківських послуг.

Строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (п.3.1.1. Правил користування платіжною карткою Умов і правил надання банківських послуг).

Згідно наданих банком довідок, ОСОБА_1 на підставі укладеного договору отримав п`ять кредитних карток : НОМЕР_1 , дата відкриття 04.10.2007, термін дії 10/15; НОМЕР_2 , дата відкриття 29.09.2014, термін дії 09/18; НОМЕР_3 , дата відкриття 06.10.2014, термін дії 09/18; НОМЕР_3 , дата відкриття 04.12.2014, термін дії 09/18; НОМЕР_2 , дата відкриття 12.12.2014, термін дії 09/18.

Відповідно до інформації банку, доданої до відповіді на відзив № 30.1.0.0/2-20190116/1213 від 27 червня 2019 року, ОСОБА_1 згідно вище наведеного кредитного договору отримав три картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_2 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2018 року.

Належних і допустимих доказів на підтвердження отримання позичальником кредитних карток зі строком дії до вересня 2018 року позивач суду не надав.

Представником відповідача надана копія кредитної картки ПриватБанк № НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_2 », строк дії якої зазначено 10/15. Представник запевняє, що відповідачу видавалась остання кредитна картка з кінцевим терміном повернення кредиту жовтень 2015 року. Жодних інших карток відповідач не отримував, після закінчення строку дії картки гроші не знімав.

Дослідивши надану банком виписку за карткою відповідача № НОМЕР_1 в період із 19.12.2007 по 16.04.2019, суд першої інстанції встановив, що до квітня 2015 року відповідач активно користувався кредитними коштами, регулярно вносив платежі на погашення кредиту. До квітня 2015 року позичальником було здійснено операцій на суму 51 110 грн., сплачено 56 073 грн. на погашення кредиту і відсотків. В період із жовтня 2015 по 16.04.2019 ОСОБА_1 кошти не отримувались, платежі не здійснювались. В цей період банком нараховувались проценти і неустойка.

Доказів того, що відповідачу видавалась картка з новим строком дії, відповідно до п.3.1.3. Правил користування платіжною карткою Умов і правил надання банківських послуг, суду не надано.

Вказані обставини та докази свідчать про те, що відповідач не отримував інші картки із строком дії до 09/18, так як відсутні належні докази про це, а надані позивачем інформації та довідки, які складені одноособово банком, нічим не підтверджені.

Згідно з приписами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності з Умовами і правилами надання банківських послуг позичальник мав повернути кредитні кошти до 31.10.2015р. З відповідним позовом до суду Банк звернувся у січні 2019 р.

З урахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вимог закону суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пропуск Банком строку позовної давності.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд повинен був стягнути заборгованість за відсотками в межах строку позовної давності є безпідставними, оскільки за умовами кредитного договору всю суму заборгованості за кредитом і відсотками позичальник мав повернути до закінчення строку дії кредитної картки, тобто до останнього дня жовтня 2015 року, здійснювати подальше нарахування відсотків за кредитом Банк не мав права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 369 ч.1, 374 , 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 13 серпня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: