Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 136/309/17

провадження № 61-23545св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Кредитна спілка «Альянс Україна»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Кредитної спілки «Альянс Україна» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року у складі судді Кривенка Д. Т. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Луценка В. В., Берегового О. Ю., Матківської М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року Кредитна спілка «Альянс Україна» (далі - КС «Альянс Україна») звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за мировою угодою.

Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року у справі № 136/2231/14-ц визнано мирову угоду, укладену між КС «Альянс Україна» та

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , провадження у справі закрито.

Відповідно до умов мирової угоди відповідачі визнали, що їх заборгованість перед позивачем, яка виникла внаслідок невиконання кредитних зобов`язань, на момент укладення мирової угоди складає 43 150,16 грн, які вони зобов`язались сплатити позивачу шляхом внесення щомісячних платежів протягом 42 наступних місяців. На виконання умов мирової угоди, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 внесли лише 2 500 грн (18 червня

2015 року - 900 грн; 12 серпня 2015 року - 300 грн; 28 серпня 2015 року - 400 грн; 30 березня 2016 року - 900 грн), більше платежів не вносили, сума несплаченого боргу становить 40 650,16 грн.

Посилаючись на те, що умови мирової угоди щодо погашення боргу в добровільному порядку відповідачі не виконують, КС «Альянс Україна» просила суд стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 суму боргу за мировою угодою від 25 грудня 2014 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року у задоволенні позову КС «Альянс Україна» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що права, свободи або інтереси позивача жодним чином не порушені, оскільки на підставі договору відступлення права вимоги (цесія) від 24 грудня 2014 року КС «Альянс Україна» уступило право вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , тому позивач не мав права на звернення до суду із даним позовом.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 25 травня 2017 року рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що, оскільки КС «Альянс Україна» уклала договір відступлення права вимоги (цесії) з фізичним особами, відповідно до якого первісний кредитор відступив право вимоги новим кредиторам щодо зобов`язань, а саме: сплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості на підставі мирової угоди від 19 листопада 2014 року, у зв`язку з чим втратила право вимоги до відповідачів за даним позовом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КС «Альянс Україна» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що договір про відступлення права вимоги (цесії) від 24 грудня 2014 року є нікчемним. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, тому КС «Альянс Україна» на законних підставах звернулася до суду з даним позовом.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили що ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року визнано мирову угоду, укладену

19 листопада 2014 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 у справі № 136/2231/14-ц за позовом КС «Альянс Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки.

Ухвала набрала законної сили 31 грудня 2014 року.

24 грудня 2014 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 укладений договір відступлення права вимоги (цесія), відповідно до пункту 1.8 якого первісний кредитор відступив право вимоги новим кредиторам щодо зобов`язань, а саме: сплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 25 462 грн на підставі мирової угоди від 19 листопада 2014 року. До нового кредитора перейшли усі права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Також суди установили, що на підтвердження виконання умов мирової угоди від 19 листопада 2014 року, яка була визнана ухвалою суду

від 25 грудня 2014 року та сплати щомісячних платежів відповідачами новим кредиторам було надано квитанції щодо внесення платежів в період 2015 та 2016 років.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, із договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 175 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали про визнання мирової угоди) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21 квітня 1999 року) мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення

пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено.

Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

Таким чином, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання виконання мирової угоди (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-247цс15 від 23 вересня 2015 року).

Крім того, сторона мирової угоди не позбавлена права звернутися з позовом про виконання мирової угоди.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 грудня 2014 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладений договір відступлення права вимоги (цесія).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що у даному випадку права, свободи або інтереси позивача жодним чином не порушені.

Встановивши, що КС «Альянс Україна» відступило право вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому не мала права звертатися з позовом про стягнення заборгованості за мировою угодою, суди дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Проте, з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»

(у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з матеріалів справи з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичних осіб, які не можуть надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті

1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження 14-222цс18).

Отже, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій, не врахували, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Тому, не вирішили питання, чи КС «Альянс Україна» мала право як законний кредитодавець звернутися до суду з позовом про виконання мирової угоди

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені, тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості усунути вказані недоліки і перевірити доводи відповідача, оскільки вони потребують встановлення обставин, які не були встановлені судом.

Оскільки судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не досліджено зібрані у справі докази, а суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, тому відсутні правові підстави для ухвалення нового рішення або зміни судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кредитної спілки «Альянс Україна» задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 23 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 25 травня

2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська