Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/6452/17
Провадження № 2/644/472/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря - Ткаченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнень підстав позову від 06.08.2018 року, просить суд визнати ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказана квартира належить позивачу. Відповідач ОСОБА_2 є сином позивача та зареєстрований у вказаній квартирі. З 20.08.2005 року, тобто з моменту укладання шлюбу відповідачем, відповідач у вказаній квартирі не проживає, а фактично мешкає разом із своєю родиною в іншому житлі. Наразі позивач має намір продати квартиру, однак у квартирі зареєстрований відповідач, що позбавляє позивача можливості продати квартиру, що порушує її право на розпорядження житлом. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на ст.405 ЦК України.

Представник позивача в суді позовні вимоги підтримав та пояснив, що позивач є єдиним власником квартири, у квартирі зареєстровано дві особи (позивач та відповідач), на теперішній час в квартирі ніхто не проживає. У відповідача є доступ до квартири і він там буває. Відповідач має інше житло, проживає у дружини. Позивач має намір продати квартиру, але покупці не хочуть її купувати, оскільки там зареєстрований відповідач.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про закінчення розгляду справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу і неодноразово в судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе провести судовий розгляд у його відсутності.

Під час судового розгляду відповідач ОСОБА_2 був присутній у судовому засіданні 22.02.2018 року та проти позову заперечував. Відповідач пояснив, що позивач є його матір'ю, що у спірній квартирі він не проживає тому, що позивач змінила там замки, ключів у нього не має, а тому він не має доступу до квартири та проживає у дружини за адресою: АДРЕСА_3. Відповідач мав намір жити у спірній квартирі, однак позивач йому не дозволила. Інтересу до квартири відповідач не втратив. Крім того, відповідач зазначає, що позивач зловживає спиртними напоями, одну квартиру вже продала, відповідач має побоювання щодо продажу позивачем і цієї квартири.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.05.2014 року (а.с.7-9) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2017 року (а.с.10-12). Викладене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 90).

З 10.11.1999 року у квартири АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 03.10.2017 року (а.с.13) та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.76).

На запит суду Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» повідомило, що відповідач ОСОБА_2 з заявами щодо тимчасового не проживання, перешкоджань в користуванні та проживанні в АДРЕСА_1 не звертався (а.с.84).

На запит суду Індустріальний ВП ГУНП в Харківській області повідомив, що відомостями про місцезнаходження ОСОБА_2 не володіє, заяв про від ОСОБА_2 про перешкоджання в користуванні квартирою АДРЕСА_1 не надходило (а.с.86).

Судом було задоволено клопотання позивача про допит свідків, у якості свідків були допитані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що вони з позивачем є друзями, свідку відомо, що позивач жила з сином, потім син одружився та поїхав жити до дружини, де проживає і по теперішній час. Зараз в квартирі ніхто не проживає. Позивач змінила замки в квартирі, ключі від квартири є у сусідів, відповідач знає про це. Викладене відомо свідку зі слів позивача.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивач її знайома, що позивач зараз мешкає у с.Стариця в Харківській області. Хто проживає в АДРЕСА_1 свідку не відомо. Свідку відомо, що син позивача в квартирі в Харкові не живе, квартира закрита, а син проживає разом із дружиною. Викладене відомо свідку зі слів позивача.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сусідкою позивача, проживає у квартирі НОМЕР_2, їй відомо, що відповідач одружився і поїхав жити до дружини. Позивач переїхала жити до села, давала свідку ключі, щоб вона поливала квіти. Виписуватись відповідач не бажає.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою позивача, проживає у квартирі НОМЕР_3, відповідача особисто не знає, ніколи його не бачила в квартирі.

Матеріали справи містять в собі письмові пояснення сусідів позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.17-22). Суд не приймає до уваги викладені пояснення, оскільки вказані особи не надавали пояснень в суді особисто.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, пояснення свідків, дослідивши письмові докази приходить до висновку, що факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 є доведеним, не оспорюється і самим відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК України та статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Позивачем та її представником доведено факт не проживання відповідача у спірній квартирі, не оспорюється цей факт і самим відповідачем. Разом з тим позивачем та її представником не доведено належними та допустими доказами факт того, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин, що відповідачу не чинились перешкоди у користуванні спірною квартирою. Несплата відповідачем комунальних платежів не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, оскільки позивач не позбавлена права на стягнення сплачених нею коштів з відповідача на її користь. Не є такою підставою і намір позивача продати квартиру, який не доведено жодними доказами.

При цьому суд враховує, що відповідач посилається на те, що позивач чинила йому перешкоди у користуванні квартирою, що він не мав доступу до квартири, що позивач змінила замки у квартирі, а він не втратив інтересу до спірної квартири. Твердження відповідача про існування перешкод у користуванні квартирою підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які вказали, що відповідач змінила замки, що квартира закрита.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини не проживання відповідача у спірній квартирі є поважними. Відповідач мав намір проживати в спірній квартирі разом із дружиною, але позивач перешкоджала йому в цьому і з метою перешкоджання змінила замки в квартирі, а йому не надала ключі від квартири, хоча сама також не проживає в спірній квартирі. Позивачем та її представником вказані обставини не спростовані, суду не надано докази, які б ці обставини спростовували.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартироюАДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 81, 82, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) про визнання ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомий) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

СУДДЯ: