КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року місто Київ.

Справа 756/12328/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5658/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року (ухвалене в складі судді Диби О.В., інформація щодо складання повного тексту судового рішення відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання, однак не більше, ніж до досягнення 23 років у зв'язку із тим, що він не виконує своїх батьківських обов'язків в добровільному порядку, а донька потребує такої допомоги, оскільки немає можливості самостійно працювати.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 щомісячно в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ОСОБА_3 навчання (30.06.2022 року), починаючи з 25.09.2018 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_1 23 лютого 2019 року подала апеляційну скаргу, в якій просила про його скасуваннята ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити. Стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 щомісячно в розмірі ј частини заробітку (доходу) до закінчення ОСОБА_3 навчання ( 30.06.2022 року) починаючи з 25.09.2018 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць з відповідача на користь позивача.

В скарзі посилалася на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Посилалась на те, що суд безпідставно зменшив розмір аліментів, фактично прийняв до уваги пояснення відповідача з приводу перебування у нього на утриманні дитини його нової дружини, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, як того вимагає закон. При цьому відповідач є заінтересованою особою та стороною у цивільному спорі, яка має обов`язком доказувати свої заперечення проти позову та надавати при цьому безпосередньо суду належні, допустимі, достовірні, достатні докази у відповідності до приписів ст.ст.77,78,79,80,81 ЦПК України.

Таким чином, оскільки жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина, яка має свого батька та матір, на яких законом покладено обов'язок її утримання, до суду відповідачем не подано, суд першої інстанції обґрунтував висновки в цій частині виключно на припущеннях, а не на реальних доказах, що є грубим порушенням вимог закону і зокрема роз 'яснень викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі».

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що акт від 06.11.2018 р. про те, що начебто відповідач ОСОБА_2 проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 складено старшою будинку Покровського координаційного комітету самоорганізації населення за участі двох осіб - мешканців будинку, серед яких відсутня сама особа ОСОБА_4, з якою начебто відповідач перебуває у цивільному шлюбі (а.с.49).

Вважає, що належним та допустимим доказом на підтвердження факту утримання дитини у якої є батько, який її утримує, можуть бути власні свідчення матері цієї дитини, інформація із Служби у справах дітей Покровської районної державної адміністрації Донецької області, на яку законом покладено обов'язок щодо захисту прав неповнолітніх дітей разом з їх батьками, а також надання матір'ю цієї неповнолітньої дитини належних та допустимих доказів про те, що генетичний батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини чи ухиляється від сплати аліментів на її утримання. Таких доказів суду не надано, а судом прийнято до уваги виключно голослівні заяви відповідача.

Вищезазначеним актом, складеним старшим будинку за участі двох мешканців не підтверджується обставина утримання ОСОБА_2 неповнолітнього ОСОБА_5

Судом першої інстанції порушено приписи ст.ст.81, 89 ЦПК України щодо обов'язку обох сторін у спорі доказувати обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та щодо оцінки судом таких доказів.

Отже, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які потягли за собою ухвалення необґрунтованого судового рішення, в тому числі й визначення обставин, встановлених ст. 182 СК України (Обставини, які враховуються судом при визначенні аліментів).

Станом на 01 квітня 2019 року відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обговоривши доводи скарги, перевіривши наявні в справі та надані суду докази, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 182 СК України, в редакції, що діяла на час розгляду справи районним судом ,

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 18.09.1999 року Красноармійським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №366 (а.с. 7).

Від шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с 9).

09.04.2009 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія І-БК №082629 від 09.04.2009, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 10).

Відповідно до довідки №434 від 07.09.2018 ОСОБА_3 дійсно є студенткою1 курсу денної форми навчання Київського університету імені Бориса Грінченка, спеціальність 035 «Філологія», спеціалізація 035.01 «Українська мова і література» з терміном навчання до 30 червня 2022 року включно (а.с. 10).

Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання дитини яка продовжує навчання та потребує такої допомоги, а відповідач має змогу надавати таку допомогу і зобов'язаний це робити.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної доньки, яка продовжує навчання є правомірними. Разом з тим, взяв до уваги пояснення відповідача, що з 2016 року він проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 та має на утриманні її малолітнього сина, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Та пояснення, що ОСОБА_3 стипендію не отримує, розмір плати за рік становить 15 900,00 грн. В той же час, ОСОБА_2 є шахтарем та має стаж підземної роботи не менш 15 років. Таким чином, донька могла бути зарахована до навчального закладу поза конкурсом за рахунок державного і місцевих бюджетів та виплатою за рахунок бюджетних коштів соціальної стипендії в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення шахтарської праці», що суттєво би зменшило витрати на навчання. Однак ОСОБА_3 вказаними пільгами не скористалася. Зважаючи на наявні у матеріалах справи докази, якими позивач обґрунтовує вимогу про стягнення аліментів саме у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, суд прийшов до висновку, що задоволення позовних вимог у повному обсязі, призведе до порушення прав відповідача та поставить сторони в неоднакове становище.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Суд вважав доведеною обставину перебування на утриманні відповідача, неповнолітнього сина його нової дружини. Проте, наданий на підтвердження цієї обставини акт від 06.11.2018 р., складений старшою будинку Покровського координаційного комітету самоорганізації населення , в якому вказано про те, що відповідач ОСОБА_2 проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та її сином - ОСОБА_7 -(а.с.49), не підтверджує цієї обставини, оскільки відповідач не довів, що біологічний батько дитини його нової дружини не приймає участі в утриманні ОСОБА_7

Із свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 батьками зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_4 (а.с. 50). Однак в матеріалах справи відсутні докази про не сплату аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_7 його біологічним батьком - ОСОБА_8

Судом першої інстанції не взято до уваги довідки по заробітній платі позивача та відповідача.

Так, згідно довідки №306/11 від 06.11.2018 року, наданої ОСОБА_2 ДП «Селидівугілля», він дійсно працює на ВП Шахта 1-3 «Новогродівська». Його заробітна плата складає: квітень 2018 року - 10945, 47 грн.; травень 2018 року - 5017, 56 грн.; червень 2018 року - 12895,66 грн.; липень 2018 року - 10812,27 грн.; серпень 2018 року - 11962, 08 грн.; вересень 2018 року - 10975,90 грн. (а.с 51).

Зі змісту довідки вих. № АМГ00000007 від 18.09.2018, наданої ОСОБА_1 видно, що вона дійсно працює в ТОВ «Автомедіагруп» з 01.03.2017 року , на даний момент займає посаду бухгалтер. Її заробітна плата складає: березень 2018 року - 3329,48 грн.; квітень 2018 року - 3329,48 грн.; травень 2018 року - 3329,48 грн.; червень 2018 року - 3329,48 грн.; липень 2018 року -3658,63 грн.; серпень 2018 року - 3329,48 грн.

Оцінивши, наявні в справі письмові докази, судом не встановлено, що відповідач не може надавати своїй повнолітній дочці матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини від його заробітку.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи вартість навчання за весь строк (4 курси), яка складає 63600,00 грн., 15900,00 грн. за 1 рік. Відповідно до п. 10 Договору №252/18д-КР про підготовку фахівця за освітньою програмою Першого (бакалаврського) рівня, плата за навчання вноситься щосеместру. У першому семестрі ОСОБА_9 сплачено за навчання дитини 7 950,00 грн. (копія квитанції про оплату на а.с. 20), також додано до апеляційної скарги оригінал квитанції від 14.01.2019р. про сплату за навчання доньки у другому семестрі (а.с. 83).

Так як позивач не може самостійно забезпечити дитину, яка продовжує навчання, в зв'язку з чим є потреба в матеріальній допомозі, а у відповідача наявна можливість надавати таку допомогу, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову повністю. При цьому стягуючи аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, суд ухвалив рішення, відповідно до якого весь тягар утримання дитини до закінчення навчання поклав на особу з якою дитина проживає. Суд ухвалив рішення, яке не відповідає інтересам дитини, так як присудив аліменти в розмірі недостатньому для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому посилання на те, що дочка сторін могла скористатись пільгами, щодо отримання безкоштовного навчання, є лише припущенням, яке спростовується доказами, відповідно до яких освіта для дитини сторін по факту є платною, а тому суд повинен був виходити з цих обставин.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказані норми, а також те, що суд порушив процесуальні норми, вважав встановленими обставини, які відповідачем доведені не були , рішення районного суду необхідно скасувати, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Також з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 20 коп.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст 141, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 січня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) аліменти на утримання ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, АДРЕСА_2) щомісячно в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ОСОБА_3 навчання (30.06.2022 року), починаючи з 25.09.2018 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_3) в дохід держави судовий збір в сумі 1057 грн. 20 коп. на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду НОМЕР_4, одержувач УК у Солом'янському районі м. Києва/22030101, банк-одержувач Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , код класифікації доходів бюджету :22030101.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 01 квітня 2019року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді Рубан С.М.

ІванченкоМ.М.