ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Херсон

справа № 657/2755/18

провадження № 22-ц/819/1338/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( суддя-доповідач)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Каланчацького районного суду Херсонської областіу складі судді Скригуна В.В. від 11 червня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Каланчацької селищної ради, Каланчацького району, Херсонської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся, ОСОБА_5 , яка за життя, ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, зареєстрований за реєстром № 1710, посвідчений державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори, згідно якого заповіла належний їй жилий будинок з надвірною будівлею, що знаходиться в АДРЕСА_1 , під номером АДРЕСА_2 ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Однак, в заповіті допущено помилку у визначені нумерації будинку, замість вірного № 5 зазначено № 9 та невірно зазначено прізвище спадкодавця та ім?я спадкоємця.

У шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини, вона, як спадкоємець за заповітом, не зверталася та відповідно пропустила передбачений законодавством строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому є такою, яка спадщину не прийняла.

З метою оформлення спадщини вона звернулася до Каланчацької державної нотаріальної контори? проте у видачі свідоцтва їй відмовлено.

З метою усунення розбіжностей в правовстановлюючих документах та заповіті позивачка зверталася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 16 серпня 2018 року, яке набуло чинності 18 вересня 2018 року, заяву позивача задоволено, встановлено факт належності нині покійній ОСОБА_5 заповіту, складеного ОСОБА_8 13.10.1976 року з одночасним визначенням у ньому вірного імені спадкоємця " ОСОБА_9 " замість " ОСОБА_10 ", та факт належності нині покійній ОСОБА_5 свідоцтва про право власності, виданого 25.06.1970 року на ім"я ОСОБА_8 , на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_3 .

Крім того, позивачка зверталася до суду з позовом з приводу визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, однак рішенням суду від 28 листопада 2018 року у задоволені позову їй відмовлено.

За викладених обставин, оформити спадкові права позивач має можливість лише шляхом звернення до суду з даним позовом, в якому просить суд поновити їй строк для звернення до суду з вказаним позовом, визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими забудовами та спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 .

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 11 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до невірних висновків про відсутність доказів щодо належності спадкового майна спадкодавцю, щодо обставин прийняття спадщини та щодо кола відповідачів.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право приватної власності від 25.06.1970 року, виданого на підставі рішення виконкому Каланчацької селищної ради від 23.06.1970 року за №12, « ОСОБА_11 » є власником домоволодіння, що знаходиться в

АДРЕСА_4 на АДРЕСА_3 здійснено на підставі рішення виконкому № 6 від 21 березня 1975 року.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була донькою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження за яким належний їй жилий будинокз надвірною будівлею, що знаходиться в АДРЕСА_1 під АДРЕСА_5 , заповіла повністю ОСОБА_13 , про що був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Скадовської державної нотаріальної контори 13.10.19756 року за реєстровим № 1710 ( а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася, у встановлений законом строк ОСОБА_1 , яка на день відкриття спадщини була зареєстрована за іншою адресою та проживала окремо від спадкодавця, в нотаріальну контору не звернулася, заяву на прийняття спадщини не подала.

Зазначені обставини сторони визнають та не оспорюють.

18.02.2018 року державний нотаріус Каланчацької державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок з надвірною будівлею, що знаходиться в АДРЕСА_1 , після смерті бабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилаючись на те, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок, який заповіданий ОСОБА_13 , а також у зв`язку з наявними розбіжностями в нумерації будинку, прізвища заповідача та імені спадкоємця ( а.с. 11).

Для усунення зазначений вище розбіжностей позивачка звернулася за захистом порушених прав до суду.

Так, зі змісту постанови Апеляційного суду Херсонської області від 16 січня 2018 року, постановленої у справі за позовом ОСОБА_13 до Каланчацької селищної ради Каланчацького району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, вбачається, що судом досліджувалися матеріали інвентарних справ на домоволодіння АДРЕСА_6 та було встановлено, що інвентарна справа на домоволодіння по АДРЕСА_7 містить документацію на ОСОБА_8 ( а.с. 24-26).

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 16.08.2018 року, яке набуло чинності 18 вересня 2018 року, встановлено факт належності нині покійній ОСОБА_5 заповіту, складеного 13.10.1976 року ОСОБА_8 з одночасним визначенням у ньому вірного імені спадкоємця " ОСОБА_9 " замість " ОСОБА_10 " та факт належності нині покійній ОСОБА_5 свідоцтва про право власності, виданого 25.06.1970 року на ім"я ОСОБА_8 , на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 під АДРЕСА_8 п`ять ( а.с.27-28.20).

Отже, враховуючи обставини встановлені судовим рішенням від 16.08.2018 року, яке набрало чинності, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя був складений заповіт від 13.10.1976 року на житловий будинокз надвірною будівлею, що знаходиться в АДРЕСА_1 під АДРЕСА_8 п`ять, яку спадкодавець заповіла повністю ОСОБА_1 .

Тому висновки суду про те, що суду не надано доказів зміни нумерації будинків в АДРЕСА_3 , що позбавляє суд можливість ідентифікувати нерухоме майно, є неправильними.

Також не можна погодитися з висновками суду про те, що позивачка зверталася до суду з позовом з приводу визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, але рішенням суду від 28 листопада 2018 року у задоволенні позову їй відмовлено в зв`язку з відсутністю підстав поважності пропуску строку, оскільки зі змісту постановленого судом рішення у справі № 657/543/18 вбачається, що предметом спору у справі було нерухоме майно яке знаходиться за адресою АДРЕСА_9 в той час, як предметом даного спору є домоволодіння під номером АДРЕСА_3 ( а.с.29-30).

Заявивши вимогу до Каланчацької селищної ради, позивачка зазначає про те, що після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася, а відтак інші спадкоємці за заповітом і за законом відсутні і саме орган місцевого самоврядування є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 524 ЦК України ( в редакції чинній на момент відкриття спадщини) якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Отже справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Тлумачення ч. 2 статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Оскільки після смерті ОСОБА_5 спадкоємицею за законом є її донька ОСОБА_12 ( мати позивачки), стосовно якої відсутні будь-які відомості щодо неприйняття нею іншої, ніж зазначено в заповіті, спадщини, та зважаючи на те, що після смерті ОСОБА_12 залишилися спадкоємці, які прийняли після її смерті спадщину у визначеному законодавством порядку, а отже вирішення даного спору впливає на їх права та обов`язки, в той час, як позивачка не залучила їх до участі у справі в якості відповідачів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка невірно визначилася з колом відповідачів і вважає, що суд правильно відмовив в задоволенні позову з цих підстав.

При цьому слід зазначити про те, що позивачка не позбавлена права на звернення до суду із зазначеним позовом, зазначивши спадкоємців відповідачами у даному спорі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Каланчацького районного суду Херсонської областівід 11 липня 2019 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 01 листопада 2019 року

Суддя Т.Г. Чорна