Справа № 740/5517/18
Провадження № 2/740/337/19
РІШЕННЯ

іменем України

22 жовтня 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Державної казначейської служби України-Коровай О.Г., представника відповідача Головного управління ДФС у Чернігівській області-Бисикало Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ніжинської ОДПІ Головного управління ДФС у Чернігівській області, Ніжинського управління Державної казначейської служби України Чернігівської області про стягнення 30000 грн. моральної шкоди, заподіяної незаконним рішенням посадової особи органу державної влади, а саме,-незаконним висновком посадової особи Козелецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області від 15 травня 2015 року. Позов обгрунтований тим, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ наказом від 22 травня 2015 року №187 о/с відповідно до ст.5 Закону України «Про очищення влади» та п.п.«а» п.62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі висновку Козелецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області від 15 травня 2015 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», та довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади». Відповідно до вказаного висновку у нього було виявлено порушення у вигляді недостовірних відомостей про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2014 рік, невідповідність наявній податковій інформації щодо наявності майна, набутого за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», встановлено, що вартість майна (майнових прав, вказаних ним у декларації про майно, доходи, витрати, зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік), за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ним із законних джерел. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року, вищезазначений висновок від 15 травня 2015 року було визнано незаконним, а дії заступника начальника Козелецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області ОСОБА_2 протиправними. У зв`язку з неправомірними діями зі сторони Козелецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, яку згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 2015 року №892 було приєднано до Ніжинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, він зазнав моральної шкоди, яка виразилася в емоційних та душевних стражданнях і хвилюваннях. Внаслідок складання незаконного висновку його було звільнено з органів внутрішніх справ, він позбавлений можливості реалізувати свої уподобання та бажання, відчував на собі негативні погляди пересічних громадян, так як він людина публічна і багато хто його знає, його звинувачували у корупційних діяннях та навіть у хабарництві. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя, останній змушений заново вступати до органів внутрішніх справ, проходити службу в АТО. Складання незаконного висновку перебуває у прямому причинному зв`язку із звільненням позивача та спричиненою моральною шкодою. Просить позов задовольнити.

Ухвалами суду від 26 квітня 2019 року, 19 червня 2019 року відповідно до клопотань позивача ОСОБА_1 замінені первісні відповідачі Ніжинське управління Державної казначейської служби України Чернігівської області та Ніжинська ОДПІ на належних-Державну казначейську службу України та Головне управління ДФС у Чернігівській області, яке є правонаступником, зокрема, Ніжинської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області, припинення якої проведено 07 травня 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Згідно відзиву від 08 травня 2019 року представник відповідача Державної казначейської служби України Коровай О.Г. позов не визнає з посиланням на те, що Державна казначейська служба Українижодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавала. Позивачем ОСОБА_1 не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями органу державної влади та тяжкими фізичними, моральними стражданнями, не надано доказів того, що ці фізичні та моральні страждання виникли внаслідок дій казначейської сліжби, відсутнє обґрунтування та розрахунок цієї шкоди.

Відповідно до відзиву від 17 липня 2019 року представник відповідача Головного управління ДФС у Чернігівській області Бисикало Т.А. позов не визнає з посиланням на те, що працівниками Козелецької ОДПІ була проведена перевірка достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» та складено висновок №41/9/25-03-17-102 від 15 травня 2015 року, яким встановлено недостовірність відомостей позивача ОСОБА_1 щодо наявності майна. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, яка набрала законної сили 06 серпня 2015 року, визнано протиправними дії заступника начальника Козелецької ОДПІ щодо складання даного висновку. Уточнюючий висновок складений 25 червня 2015 року. Позивача, якого було звільнено, поновлено на посаді, при цьому позивачем було отримано допомогу по безробіттю та після поновлення на посаді грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим нівельовані негативні наслідки, що потягнув за собою висновок від 15 травня 2015 року, який зроблено за відсутності повної та об`єктивної інформації. Вказаний висновок не є рішенням суб`єкта владних повноважень, при цьому позивача звільнено саме за владним рішенням УМВС України в Чернігівській області. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності відсутні.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року за результатами підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пояснивши, що його звільнення з органів внутрішніх справ відбулося на підставі незаконного висновку Козелецької ОДПІ від 15 травня 2015 року, він втратив роботу, заново проходив всі конкурси, просить стягнути 30000 грн. моральної шкоди.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Коровай О.Г. в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що Державна казначейська служба Українижодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавала.

Представник відповідача Головного управління ДФС у Чернігівській області Бисикало Т.А., участь якої в судовому засіданні забезпечена у режимі відеоконференції, позов не визнала, пояснивши, що працівниками Козелецької ОДПІ була проведена перевірка достовірності відомостей, передбачених Законом України «Про очищення влади» та складено висновок від 15 травня 2015 року, яким встановлено недостовірність відомостей позивача ОСОБА_1 щодо наявності майна. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, яка набрала законної сили 06 серпня 2015 року, визнано протиправними дії заступника начальника Козелецької ОДПІ щодо складання даного висновку. Уточнюючий висновок складений 25 червня 2015 року. Позивача, якого було звільнено, поновлено на посаді, при цьому позивачем було отримано допомогу по безробіттю та після поновлення на посаді грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, у зв`язку з чим нівельовані негативні наслідки, що потягнув за собою висновок від 15 травня 2015 року, який зроблено за відсутності повної та об`єктивної інформації. Вказаний висновок не є рішенням суб`єкта владних повноважень, при цьому позивача звільнено саме за владним рішенням УМВС України в Чернігівській області. Підстави для настання цивільно-правової відповідальності відсутні.

Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади» від 15 травня 2015 року № 41/9/25-03-17-102 заступника начальника Козелецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ОСОБА_2 , за результатами проведеної перевірки та підтверджуючих документів, встановлено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, набутого ним за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявності податкової інформації про доходи, отримані ним із законних джерел.

На підставі наказу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 22 травня 2015 року № 187 о/с майора міліції ОСОБА_1 , першого заступника начальника Носівського районного відділу-начальника слідчого відділення УМВС, вислуга 15 років 09 місяців, звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) на підставі вказаного висновку та довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2015 року, визнано протиправними дії заступника начальника Козелецької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області ОСОБА_2 щодо складання висновку від 15 травня 2015 року №41/9/25-03-17-102 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», та визнано незаконним цей висновок. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 липня 2017 року вказані рішення судів першої та апеляційної інстанції залишені без змін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органу державної влади.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

В судовому засіданні встановлено, що звільнення позивача здійснене 22 травня 2015 року на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», та вищезазначеного висновку Козелецької ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області від 15 травня 2015 року №41/9/25-03-17-102, який визнаний незаконним в судовому порядку, тобто наявний причинний зв`язок між незаконним висновком, який є рішенням органу державної влади, та звільненням позивача, що в сукупності (шкода, протиправні дії правопорушника, причинний зв`язок, вина правопорушника із врахуванням ст.1173 ЦК України) утворює склад правопорушення і тягне наслідки для покладення обумовленої законом відповідальності з відшкодування спричинених немайнових втрат, тобто позивач має право на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ступінь порушення прав позивача внаслідок незаконного висновку, який став підставою для його звільнення з органів внутрішніх справ, порушення конституційного права на працю, вимушених змін в його життєвих стосунках, необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення порушенного права, зокрема, і в судовому порядку, що змусило його турбуватися, призвело до погіршення можливостей реалізації ним звичок та бажань, що із врахуванням розумності та справедливості є підставою для визначення моральної шкоди у розмірі 20000 грн..

Підстави для визначення моральної шкоди у розмірі 30000 грн. в судовому засіданні не встановлені.

Отримання позивачем допомоги по безробіттю та грошової компенсації за час вимушеного прогулу є наслідком звільнення через незаконний висновок, дані виплати мають компенсаційний характер і не спростовують отримання моральної шкоди позивачем із наведених вище підстав.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь позивача моральної шкоди шляхом списання даної суми з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

Також судом враховується слідуюче.

Статтею 43 БК України передбачено, що при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно п.п.1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Основними завданнями Казначейства України є: 1) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 2) реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України відповідно до покладених завдань: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (пункт 4 Положення).

В силу п.8 ч.1 ст.7, ч.2 ст. 23 БК України бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 25 БК України встановлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання грошових коштів проводиться держказначейством з відповідного казначейського рахунку.

Покладаючи відшкодування завданої позивачу моральної шкоди на державу, суд лише зобов`язує казначейство, як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати ці кошти з відповідного казначейського рахунку.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат судом враховується наступне.

Згідно із п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Пунктом 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

При пред`явленні позову ОСОБА_1 надавав суду копію посвідчення учасника бойових дій від 12 жовтня 2015 року.

За таких обставин позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, що в порядку ст.141 ЦПК України є підставою для стягнення із відповідача ГУ ДФС у Чернігівській області в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із Державної казначейської служби України, місцезнаходження-01601, м.Київ, вул.Бастіонна, 6, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-37567646, за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , 20000 (двадцять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання даної суми з єдиного казначейського рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із Головного управління ДФС у Чернігівській області, місцезнаходження-14000, м.Чернігів, вул.Реміснича, 11, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України-39392183, в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В.Олійник

Повне рішення суду складене 01 листопада 2019 року.