Провадження № 2-в/331/1/2019
Справа № 331/2846/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2-3895/2004,

ВСТАНОВИЛА:

25 червня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2-3895/2004.

Ухвалою суду від 27 червня 2019 року заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам статті 491 ЦПК України.

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків судом заявнику був встановлений строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до наявного в матеріалах справи поштового відправлення № 69063 0106126 0, вбачається, що судом на адресу ОСОБА_3 надсилалася копія ухвали судді від 27.06.2019р., проте поштове відправлення повернулося на адресу суду із зазначенням «за зазначеною адресою не проживає».

Станом на 11 липня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від заявника не надходило, а ні заяви про продовження строку на усунення недоліків, а ні документів на виконання ухвали суду від 27 червня 2019 року.

У зв`язку з тим, що заявником не використані зазначені процесуальні дії та з урахуванням достатнього часу на усунення недоліків заяви, суд вбачає законні підстави для повернення заяви заявнику.

Згідно частини першої статті 492 ЦПК України у разі невідповідності заяви про відновлення втраченого судового провадження вимогам, встановленим статтею 492 цього Кодексу, застосовуються правила статті 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначеністаттями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення заяви у відповідності до ст. 185 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом (заявою).

Керуючись ч.3 ст. 185 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по справі № 2-3895/2004, вважати неподаною та повернути заявникові.

Роз`яснити заявникові, що відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненняю із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Повний текст ухвали складено 11 липня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

11.07.2019 .