Справа № 450/1086/19 Провадження № 2/450/992/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати дійсним договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 10532, укладений 06 серпня 2018 року між сторонами, а також стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 926 грн. 25 коп.

Мотивує свої позовні вимоги тим, що 06 серпня 2018 року між сторонами укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 10532. Це договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав та перерахував на рахунок останньої позику у розмірі 500 грн. через платіжну систему «Вей Фор Пей ». Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 20 березня 2019 року у неї виникла заборгованість у сумі 926 грн. 25 коп. Зазначає, що Закон України «Про електронну комерцію» допускає укладення цивільно-правових договорів онлайн. Так, відповідно до ст. 11 згаданого Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За п. 12 ч. 1 ст. 3 зазначеного вище Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Вважає, що таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Після надання кредиту позивач отримав від Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, акт про правопорушення на ринку фінансових послуг від 28 лютого 2019 року №173/16-5/15, відповідно до якого позивач надав відповідачу послугу не на підставі договору, оскільки акцептування пропозиції було здійснене без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі. Вважає, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ставить під сумнів дійсність укладеного між сторонами договору. Повідомляє, що правовідносини між сторонами є дійсними. З огляду на вказане, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 03 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 14 травня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 25 липня 2019 року о 11 год. 45 хв.

Ухвалою від 25 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 серпня 2019 року о 09 год. 30 хв., а в подальшому на 30 жовтня 2019 року о 09 год. 30 хв.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки такого не повідомив, однак 04 жовтня 2019 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання, у якому вона просила розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи як поштовою кореспонденцією, так і шляхом розміщення оголошення про її виклик в судове засідання на веб-сайті суду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 10532 від 06 серпня 2018 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ФОРЗА» (Кредитодавець) зобов`язався надати ОСОБА_1 (Позичальнику) грошові кошти в розмірі 500 грн., а Клієнт зобов`язався повернути вказані кошти у встановлений договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування в розмірі 1,5%.

Умовами п. 4 вказаного вище договору визначено, що договір та зміни до нього укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів одноразовим/мережевим ідентифікатором). У випадку оформлення договору чи здійснення інших дій, пов`язаних з його виконанням в онлайн-режимі на офіційному сайті товариства http://forzacredit.com.ua/, за допомогою засобів електронного зв`язку, електронні документи, оформлені і підписанні з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до статті ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважатимуться такими, що мають рівну юридичну силу з документами, складеними на паперовому носієві і підписаними власноручним підписом. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентуються Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Згідно з ст. 11 вказаного вище Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.4 ст.14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Водночас, зміст договору та акту про правопорушення, вчинені ТОВ «Фінансова компанія «Форза» на ринку фінансових послуг, від 28 лютого 2019 року № 173/16-5/15 свідчать про те, що договір не відповідає зазначеними вище вимогам ч.ч.6, 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки відсутні передбачені зазначеними нормами докази підтвердження прийняття пропозиції про укладення договору, а саме: відповідач не надсилала позивачу електронного повідомлення, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 вказаного Закону, а також не заповнювала формуляр заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що також має бути підписаний в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Таким чином, Договір, з приводу укладення якого виник спір, не може вважатися таким, що вчинений у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

З аналізу ч.2 ст.218 ЦК України можна зробити висновок, що укладений усно, з порушенням вимог закону щодо обов`язкової письмової форми правочин, може бути визнаний дійсним виключно за одночасного існування таких обставин: 1)вказаний правочин укладено, тобто сторони погодили всі істотні умови такого договору; 2)одна із сторін вчинила дію щодо виконання такого правочину; 3)інша сторона підтвердила вчинення такої дії, зокрема шляхом прийняття виконання правочину, тобто вчинила певні активні дії щодо підтвердження договору або прийняття його виконання.

За відсутності хоча б однієї з перерахованих вище обставин неможливо визнати такий недійсний за законом правочин дійсним.

Виходячи з норм Цивільного кодексу України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, строк його повернення та розмір процентів за користування ним.

В той же час, позивачем не доведено, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, а текст Договору, як зазначено вище, не є таким, що підписаний відповідачем в розумінні ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», отже не може бути письмовим доказом погодження ним істотних умов кредитного договору.

Крім того, ТОВ «ФК «Форза» також не доведено вчинення ОСОБА_1 дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, оскільки сам факт безготівкового переказу (надання готівкою) позивачем грошових коштів не є доказом того, що відповідач погодив такий переказ (видачу готівки) та прийняв його.

Більше того, позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувалось перерахування (надання готівкою) коштів відповідачу. Долучена ж ТОВ «ФК «Форза» картка бухгалтерського рахунку 3611 за 06 серпня 2018 року - 26 лютого 2019 року жодним чином не спростовує такі висновки суду, так як не містить, щонайменше, даних про перерахування (передання) коштів відповідачу.

Надана позивачем відповідь ТзОВ «ФК «Вей Фор Пей» за вих № 4249-ВП від 30 липня 2019 року не може свідчити про перерахування грошових коштів відповідачу, оскільки у такій йдеться про переказ коштів клієнта ОСОБА_4 на суму 10000 грн. 24 серпня 2018 року.

Судом не приймається до уваги доданий позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості. Так, суд виходить з того, що вказаний документ не є належним доказом виконання відповідачем умов договору, оскільки не є первинним бухгалтерським документом в розумінні норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Суд критично ставиться до наданої позивачем відповіді Нацкомфінпослуг щодо звернення відповідача з приводу укладеного договору позики, оскільки з реєстраційно-контрольної картки, долученої до відповіді, неможливо ідентифікувати суб`єкта звернення.

В Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року у справі № 6?6328св14 суд касаційної інстанції зазначив: «Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу».

Так, вищезгаданий документ не містить підпису ОСОБА_1 або інформації про посвідчення такого електронним цифровим підписом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частиною 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, відсутність доказів погодження сторонами всіх істотних умов кредитного договору та доказів вчинення позивачем дій по підтвердженню виконання договору чи вчинення ОСОБА_1 дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір не дає можливості визнати такий договір дійсним на підставі ч.2 ст.218 ЦК України.

Оскільки позивачем не доведений факт укладання сторонами договору про надання позики на умовах договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 10532 від 06 серпня 2018 року, відсутні підстави й для стягнення грошових коштів як заборгованості на виконання умов цього договору.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, оспорюваний правочин складено з порушення вимог щодо його форми, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 259, 263-265, 268, 274, 279, 280 ЦПК України, ст.ст. 218, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза», місцезнаходження 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 15/15, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області 25 листопада 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя Мусієвський В.Є.