Ухвала

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-4952/11

провадження №61-19164ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання правовідносин за договором поруки припиненими та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання договору про надання траншу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання правовідносин за договором поруки припиненими та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання договору про надання траншу недійсним.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання правовідносин за договором поруки припиненими та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання договору про надання траншу недійсним відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року - без змін.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року та закрити провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Тобто вказаними нормами не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку ухвал судів першої інстанції про визнання або відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанов апеляційних судів за результатами такого перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктами 1, 2 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання траншу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» про визнання правовідносин за договором поруки припиненими та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», ОСОБА_3 про визнання договору про надання траншу недійсним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникам.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець