ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/962/19
Провадження № 2/210/1030/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" червня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі Головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21 листопада 2007 року між сторонами було підписано кредитний договір № 0, за яким позивачка мала отримати кредит у розмірі 115 000 доларів США.

Зазначений Договір укладений сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої Банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб. На час укладання кредитного Договору позивачкою Банку була достовірно надана інформація про її фінансово-майновий стан та відповідно до умов надання кредитних коштів надана довідка про отримання доходу у національній валюті України за шість місяців, що передували місяцю отримання кредиту.

Позивачка вважає, що використання іноземної валюти для розрахунків за кредитним договором не відповідало нормам діючого законодавства, а тому подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у статті 3 Цивільного кодексу України - принципу справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, так, як всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов`язків на шкоду Позичальника, споживача кредитних послуг.

Несправедливістю є, зокрема, умови кредитного Договору в частині надання кредиту в доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору у випадку погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону Банк покладає, як суб`єкт підприємницької (господарської) діяльності, виключно на Позичальника за кредитним Договором та споживача кредитних послуг, що є грубим порушенням частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України. Таким чином, використання Банком долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний Договір пункт, що значно погіршує становища позичальника, як споживача порівняно з Банком в разі настання певних подій, що дає право для Позичальника відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суб`єкт підприємницької діяльності, що надає послуги, не повинен включати у Договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс Договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Таким чином, кредитний договір має бути в цілому на вимогу споживача визнаним недійсним, про що позивач просить суд за результатами розгляду даної справи.

В судове засідання сторони не викликалися.

Відповідач надав відзив, згідно з яким просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2007 року між сторонами було підписано Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит (кредитні кошти) в іноземній валюті в сумі 115 000,00 дол. США, а Позичальник зі свого боку зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах зазначених у даному Договорі (п.1.1 Кредитного договору) (а.с. 9-14).

У відповідності до п. 1.4, 1.5. Кредитного договору сторони погодили, що Банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , для подальшого їх використання за цільовим призначенням - придбання нерухомості.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, здійснивши зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника . За рахунок кредитних коштів Позичальником було придбано нерухомість, яку остання передала в іпотеку Банку.

21 листопада 2007 року (в день укладення Кредитного договору) Позичальником було придбано нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, за адресою - АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири.

Того ж дня, вищевказана квартира була передана в іпотеку АТ «УКРСИББАНК» на підставі Договору іпотеки № 70527 від 21.11.2007 року (а.с. 15-18).

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на становлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Також, з письмових матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 особисто звернулась до АТ «УКРСИББАНК» із заявою про кредитування саме в іноземній валюті для придбання нерухомості, надала кредитору перелік документів необхідних для кредитування та підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними, що вбачається із заповненої заяви про надання кредиту та випливає зі змісту самої позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.202, ч.1 ст.203, ч.1 ст.205, ч.2 ст.207 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Отже, вирішуючи спір про визнання договору недійсним, необхідним є встановлення наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного вид, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитні правовідносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі; у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткової ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

У статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу, поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до правових норм, добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

З письмових матеріалів справи, зокрема, з підписаного договору про надання споживчого кредиту, встановлено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір укладено у письмовій формі. У суду відсутні підстави вважати, що волевиявлення сторін не було вільним в момент підписання договору, оскільки позивач не заперечує вказану обставину та підтверджує наявність внутрішньої волі щодо укладення вказаного договору з відповідачем. Крім того, на момент укладення оспорюваного кредитного договору позичальник ОСОБА_1 не заявляла додаткових умов, щодо яких повинно бути досягнуто згоди. Таким чином, істотними умовами даного договору відповідно до чинного законодавства являються лише ті, які сторони визначили за взаємною згодою укладаючи договір. ОСОБА_1 в тексті позову зазначає та не заперечує, що нею були підписані стандартні умови договору, самостійно надані довідки щодо її доходу, тощо. Крім того, банком було виконано вимоги у повному обсязі у строки, зазначені в договорі та належним чином, що не заперечується позивачем, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що умови кредитного договору не відповідають загальним засадам цивільного законодавства.

Крім того з відзиву відповідача, а також як встановлено з рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.08.2017 року, що вступило в законну силу 18.10.2017 року вбачається, що позивачка частково виконувала умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України. Разом з тим, обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Банк, як фінансова установа, відповідно до ст. ст. 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», за наявності ліцензій на здійснення валютних операцій або письмового дозволу на здійснення операцій із валютними цінностями, який, до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків», є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

Письмовими матеріалами справи встановлено, що 21 грудня 2001 року Національним банком України видана банківська ліцензія за № 75 Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» та 19 листопада 2005 року Національним банком України видано дозвіл № 75-2 та додаток до дозволу, згідно з якими банку було надано право на здійснення операцій з валютними цінностями.

Факт підписання ОСОБА_1 кредитного договору та подальше його виконання свідчить про згоду останньої з його умовами, в тому числі про отримання кредиту в доларах США. Крім того не було будь-яких умов, які б перешкоджали позивачу отримати кредит у національній валюті.

Цивільним кодексом України визначений вичерпний перелік умов, при яких правочин може вважатися недійсним. Так, відповідно до п. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 Кодексу.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про недобросовісність банківської установи при укладенні кредитного договору невідповідності змісту правочину цивільному законодавству, які потягнули б за собою визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 16, 192, 203, 207, 215, 533, 626-628, 638, 640, 1049, 1050, 1054, 1056 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 3, 4, 8, 12, 43, 49, 81, 82, 178 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В. Є. Сільченко