Постанова

Іменем України

01 липня 2019 року

м. Київ

справа № 450/1750/14-ц

провадження № 61-34663св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року у складі судді Данилів Є. О. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф., Приколоти Т. І.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк»; банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк обґрунтовував вимоги тим, що 27 серпня 2008 року між ним і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № KF51811, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 11 660 доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 27 серпня 2015 року.

Повернення кредиту забезпечене договором поруки від 27 серпня 2008 року, укладеним між банком і ОСОБА_2 .

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором сума заборгованості станом на 24 червня 2014 року становить 2 799,11 доларів США, що еквівалентно 33 248 грн 67 коп., із яких: 2 667,10 доларів США, що еквівалентно 31 680 грн 61 коп., - заборгованість за тілом кредиту, 110,69 доларів США, що еквівалентно 1 314 грн 81 коп., - заборгованість за відсотками, 21,32 доларів США, що еквівалентно 253 грн 25 коп., - пеня, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рух справи

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року у задоволенні позову ПАТ «ВіЕс Банк» відмовлено.

Суд зробив висновок про необґрунтованість позовних вимог, зазначивши, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неповним і суперечить іншим наявним у справі доказам.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 31 грудня 2015 року заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року скасоване та ухвалено нове рішення про задоволення позову ПАТ «ВіЕс Банк».

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2008 року в сумі 2 799,11 доларів США, що еквівалентно 33 248 грн 67 коп., із яких 2 667,10 доларів США - заборгованість за кредитом, 110,69 доларів США - заборгованість за відсотками, 21,32 доларів США - пеня.

Суд виходив із того, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, забезпеченим договором поруки, виникла заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року рішення апеляційного суду Львівської області від 31 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив, що при апеляційному перегляді справи апеляційний суд не врахував, що на підставі виконавчого напису нотаріуса від 24 червня 2014 року було звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного автомобіля запропоновано було задовольнити вимоги банку з 01 січня 2014 року до 24 червня 2014 року у розмірі 2 799,11 доларів США, що еквівалентно 33 248 грн 67 коп., із яких 2 667,10 доларів США - заборгованість за кредитом, 110,69 доларів США - заборгованість за відсотками, 21,32 доларів США - пеня.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

При новому апеляційному розгляді ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2017 року заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року залишено без змін.

Апеляційний суд вважав виконаним зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується постановою державного виконавця від 30 грудня 2014 року про закінчення виконавчого провадження № 43998964 з виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави від 24 червня 2014 року у рахунок погашення заборгованості у сумі 2 799,11 доларів США, що еквівалентно 33 248 грн 67 коп., у зв`язку його виконанням у повному обсязі, що і є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст касаційної скарги

У листопаді 2017 року до суду касаційної інстанції від ПАТ «ВіЕс Банк» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2017 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Справу № 450/1750/14-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник вважає, що суди зробили помилкові висновки про відмову у задоволенні позову з посиланням на повне виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки не врахували, що грошові кошти в сумі 36 248 грн 67 коп., які сплатив позичальник на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Барбуляк Х. М. від 24 червня 2014 року про стягнення кредитної заборгованості у сумі 2 667,10 доларів США, 13 лютого 2015 року були спрямовані на погашення боргу у такій черговості: 3 654 грн 29 коп. - витрати за претензійно-позовну роботу; 21,32 доларів США - пеня, 110,69 доларів - відсотки за користування кредитом; 1 125,56 доларів США - тіло кредиту.

Станом на 26 жовтня 2017 року сума заборгованості становить 2 836,99 доларів, що залишилося поза увагою судів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 27 серпня 2008 року ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, на підставі якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 11 660 доларів США зі сплатою 13 % річних строком до 27 серпня 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 27 серпня 2008 року.

18 лютого 2014 року банк надіслав відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості за договором, які залишилися невиконаними.

Станом на 24 червня 2014 року заборгованість за договором становила: 2 267,10 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 110,69 доларів США - заборгованість за відсотками, 21,32 доларів США - пеня.

Виконавчим написом нотаріуса від 24 червня 2014 року звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, на підставі договору застави від 27 серпня 2008 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного автомобіля запропоновано було задовольнити вимоги банку про дострокове стягнення заборгованості у розмірі 2 799,11 доларів США, що еквівалентно 33 248 грн 67 коп., із яких 2 667,10 доларів США - заборгованість за кредитом, 110,69 доларів США заборгованість за відсотками, 21,32 доларів США - пеня.

Постановою державного виконавця ВДВС Пустомитівського РУЮ Львівської області про закінчення виконавчого провадження від 30 грудня 2014 року зазначений виконавчий документ боржником було виконано в повному обсязі та погашено кредитну заборгованість.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Установивши, що позичальник виконав зобов`язання належним чином, сплативши всю суму боргу згідно з виконавчим написом нотаріуса від 24 червня 2014 року в позасудовому порядку, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позову про стягнення заборгованості.

Колегія відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди при розгляді справи не врахували курсової різниці (залишку заборгованості), внаслідок якої сума, сплачена боржником, виявилася недостатньою для погашення боргу.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У позовній заяві від 24 червня 2014 року банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 27 серпня 2008 року № KF51811 станом на 24 червня 2014 року у сумі 2 799,11 доларів США, що еквівалентно 33 248 грн 67 коп., яка була погашена у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису нотаріуса від 24 червня 2014 року.

Стягнення курсової різниці між заявленою сумою заборгованості станом на момент звернення до суду з цим позовом та сплаченою сумою згідно з виконавчим написом нотаріуса станом на 30 грудня 2014 року не є предметом цього позову.

Інші доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість рішень судів не впливають, зводяться до вільного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, що в силу частини першої статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених судових рішень без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 19 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. І. Журавель Н. О. Антоненко М. М. Русинчук