КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 756/16009/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/11566/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Білич І.М.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

представника позивача: Волкової О.О.

представника відповідача: ОСОБА_4.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1

на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва прийнятого 15 лютого 2018 року в приміщенні суду під головуванням судді Майбоженко А.М., (інформація про дату складання повного тексту судового рішення відсутня),-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №0089601-CCG2_02389 від 19 липня 2013 року в розмірі 302900 грн 25 к. та судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 19 липня 2013 року між ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття поточного рахунку №0089601-CCG2_02389 згідно з яким відповідачу встановлено ліміт кредитування в сумі 31000 грн , зі сплатою 33% річних.

12 вересня 2017 року між ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу №2 згідно умов якого, ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» переуступило право вимоги ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» за кредитними договорами, зокрема і за договором №0089601-CCG2_02389 від 19 липня 2013 року.

ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, грошові кошти не повернув, тому позивач змушений був звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва позов ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» заборгованість за договором №0089601-CCG2_02389 від 19 липня 2013 року в розмірі 302900 грн 25 к.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» судовий збір у розмірі 4543 грн 51 к.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції незаконне, та необґрунтоване, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог у повному обсязі.

Так, скаржник, посилається зокрема на те, що судом належним чином не встановлено чи мало ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» право грошової вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору №0089601-CCG2_02389 від 19 липня 2013 року. Судом не з`ясовано чи дійсно відповідачу направлялось позивачем повідомлення про відступлення прав вимоги за указаним договором та чи виник обов`язок у ОСОБА_1 здійснити платіж на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції». При цьому зауважив, що до позовної заяви не надано належний розрахунок заборгованості. Також, зауважив, що судом розглянуто справу за відсутності відповідача, що позбавило його права для звернення зокрема із заявою про застосування строків позовної давності.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін. Так, зокрема вказує, що законність вимог ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема договором факторингу та відповідними витягами до них. Вказує, що 12 жовтня 2017 року на адресу відповідача направлено повідомлення - вимогу № 0089601-CCG2_02389 від 12 жовтня 2017 року, в якому повідомлено відповідача про відступлення прав вимоги за кредитним договором та попередження про звернення до суду, щодо стягнення кредитної заборгованості, що підтверджується конвертом та зворотнім повідомленням. Зауважує, що стороною відповідача не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором, на наведено альтернативного розрахунку заборгованості та не заявлено клопотання про призначення відповідної судової експертизи для спростування заявленої заборгованості. Щодо заяви про застосування строку позовної давності позивач вказував, що позивач в передбаченому порядку п.1.2 договору строк кредиту може бути щоразу автоматично продовжений на тих же умовах та на той саме строк без укладення договору про внесення змін до нього, отже відповідач з відповідною заявою до банку не звертався та банком не приймалось рішення про припинення дії договору, у зв`язку з чим позивачем не пропущено строк позовної давності.

Представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін, зокрема вказувала, що у позивача відсутня виписка по особовому рахунку відповідача. Та вказувала, що вимоги позивача підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 липня 2013 року між ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття поточного рахунку №0089601 -CCG2_02389 згідно з яким відповідачу встановлено ліміт кредитування в сумі 31000 грн , зі сплатою 33% річних строком до 19 липня 2014 року (а.с. 24).

12 вересня 2017 року між ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу №2 згідно умов якого, ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» переуступило право вимоги ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» за кредитними договорами, зокрема і за договором №0089601-CCG2_02389 від 19 липня 2013 року (а.с. 20, том 1).

12 жовтня 2017 року позивачем направлено повідомлення вимогу, в якій повідомляє про зміну кредитора у зобов`язанні та необхідність сплатити заборгованість у розмірі 301928 грн 78 к.

Позивач у своїй позовній заяві вказує, що відповідач отримав грошові кошти у ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», проте належним чином не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, а тому вважає, що оскільки до нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 перед ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», позивач має право звернутись із даним позовом до суду про стягнення з відповідача 302900 грн 25 к.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказував, що повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази по справі позовні вимоги підлягають задоволенню.

Проте апеляційний суд не може погодитись із таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, у суді апеляційної інстанції представник відповідача не заперечувала отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 31000 грн, проте вказувала, що ОСОБА_1 вносилась плата відповідні платежі за договором.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 23 жовтня 2017 року боржник ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ ФК «Приватні інвестиції» по кредитному договору №0089601-CCG2_02389 від 19 липня 2013 року, яка складається із 302900 грн 25 к. - заборгованість по основній сумі кредиту; 0,00 грн - заборгованості по процентам.

Апеляційний суд оцінює критично наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки з нього не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань суми по тілу кредиту. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту договору №0089601-CCG2_02389 від 19 липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт у розмірі 31000 грн та матеріали справи не містять доказів того, що кредитний ліміт збільшувався та в свою чергу використовувався відповідачем.

Також, апеляційний суд зауважує, що розрахунок не має жодних роз`яснень та доказів щодо принципу складення даного розрахунку справа не містить. Не зрозуміло на яких підставах виникла заборгованість відповідача у сумі 302900 грн 25 к.. Виписок із особового рахунку відповідача про рух коштів на ньому суду не надано.

А відтак апеляційний суд, вважає вимоги позивача не знайшли свого підтвердження.

Посилання представника позивача на те, що ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» передало ТОВ ФК «Приватні інвестиції» відомості по заборгованості ОСОБА_1 в яких вказується про наявність заборгованості у розмірі 301928 грн 78 к., не можуть бути підтвердженням наявності такої заборгованості, зважаючи на зміст договору №0089601-CCG2_02389 від 19 липня 2013 року.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Стороною позивача не надано до суду першої інстанції так і до апеляційного суду належного обґрунтування позовних вимог, не скориставшись своїм правом не надано виписок по особовому рахунку відповідача, обґрунтованого розрахунку заборгованості.

Оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва прийнятого 15 лютого 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ ФК «Приватні інвестиції» у повному обсязі.

А відтак в порядку розподілу судових витрат з позивача на користь відповідача підлягає стягненню суму судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 6815 грн 25 к.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва прийнятого 15 лютого 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 6815 грн 25 к.

Повне найменування учасників справи:

Позивач (Боржник): товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (, адреса: 04112, м. Київ, вул.. Жамбила Жабаєва, 7 );

Відповідач (Стягувач): ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2019 року.

Головуючий:

Судді: