ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2548/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді МИЦИК Ю.С.

при секретарі ПУГАЧ Д.С.

за участю сторін не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3) про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач зареєстрований у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_3 на протязі тривалого часу не проживає в даній квартирі та не сплачує за комунальні послуги. В своїх позовних вимогах позивач просила суд визнати відповідача, зареєстрованого за вказаною вище адресою, таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду від 16 липня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак її представник надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, яка набута нею на підставі укладеного з ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири від 23.02.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. А ч. 1 ст. 317 цього Кодексу встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до витягу наданого Реєстром територіальної громади м. Києва від 18 червня 2018 року, ОСОБА_3, зареєстрований в АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає, не сплачує за утримання будинку та комунальні послуги, квартирою не цікавиться, поточний ремонт не здійснює.

Крім того, згідно нотаріально посвідченої заяви відповідач зобов'язався знятися з реєстраційного обліку з спірної квартири, що була предметом договору купівлі-продажу в строк до 10 травня 2018 року, однак до цього часу ОСОБА_3 з реєстрації не знятий.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 206, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, стст. 316, 317, 319 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2) витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.