ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6688/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

представників позивача Хаджінова Г.М . , Загорської А.Г.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Посилаючи на те, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , отримують житлово-комунальні послуги, при цьому не виконують зобов`язання по їх оплаті, чим спричинили позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині надання вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року, яка становить 13 890,98 грн.

За вказаною позовною заявою Дарницьким районним судом м.Києва 20.02.2019 року було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Разом з тим, за заявою відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування заочного рішення, ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 15.05.2019 року вказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представники позивача з`явились, підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з`явивилась, позовних вимог не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відзиву на позов не подала. У судових дебатах заявила усне клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явивились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У встановлений судом строк відповідачі відзив не подали.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1 , отримують житлово-комунальні послуги, при цьому не виконують зобов`язання по їх оплаті, чим спричинили позивачу, який є організацією, що обслуговує даний будинок в частині надання вказаних послуг, матеріальні збитки у вигляді недоотримання у повному обсязі плати станом за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року, яка становить 13 890,98 грн.

Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором.

Позивачем, як обслуговуючою організацією, в указаний період щоденно надавались житлово-комунальні послуги. Відповідачі щомісяця отримували від позивача рахунки на оплату вказаних комунальних послуг із зазначенням суми, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості за вказаний період в загальній сумі 13 890,98 грн.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Відповідачем у справі ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно частини третьої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Наслідки спливу позовної давності визначені ч. 4 ст. 267 ЦК України, відповідно до якої, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно положень частини другої та третьої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2017 року позивач звертався до Дніпровського районного суду м.Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 03.10.2017 року ДП "Дарниця-1" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За положеннями ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

Ураховуючи те, що судовий захист права на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, звернення ДП "Дарниця-1" із заявою про видачу судового наказу перериває перебіг строку позовної давності.

Звернення позивача у вересні 2017 року із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з заборгованості є різновидом пред`явлення позову, що свідчить про переривання строку позовної давності та наявного у позивача строку позовної давності щодо заборгованості за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року, тобто, в межах наданих позовних вимог.

Оскільки відповідачі добровільно заборгованість не сплачують, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з жовтня 2014 року по лютий 2018 року підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що, відповідачі заперечень (відзиву) проти позову не надали, розрахунок заборгованості не спростували.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість за цей період складає 13 890,98 грн. Отже, нарахована сума підлягає стягненню з відповідачів.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_2 посилалась на неможливість погашення боргу, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не може бути відповідачем у справі, оскільки є студенткою Національного університету "Києво-Могилянська академія" у зв`язку з чим не має доходу для сплати житлово-комунальних послуг.

Однак, ОСОБА_3 на час розгляду справи є повнолітньою особою, яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 та отримувала житлово-комунальні послуги надані позивачем.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданих позивачем розрахунків, які перевірено судом, інфляційна складова боргу становить 3247,06 грн. та 3% річних - 679,68 грн.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Однак, як вбачається з відповіді з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" від 05.05.2018 року, відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день ухвалення судом рішення є неповнолітньою особою, а тому позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості задоволенню не підлягають.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались представники позивача, як на підставу вимог позивача, частково підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1762,00 грн., який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Дочірнього підприємства «Дарниця-1» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 13 серпня 1996 року, ІПН: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 22 жовтня 2013 року, ІПН: НОМЕР_4 ) на користь Дочірнього підприємства «Дарниця-1» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-К, код ЄДПРОУ 30108660) заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 13 890,98 грн., інфляційну складову боргу у сумі 3247,06 грн., 3% річних у сумі 679,68 грн., а всього - 17 817,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 13 серпня 1996 року, ІПН: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 22 жовтня 2013 року, ІПН: НОМЕР_4 ) на користь Дочірнього підприємства «Дарниця-1» (місцезнаходження за адресою:

м.Київ, вул. Дніпровська набережна, 26-К, код ЄДПРОУ 30108660) витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: