ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2648/19 Справа № 191/3903/17 Головуючий у першій інстанції: Гречко Ю. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Вітько Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_4 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, про витребування майна шляхом виселення, вселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2012 року, позивач є власником 2/5 житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 1162,00 кв.м. Син позивача - відповідач ОСОБА_3, 02.08.1995 року одружився з ОСОБА_6 і проживав своєю сім'єю окремо від позивача у АДРЕСА_1. Через 3 роки дане подружжя шлюб припинили його розірванням, після чого відповідач знаходиться у фактичних шлюбних відношеннях з ОСОБА_5, від яких народилося двоє дітей. У 2000 році відповідач на роботі отримав двокімнатну квартиру за адресою по АДРЕСА_2, приватизував її і в квітні 2001 року продав як належну йому на праві приватної власності. З того часу відповідач з ОСОБА_5 з дозволу позивача оселилася в частині будинку №4-б ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 на період поки дане подружжя знайде для купівлі житло. Відповідач ОСОБА_3 з 26.04.2001 року зареєструвався за цією адресою, а відповідач ОСОБА_5 за цією адресою не зареєстрована. При цьому, будь-який договір на право користування і володіння власністю позивача за адресою по АДРЕСА_1 з відповідачем не укладався. Останній не побажав узаконити перебування його сім'ї в будинку позивача. За весь час користування його майном позивач не отримав від відповідачів будь-якої оплати. Спочатку позивач, проживаючи в іншому місці, мав доступ до спірного нерухомого майна. В подальшому відповідачі почали діяти всупереч правам і інтересам позивача, змінили всі замки на дверях у будинку, в підсобних приміщеннях у дворі та на воротах, завели у дворі злого собаку. В результаті таких дій відповідачів позивач втратив можливість не тільки користуватися своїм будинком, підсобними приміщеннями та своїми речами в них, а також володіти і розпоряджатися цим майном. Позивач неодноразово звертався за допомогою до поліції, прокуратури, представників громадськості. Останні склали акт, в якому ззаначено, що 15.08.2017 року вони разом з позивачем тривалий час намагалися достукатися до відповідачів, але ворота були закриті на ключ і до них ніхто не вийшов. З відповідей поліції і прокуратури вбачається, що вони рекомендують позивачу звертатися до суду. Тому позивач просив: витребувати від володільців ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, належні ОСОБА_4 на праві власності 2/5 житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2 А-2 жилий будинок, Б-1 - сарай, П-1 - погріб, В-1 - вбиральня, Д-1 - сарай, Г-1 - гараж, Е-1 - сарай, 3-1 - гараж, Ж-1 - гараж, К-1 - сарай, №1,3,4,5, - огорожа, №2 - каналізаційна яма загальна площа 308,7 м2, житлова площа 151,6 кв.м. шляхом виселення відповідачів з переліченого майна разом з майном даних осіб і домашніми тваринами; заборонити зазначеним особам користуватися майном, що належить ОСОБА_4, і знаходиться за вказано адресою; вселити ОСОБА_4 в належні йому на праві приватної власності 2/5 житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_4 судові витрати.

Із зустрічним позовом до ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_3, обґрунтувавши його тим, що з моменту народження і по теперішній час він мешкає в будинку за адресою по АДРЕСА_2 Приблизно до 1998 року він мешкав в будинку з колишнім власником ОСОБА_9, вів з ним спільне господарство, у зв'язку з похилим віком останнього ніс весь тягар по утриманню будинку і прибудинкової території. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_9 помер і оформленням документів на будинок на ім'я відповідача займався його батько - відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4, який створив нову сім'ю і з 1995 року у зазначеному будинку не проживав. У 2000 році ОСОБА_3 отримав на підприємстві, де працював, двокімнатну квартиру, однак у зв'язку з необхідністю утримувати будинок, в якому проживав, змушений був квартиру продати і витрачати кошти на ремонт і утримання будинку. За час володіння будинком ним та цивільною дружиною ОСОБА_5, з якою останній проживає у будинку з серпня 1999 року, були понесені значні фінансові витрати на ремонт та утримання будинку, повністю замінені старі дерев'яні вікна на сучасні енерго-зберігаючі металопластикові вікна, замінений старий газовий котел на сучасний економічний, встановлений сучасний газовий водонагрівач, оформлені всі необхідні дозволи на встановлення та встановлено єлектроопалення в будинку, у тому числі сучасний електричний котел та понесені витрати з встановлення та програмування багатозонного приладу обліку електроенергії. На ім'я ОСОБА_3 укладені всі договори на комунальні послуги, зокрема на водо-, газо- та електропостачання, договір на вивіз твердих побутових відходів, понесені затрати на підключення будинку до мережі інтернет за допомогою оптичного кабелю, побудований металевий паркан. Всі ці обставини підтверджують факт добросовісного володіння та утримання будинку. На сьогоднішній день позивач за зустрічним позовом продовжує проживати у вказаному будинку, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримую його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Тому ОСОБА_3 просив визнати за ним право власності на 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про витребування майна власником шляхом виселення та вселення власника задоволено частково, вирішено вселити ОСОБА_4 в належні йому на праві власності 2/5 житлового будинку за адресою по АДРЕСА_2, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно відмовлено. Стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 320,00 грн.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_4 та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог про виселення та ухвалення у скасованій частині нового судового рішення про задоволення даної позовної вимоги.

Через канцелярію апеляційного суду 18.03.2019 року подано клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у даній справі, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №191/3346/18Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

За змістом п. 6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі в цьому випадку зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12.06.2009 року за №2 роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України, в редакції, що діяла по 14.12.2017 року, підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що в суді апеляційної інстанції у даній цивільній справі №191/3903/17 не вчинені необхідні процесуальні дії, зокрема, щодо надання пояснень усіма учасниками справи, дослідження письмових доказів, що перешкоджає здійсненню висновку про об'єктивну неможливість (чи можливість) розгляду даної справи до вирішення іншої вищевказаної справи, - колегія приходить до висновку про передчасність заявленого клопотання та необхідність відмовити у зупиненні апеляційного провадження.

ОСОБА_3 не позбавлений права на звернення, за наявності підстав, із клопотанням про зупинення провадження у даній справі.

За таких обставин, в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_4 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 251, 252, 253, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у цивільній справі по апеляційній скарзі ОСОБА_4 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, про витребування майна шляхом виселення, вселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, - до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №191/3346/18Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді