Справа № 171/2596/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року м. Апостолове Дніпропетровської області

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Чумак Т.А. за участю секретаря Жандарук В.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

17.12.2018 року позивач звернулася до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що до КЗ «Апостолівська центральна районна лікарня» ДОР», де вона працює медичною сестрою, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. направила копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату. З постанови приватного виконавця вбачається, що приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 9885 від 26.10.2018 року про стягнення з неї коштів в розмірі 12051,67 грн., стягувачем є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк».

Позивач зазначає, що кредитні кошти у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вона не брала, договору позики зі вказаним банком не укладала, ні приватний нотаріус Хара Н.С., ні ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» не повідомляли її про наявність кредитного договору та заборгованості в сумі 12051,67 грн., в зв`язку з чим позивачу не відомо, на якій підставі приватним нотаріусом Харою Н.С. вчинено виконавчий напис.

Позивач стверджує, що приватний нотаріус Хара Н.С. при вчиненні виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та дотриманні стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання документів про вчинення виконавчого напису з часу настання права на звернення з вимогами, а тому вважає, що виконавчий напис підлягає скасуванню.

Просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 26 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором станом на 23 жовтня 2018 року в сумі 12051,67 грн., що зареєстрований в реєстрі за № 9885, таким, що не підлягає до виконання.

Відповідачами приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. відзив на позов не надано.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності з урахуванням фактичних відносин та просить постановити рішення згідно чинного законодавства (а.с.25,69). На виконання ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року надала суду належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис 26 жовтня 2018 року, зареєстрований у реєстрі за № 9885.

Представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. в засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

26 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був виданий виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GP-3299088 від 24.05.2012 року, укладеного ОСОБА_1 із АТ «Банк Ренесенс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», за період з 23 жовтня 2017 року по 23 жовтня 2018 року в розмірі 11621,67 грн. та стягнення витрат в розмірі 430 грн. за вчинення виконавчого напису, що підтверджується копією виконавчого напису № 9885.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. 04.12.2018 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 , що працює у КЗ «Апостолівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради», копії якої в цей же день направлено стягувачу, боржнику та за місцем роботи позивача.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

За правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.

Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»).

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання йому стягувачем повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Відповідно до підпункту 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» № 296/5 від 22.02.2012 р. боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Судом встановлено наявність в матеріалах виконавчого напису письмової вимоги (повідомлення) до ОСОБА_1 про погашення заборгованості перед банком в розмірі 11621,67 грн., проте докази направлення позивачу вказаної вимоги та отримання вимоги позивачем в матеріалах відсутні. Відповідачами не надано жодних підтверджень направлення вимоги та її отримання позивачем.

В матеріалах виконавчого напису наявна роздруківка щодо направлення на ім`я та адресу позивача відправлення, але з наданої роздруківки не можливо встановити, хто направив позивачу відправлення та дату його направлення, тому суд у відповідності до положень ст.77 ЦПК України відхиляє вказаний доказ як неналежний.

Крім того, у вимозі до ОСОБА_1 про усунення порушень період заборгованості не зазначено, вказана лише сума заборгованості за договором станом на 06 серпня 2018 року, тоді як у виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості проводиться за період з 23 жовтня 2017 року по 23 жовтня 2018 року.

Крім цього, банк надав нотаріусу виписку з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості станом на 23.10.2018 року, що складає 11621,67 грн., та відміткою про непогашення заборгованості, проте вказана виписка з рахунку не містить відомостей щодо строків погашення заборгованості, тобто вказана виписка не відповідає вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31.01.1992 року при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість скарг повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Згідно зі ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати виконавчий напис, вчинений 26 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором станом на 23 жовтня 2018 року в сумі 12051,67 грн., що зареєстрований в реєстрі за № 9885, таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265,268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 26 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором станом на 23 жовтня 2018 року в сумі 12051,67 грн., що зареєстрований в реєстрі за № 9885, таким, що не підлягає виконанню.

Повне рішення виготовлено о 10 год. 16 липня 2019 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.А.Чумак