Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 711/5958/15-ц

провадження № 61-31551св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Кредобанк»,

треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Велікова Наталія Анатоліївна, товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 квітня 2016 року у складі судді Смоляра А. О.та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Бородійчука В. Г., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк»), треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Велікова Н. А., товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс»), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 листопада 2005 року між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 331/2005 на придбання квартири, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 39 600,00 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань між сторонами укладений договір іпотеки № 331/2005-1, посвідчений нотаріально 11 січня 2008 року, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно з договором іпотеки строк повернення кредиту - 21 листопада 2020 року. Погашення кредиту у 2005-2009 роках здійснювалось відповідно до договору.

Невиконання зобов`язань пов`язане з фінансово-економічною кризою у 2008 році. Банком були проігноровані його пропозиції щодо реструктуризації кредитної заборгованості.

20 квітня 2010 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н. А. виданий виконавчий напис № 1206 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , проте цей виконавчий напис нотаріус ні йому, ні його дружині не надсилав.

Укладення кредитного договору та договору іпотеки було проведено за згодою його дружини, квартира належить подружжю на праві спільної сумісної власності, проте звернення стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки має здійснюватись виключно в судовому порядку, що виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис вчинений щодо кредитної заборгованості, яка не є безспірною, та суперечить вимогам, зазначеним у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

За своєю суттю вчинення виконавчого напису є не вирішенням спору між кредитором та боржником, а підтвердженням безспірності зобов`язання боржника, але у даному випадку відсутні будь-які документи, які б свідчили про безспірність зобов`язань.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий напис від 20 квітня 2010 року вчинений відповідно до вимог чинного законодавства України.

Крім того, суд вказав у рішенні, що позивачу було достовірно відомо про наявність виконавчого напису ще у 2010 році, виконавче провадження за яким фактично закінчено, питання про поновлення позовної давності представником позивача не ставилось, тому суд вважав, що позивач звернувся з даним позовом до суду з пропуском позовної давності, що є також однією з підстав для відмови у позові.

Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 08 квітня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 30 червня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

При новому апеляційному розгляді рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 квітня 2016 року змінено, виключено з його мотивувальної частини посилання на застосування наслідків спливу позовної давності. У решті судове рішення залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, нотаріус з дотриманням встановленого законом порядку вчинив виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки суд першої інстанції помилково послався на застосування наслідків позовної давності, апеляційний суд виключив це посилання з судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами обох інстанцій, просить скасувати ухвалені у справі рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди не з`ясували фактичних обставин справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ТОВ «Кредекс Фінанс», приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Велікова Н. А. подали заперечення, в яких просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Черкаського міського управління юстиції Велікова Н. А., ТОВ «Кредекс Фінанс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Витребувано справу з Придніпровського районного суду м. Черкас.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 22 листопада 2005 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 39 600 доларів США на придбання квартири з терміном повернення до 21 жовтня 2020 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 22 листопада 2005 року між сторонами укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки, іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса.

Оскільки ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору щодо виконання зобов`язань в частині погашення кредитної заборгованості в належні строки, 15 березня 2010 року ПАТ «Кредобанк» звернулося до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Велікової Н. А. з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

20 квітня 2010 року представник ПАТ «Кредобанк» надав приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Веліковій Н. А. доповнення до заяви від 15 березня 2010 року про вчинення виконавчого напису, в якому просив вчинити виконавчий напис з урахуванням збільшення розміру заборгованості.

Відповідно до виконавчого напису, вчиненого 20 квітня 2010 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н. А., запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 05 328,89 грн (еквівалент 38 522,93 дол. США) та 501 грн, а також 2 000,00 грн - витрати за вчинення виконавчого напису.

05 липня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса від 20 квітня 2010 року, яке було завершене 05 вересня 2013 року, виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі пункту 8 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчого документа) з тих підстав, що коштів, які надійшли від реалізації майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем були надані нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

17 березня 2010 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н. А. направлено ОСОБА_1 лист, в якому повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором з пропозицією сплатити її протягом тридцяти днів з дня отримання повідомлення. Повідомлення ОСОБА_1 отримано 19 березня 2010 року.

Вчинення виконавчого напису здійснено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н. А. 20 квітня 2010 року, тобто після спливу тридцятиденного строку для добровільного погашення заборгованості за кредитним договором.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі наявних у справі доказів правильно встановив, що банком та нотаріусом було дотримано встановленого законом порядку вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягають.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції зазначав, що судом першої інстанції помилково вказано у мотивувальній частині рішення суду про пропущення позивачем позовної давності та застосування наслідків її пропуску шляхом відмови в задоволенні позовних вимог також і з цієї підстави.

Підтвердженням обізнаності ОСОБА_1 з наявністю виконавчого провадження, а також із виконавчим написом суди визнали акт опису і арешту майна від 21 березня 2013 року, згідно з яким ОСОБА_1 був присутнім під час опису і арешту заставленого майна.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасовуючи попереднє судове рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, вказав на необхідність з`ясування судом обставин щодо обізнаності позивача про вчинення нотаріусом виконавчого напису у період до 2013 року.

При новому апеляційному розгляді справи представником приватного нотаріуса Велікової Н. А. - Ульяновим С. М. надано поштове повідомлення, яке оглянуто судом, згідно з яким приватним нотаріусом Веліковою Н. А. 17 березня 2010 року направлявся Івахницькому В. І. рекомендований лист, який ним отримано 19 березня 2010 року, в якому було вкладено лист-повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором з пропозицією сплатити її протягом тридцяти днів з дня отримання повідомлення.

Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Заяви про застосування позовної давності було подано третіми особами: приватним нотаріусом Веліковою Н. А. та ТОВ «Кредекс Фінанс», які відповідно до статті 30 ЦПК України 2004 року не є сторонами у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є самостійною підставою для відмови у позові.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю, тобто по суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції правильно виключив з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на застосування наслідків спливу позовної давності. У решті апеляційний суд залишив без змін судове рішення місцевого суду, з чим погоджується й суд касаційної інстанції.

Аргументи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів, а також незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення та залишення без змін рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 квітня 2016 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 квітня 2016 року у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення Апеляційного суду Черкаської області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук