Провадження №2/760/956/19
Справа №760/5870/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі: Ковальській К.О.,

за участю:

представника позивача : ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору дарування грошових коштів дійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

02.03.2018 до суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2 та просив визнати дійсним договір дарування грошових коштів у розмірі 65 000 грн., укладений 14.06.2005 у простій письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, у відповідності до якого ОСОБА_3 виступив дарувальником, а ОСОБА_2 обдарованим.

Позов обґрунтований тим, що 14.06.2005, позивач, ОСОБА_3 подарував своєму синові, відповідачу, ОСОБА_2, грошові кошти в сумі 65 000 (шістдесят п'ять тисяч) гривень, про що 14.06.2005 сторони уклали договір дарування грошових коштів.

Позивачем зазначено, що виконання договору дарування відбулось в день його складення. Перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1, позивач передав, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти в сумі 65 000 грн., що підтверджується розпискою про прийняття подарунку у вигляді грошових коштів. Також в зазначеній розписці ОСОБА_2 зазначає, що він обізнаний про необхідність посвідчити нотаріально договір дарування грошових коштів від 14.06.2005. Таким чином ,позивач вважає, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне виконання договору.

Позивач посилався на те, що після отримання грошових коштів відповідач, посилаючись на зайнятість, відмовився від поїздки до нотаріуса за нотаріальним посвідченням договору дарування.

Позивач вказує, що відмова відповідача від нотаріального посвідчення договору дарування порушує його право на належне оформлення договору дарування валютних цінностей та суперечить нормам закону. Відсутність нотаріального посвідчення договору дарування порушує законні інтереси та обмежує його у праві посилатися на цей договір як на доказ того, що батько допомагав синові.

Ухвалою судді від 25.04.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

27.08.2018 на адресу суду від представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надійшло клопотання про залучення до участі у справі ОСОБА_4 як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Клопотання обґрунтоване тим, що у проваджені Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа № 367/7069/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні. Предметом даної справи є розподілення між сторонами прав власності бувшого подружжя на земельну ділянку, що була придбана ними за час спільного подружнього життя та за спільні кошти. Для обґрунтування своїх посилань і тверджень ОСОБА_4 були надані суду відповідні докази спільного придбання подружжям спірного майна, серед яких в тому числі - договір купівлі-продажу земельної ділянки від 16.06.2005, засвідчений нотаріально, та нотаріально оформлена заява ОСОБА_4 про надання своєї згоди на купівлю її чоловіком (на той час) ОСОБА_2 за спільні кошти вказаної спірної земельної ділянки, права власності на яку є предметом розгляду в справі № 367/7069/17.

Посилався на те, що для обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_2 надав суду договір дарування грошових коштів від 14.06.2005. Після надання представником ОСОБА_4 відповіді на відзив у справі №367/7069/17, в якому, зокрема, були наведені підстави та обґрунтування неможливості врахування судом, наведених ОСОБА_2, доказів, останній здійснив спробу звернутися до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом від свого батька про визнання, на думку ОСОБА_4, неіснуючого та фіктивного договору дарування грошових коштів дійсним.

Також стверджував, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва у справі № 760/5870/18 матиме прямий та вагомий вплив на подальший розгляд справи № 367/7069/17 та може призвести до порушення прав та інтересів, а відповідно й обов'язків ОСОБА_4 щодо спірного майна. Зокрема, рішення Солом'янського суду м. Києва у справі № 760/5870/18 може надати доказової сили документам, які надає ОСОБА_2, та вплинути на рішення Ірпінського міського суду Київської області при розгляді справи №367/7069/17, чим змінити обсяг прав та обов'язків ОСОБА_4

Протокольною ухвалою суду від 18.10.2018 до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4.

Протокольною ухвалою суду від 11.02.2019 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач підготовчому судовому засіданні підтримав позов.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи.

Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Так, позивач ОСОБА_3 звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_2 посилається на те, що 14.06.2005, він подарував відповідачу, ОСОБА_2, грошові кошти в сумі 65 000 гривень, про що 14.06.2005 сторони уклали договір дарування грошових коштів, при цьому, виконання договору дарування відбулось в день його складення, у квартирі АДРЕСА_2, а саме: позивач передав, а відповідач прийняв грошові кошти в сумі 65 000 грн., про що відповідачем написано розписку, з зазначенням, що він обізнаний про необхідність нотаріального посвідчення договору дарування грошових коштів від 14.06.2005. На підтвердження вищезазначеного позивачем надано суду копію договору дарування грошових коштів від 14.06.2005 (а.с. 5) та копію розписки від 14.06.2005 (а.с. 6).

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги, посилаючись на те, що у зв'язку з низькими доходами в той момент, дійсно ним було отримано 14.06.2005 від позивача в дар 65 000 грн., про що він також написав розписку та зазначив про необхідність посвідчити нотаріально договір дарування грошових коштів від 14.06.2005, однак, за браком часу він не зміг потрапити до нотаріуса для засвідчення вказаного договору дарування, а з плином часу не вбачав не вбачав необхідності для його засвідчення, оскільки ним уже було витрачено подаровані йому кошти.

Також у ході розгляду справи судом було встановлено, що з 20.10.2017 у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа № 367/7069/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні, що також підтвердили у судовому засіданні сторони.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори), дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Так, статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Згідно ст.718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Нормами статті 719 ЦК України встановлено форму договору дарування, згідно яких, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, договір дарування рухомих речей, які мають особливу цінність, укладається у письмовій формі. Передання такої речі за усним договором є правомірним, якщо суд не встановить, що обдаровуваний заволодів нею незаконно, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації-з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування грошових коштів дійсним, оскільки не вбачається, що права позивача порушені відповідачем, ніщо не перешкоджало сторонам звернутися до нотаріуса для нотаріального посвідчення спірного договору, зважаючи на факт визнання відповідачем позову.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідач у судовому засіданні визнав позов, пояснив, що дійсно отримав кошти від позивача та не знайшов часу для його нотаріального посвідчення. Позивач же, ні в позові, ні в судовому засіданні не зміг пояснити, чому саме у 2018 році звернувся до суду з позовом про визнання договору дарування від 2005 року дійсним та чим порушено його право та на що, та хто не визнає чи оспорює його.

Крім того, суд звертає увагу, що час на судовий розгляд відповідач знайшов, а на укладення нотаріальної форми договору ні, не заперечуючи проти цього.

Як вбачається, між сторонами відсутній спір, натомість, суд вважає, що звернення ОСОБА_3 до суду із вказаним позовом є лише способом встановлення преюдиційного факту, який буде використаний стороною при вирішенні спору, розгляд якого перебуває у провадженні Ірпінського міського суду Київської області.

У зв'язку з наведеним, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування грошових коштів дійсним.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 209, 220, 229-233, 640, 707, 717, 718 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору дарування грошових коштів дійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: