РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/12113/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/955/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк",

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідачів - адвоката Бойчука К.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Діонісьєвої Н.М. від 11 лютого 2019 року, проголошене в м. Рівне, дата складання повного судового рішення не вказана,

в с т а н о в и в:

26.08.2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 12.02.2007 року ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №14.6/01-КМК-07, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 25000 доларів США зі сплатою 15% річних за користування кредитом.

Виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 12.02.2007 року договору поруки №14.6/01/П01/07-ПМК, згідно якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання.

Зазначає, що 20.05.2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ "Кредитпромбанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Внаслідок укладеного договору ПАТ "Дельта Банк" набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №14.6/01-КМК-07 від 12.02.2007 року.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 357379,88 грн., з яких: 299674,92 грн. - заборгованість за кредитом; 57704,95 грн. - заборгованість за відсотками.

Просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 357379 грн. 88 коп.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2019 року в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором після закінчення строку позовної давності.

У апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" покликається на те, що рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням обставини, що мають значення для справи, та невірною оцінкою досліджених доказів.

Зазначає, що оскільки умовами п.9.1 кредитного договору сторони визначили термін дії договору до повного виконання всіх зобов`язань боржника за кредитним договором, то строк на звернення до суду банком не пропущено.

Твердження суду про сплив позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя є безпідставним, оскільки згідно п. 4.1 договору поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного повернення боржником або поручителем заборгованості за кредитним договором.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ "Дельгаї Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягненя боргу за кредитним договором задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2007 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №14.6/01-КМК-07, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 25000 доларів США, зі сплатою 15 % річних за користування кредитом.

Згідно п.4.4 кредитного договору позичальник зобов`язався повністю погасити заборгованість за кредитом та процентами не пізніше 10.02.2010 року готівкою через касу банку або безготівковим переказом на рахунки банку, що вказані в пунктах 1.2 та 1.4 цього договору.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_2 12.02.2007 року було укладено договір поруки №14.6/01/П01/07-ПМК, за умовами п.1.1 якого поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №14.6/01-КМК-07 від 12.02.2007 року.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

20.05.2013 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ПАТ "Кредитпромбанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема і за кредитним договором № 14.6/01-КМК-07 від 12.02.2007 року.

Вказані обставини відповідачами не заперечуються.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ПАТ "Дельта Банк" є новим кредитором у зобов`язаннях за кредитним договором № 14.6/01-КМК-07 від 12.02.2007 року.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість в сумі 357379 грн. 88 коп., яка відповідачами не оспорюється.

19.08.2015 року ПАТ "Дельта Банк" було направлено на адресу відповідачів листи-вимоги, в яких повідомлено їх про заміну кредитора та наявність станом на 31.07.2015 року простроченої заборгованості за кредитним договором № 14.6/01-КМК-07 від 12.07.2007 року в розмірі 357379,88 грн.

Однак, вказані вимоги позивачами виконані не були.

Під час розгляду справи судом першої інстанції представником відповідачів заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 20.05.2013 року первісним і новим кредиторами договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами для ПАТ "Дельта банк" строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для ПАТ "Кредитпромбанк".

Як вбачається з матеріалів справи, сторони встановили, як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (п.9.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 10.02.2010 року (п.п. 4.4 договору), так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів (п. 4.3 кредитного договору).

Так, згідно з умовами п. 4.3 кредитного договору, позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Отже, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного календарного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, в період з 27.05.2013 року по 1.05.2018 року жодних погашень заборгованості по кредиту не здійснювалось, а останній платіж по кредиту було здійснено позичальником в січні 2019 року.

Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності.

Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16.

Будь-які дані про вчиненням ОСОБА_1 в період з 10.02.2010 року по 27.05.2013 року дій, що свідчить про визнання ним свого боргу в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, оскільки строк повернення кредиту визначений сторонами до 10.02.2010 року, а з даним позовом до суду позивач звернувся лише у серпні 2015 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦК України, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Покликання позивача на те, що оскільки умовами п.9.1 кредитного договору сторони визначили термін дії договору до повного виконання всіх зобов`язань боржника за кредитним договором, то строк на звернення до суду банком не пропущено, не заслуговують на увагу, так як умовами договору визначено кінцевий строк повернення кредиту до 10.02.2010 року і саме з цього моменту у банку виникло право на стягнення заборгованості по кредиту у повному обсязі.

Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статі 251, 252 ЦК України).

Пунктом 4.1 договору поруки №14.6/01/П01/07-ПМК від 12.02.2007 року встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного повернення боржником та/або поручителем заборгованості за кредитним договором.

Такі умови договору поруки не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, а тому у даному випадку підлягає застосуванню норма частини четвертої статті 559 ЦК України, якою визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Оскільки, банк не звернувся з позовом до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто з 10.02.2010 року, порука ОСОБА_2 за договором поруки №14.6/01/П01/07-ПМК від 12.02.2007 року припинена.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" і до поручителя.

Зазначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні про звернення ПАТ "Дельта Банк" до суду з позовом до ОСОБА_2 , порука якого припинилась, після закінчення строку позовної давності не призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі5360,7грн. слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги, віднести за рахунок Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 липня 2019 року.

Судді:

Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.