Дата документу 04.11.2019 Справа № 323/2384/15-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №323/2384/15 Головуючий у 1 інстанції: Мінаєв М.М.
Провадження № 22-ц/807/3142/19 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Крилової О.В.,

Гончар М.С.,

розглянув в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 30.11.2005 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 2760-05кф, за умовами якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 25000,00 грн. під 20% річних строком до 15.11.2015 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 30.11.2005 року був укладений договір поруки № 137605п, за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язалась перед банком відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором від 30.11.2005 року.

У грудні 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передав право грошової вимоги за вказаними договорами в порядку факторингу на користь позивача.

В результаті неналежного виконання позичальником умов кредитного договору станом на 31.05.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 15 149,07 грн,, із яких заборгованість за кредитом 8 885.36 грн.; по відсотках 3 224.30 грн; пені 3039.41 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 201 б року у складі судді Мінаева М. М. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що у вересні 2010 року ОСОБА_1 повністю сплатив тіло кредиту, після чого він розпочав здійснювати погашення процентів за кредитним договором. Оскільки під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт невиконання позичальником кредитних зобов`язань, то відсутні підстави для задоволення позову.

У апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне невиконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невизнання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Судом встановлено, що 30.11. 2005 року між ЗАТ «АКПІБ», яке змінило назву на ПАТ «АКПІБ», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2760-05кф, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 25 000 грн. під 20% річних з кінцевим терміном повернення до 15 листопада 2015 року.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору погашення кредиту та процентів за ним здійснюється щомісячно відповідно до графіку, що міститься у додатку 3.1 кредитного договору.

Додатком №1 до кредитного договору визначено розмір щомісячного платежу у сумі 208,33 грн., а всього сума коштів, що підлягала сплаті за вказаним графіком мала становити 24 791,24 грн.

Пунктом 5.4.4 кредитного договору передбачено, що позичальник має право повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом достроково.

Користуючись цим правом, позичальник протягом 2005-2012 року здійснював платежі за договором у розмірі, більшому, ніж передбачено умовами договору і станом на квітень 2012 року позичальником було сплачено 38 108, 70 грн.

Факт сплати позичальником грошових коштів у розмірі 38 108 грн. підтверджується наданими відповідачами платіжними квитанціями про щомісячне внесення на рахунок Банку грошових сум, які значно перевищували визначену договором суму щомісячного платежу.

Згідно розрахунку, наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 30.11.2005 року станом на 31.05.2015 року становить 15 149.07 грн, з яких: заборгованість за кредитом 8885, 36 грн., проценти за користування кредитом 3224,30 грн., пеня 3039, 41 грн. ( а.с. 44).

Установивши, що позичальник достроково виконав умови кредитного договору, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджений належними і допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність заборгованості за договором і відмовив у задоволенні позову.

Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків. Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.374,375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 10 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий

Судді: