Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/3922/19
Провадження № 2-о/644/143/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Бугери О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ступницького К.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однієї сім`єю, заінтересована особа Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , більше ніж 5 років до часу відкриття спадщини. В обґрунтування заяви посилалась на те, що вона із ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з 1958 року, від шлюбу мають двох дітей, що вже є повнолітніми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.05.1984 року шлюб було розірвано, але протягом всього життя вони проживали разом, вели спільне господарство, виховували дітей та онуків. Спочатку мешкали по АДРЕСА_1 , яка належала їм на праві спільної сумісної власності разом із донькою та онукою, а з 19.06.2004 року вони проживали в квартирі, що належить їй особисто, за адресою АДРЕСА_2 . Після смерті чоловіка, з яким вона проживала все життя, її стан здоров`я значно погіршився, вона потрапила до лікарні, а після виписки їй знадобився значний час для реабілітації та розуміння, що чоловіка вже немає. Діти повідомили, що їй необхідно вжити заходів для прийняття спадщини, вона звернулась 03.05.2019 року до нотаріуса із заявою, але їй було рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки їх шлюб було розірвано.

В судовому засіданні представник заявниці 20.06.2019 , 12.07.2019 року подану заяву підтримала, просила її задовольнити, посилалась на те, що померлий є чоловіком заявниці, дійсно рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.05.1984 року їх шлюб було розірвано, актовий запис про розірвання шлюбу вчинено в 1990 році, але про цей факт не були обізнані навіть діти, після оформлення розірвання шлюбу заявниця та ОСОБА_3 проживали спільно, як подружжя, були зареєстровані за однією і тією ж адресою, проживали в квартирі, що належить заявниці. Заявниця звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті чоловіка та було встановлено, що шлюб між ними розірваний, внаслідок літнього віку, заявниця навіть забула про такий факт, оскільки все життя проживала з чоловіком однією сім`єю, виховувала спільних дітей, онуків, вела спільне господарство. Зазначила, що спадковою є 1/4 частка квартири, в якій проживає донька та онука померлого. В судове засідання призначене на 17.07.2019 року представник подала заяву про завершення розгляду справи за її відсутності та задоволення вимог заяви.

Заявниця подала до суду заяву про підтримання вимог та розгляд справи за їх відсутності, оскільки у зв`язку із поганим самопочуттям не має можливості особисто прибути до суду. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши доводи представника заявника, свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Заявниця - ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Луганськ. З 19.06.2004 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , шлюб між нею та ОСОБА_3 , 1929 року було розірвано, відповідний актовий запис вчинений 10.07.1990 року №747, про що свідчить копія паспорту заявниці.

ОСОБА_7 , 1929 року народження, перебував в шлюбі із ОСОБА_2 ) прізвище до шлюбу - ОСОБА_2 , 1936 року народження, що був укладений 31.01.1958 року у м.Ворошиловград, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу. Відповідно до рішення Дзержинського районного народного суду міста Харкова від 16.05.1984 року шлюб було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано відповідний актовий запис за №747. ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. 06.08.1988 року ОСОБА_4 вступила в шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується копією витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, шлюб було розірвано 14.08.2007 року, прізвище не змінювала. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21.06.1999 року була приватизована квартира за адресою АДРЕСА_1 та посвідчено, що дана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_15 . Відповідно до архівної довідки, виданої дільницею №3 КП «Жилкомсервіс» батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 дійсно був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 07.06.1986 року, а знятий з реєстрації 15.06.2004 року. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку, виданої 24.04.2018 року дільницею №49 КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_2 є власником квартири за адресою АДРЕСА_2 , та зареєстрована з 19.06.2004 року за вказаною адресою, також за вказаною адресою зареєстрований 19.06.2004 року та проживав до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік власниці ОСОБА_3 . Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є донькою заявниці та померлого ОСОБА_3 .. Після смерті батька мати перебувала в дуже пригніченому стані, їй було погано, вони перебували у лікарні, після виписки з лікарні коли передивлялись документи вона побачила свідоцтво про розірвання шлюбу батьків. Для неї це була велика несподіванка, оскільки вони постійно проживали спільно, в родині, з моменту її народження й до переїзду батьків на проживання до квартири по АДРЕСА_3 . На її запитання до матері коли та за яких обставин вони розлучились, мати нічого не повідомила, казала, що не пам`ятає. Батьки жили спільно в квартирі по АДРЕСА_3 , разом вели господарство, приймали участь у вихованні онуків, спільно проводили свята, її брат, який є старшим від неї, також не був обізнаний з тим, що батьки розлучились. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осі якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В даному випадку встановлення факту проживання однією сім`єю є необхідним заявниці для прийняття спадщини після смерті батька, спадкоємцями за законом є діти померлого, спору між ними та їх матір`ю немає. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявниця ОСОБА_2 зверталась до Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживав та був зареєстрований за адресою у АДРЕСА_2 , та їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем протягом не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Відповідно до статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.. В ході розгляду справи було встановлено, що заявниця та померлий ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 1958 по 1990 роки, в момент прийняття рішення про розірвання шлюбу судом в 1986 році та в момент реєстрації його розірвання в органх РАЦСу в 1990 році проживали спільно із дітьми за адресою АДРЕСА_1 , в 1999 році заявниця, ОСОБА_3 , їх спільна донька та онука приймали участь у приватизації даної квартири, отримали відповідне свідоцтво про право власності, в якому зазначені, як родина, в 2004 році заявниця та ОСОБА_3 знялись з реєстрації в квартирі по АДРЕСА_1 та зареєструвались в квартирі по АДРЕСА_2 , фактично там проживали, в довідці з місця проживання за вказаною адресою ОСОБА_3 зазначений, як чоловік. заявниці. Також обставини спільного проживання батьків були підтверджені показами свідка, їх доньки. Спору про спадкове майно немає, спадковою є 1/4 частка померлого ОСОБА_3 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановлення даного факту впливає на питання спадкування та в позасудовому порядку встановити даний факт не є можливим. Керуючись ст.3, 74 СК України, ст.ст. 4, 11, 12, 81, 89, 90, 264-268, 293, 315, 317, 15.5. Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , більше ніж 5 років до часу відкриття спадщини.

Повний текст рішення виготовлений 17.07.2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя О.В. Бугера