Справа № 454/2536/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2019 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л.Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Сокаль заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду

в с т а н о в и в:

10.10.2018 Сокальський районним судом Львівської області було ухвалене рішення у справі № 454/2536/18, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 відібрано в заявника ОСОБА_1 дитину ОСОБА_3 28.10.2016р., стягнуто з нього в користь позивачки 1000грн. моральної шкоди та 1409.60коп. судового збору. Дане рішення в частині відібрання дитини та повернення її матері, допущено до негайного виконання.

11.10.2018р. за заявою ОСОБА_2 старшим державним виконавцем Квашинською З.Л. Сокальського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області було відкрито виконавче провадження №57422871 та з метою негайного виконання вищезазначеного рішення судом разом з працівниками Сокальського ВП Червоноградського ВП ГНП у Львівській області було здійснено виїзд за місцем реєстрації заявника в АДРЕСА_1 . Того ж дня рішення суду в частині негайного відібрання дитини було виконане.

09.11.2018р. заявник оскаржив рішення суду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.03.2019р. в даній справі частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Сокальського районного суду від 10.10.2018р. та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Сокальської РДА про негайне відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, а також відмовлено в стягненні з ОСОБА_1 на її користь моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним у зв`язку із поданням апеляційної скарги.

Оскільки при поданні апеляції заявником не було подано постанови Сокальської ВДВС про закінчення виконавчого провадження по негайному відібранню дитини, колегія суддів не знайшла підстав для повороту виконання оскаржуваного рішення.

До вищезазначеної заяви про поворот виконання рішення було додано постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.10.2018р., акт державного виконавця від 11.10.2018р. про відібрання дитини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 заяву підтримали надали пояснення, аналогічні викладеним у заяві.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечив.

Представник третьої особи - служби у справах дітей в судове засідання не прибув, про те подав заяву про розгляд справи у його відсутності, покладає вирішення справи на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Згідно ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

В силу ч.9 даної статті, якщо це питання не було вирішено вищестоящою інстанцією, така заява розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13- рп/2011, зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Вирішуючи питання про те, чи можуть бути предметом повороту виконання рішення суду, зокрема дії, які не мають майнового характеру, слід також врахувати позицію викладену в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ВССУ) «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015. Цей лист містить посилання на ухвалу ВССУ від 19.11.2014 у справі №6-29750св14, відповідно до якої «поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права…

Таким чином, поворот виконання рішення суду має носити майновий характер. В свою чергу в даному випатку негайне повернення дитини є немайновим спором, а отже «дитина» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод не є майном.

Разом з тим Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Насамперед, суд враховує, що відібрання дитини від матері позбавить дитину батьківської турботи та допомоги і може призвести до погіршення її становища, враховуючи вік дитини - два роки та те, що тривале перебування дитини за межами її місця постійного проживання і без присутності матері, особлива прив`язаність до якої характерна для дітей такого віку, негативно впливатиме на розвиток емоційно-вольової сфери дитини такого віку.

З огляду на вказані вимоги законодавства, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 444 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Л. Ю. Фарина