ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року

м.Суми

Справа №592/11983/18

Номер провадження 22-ц/816/2690/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кузченко Тетяни Миколаївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кузченко Тетяни Миколаївни на ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2019 року, у складі судді Катрич О.М., ухвалену у м. Суми,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що він є власником 45/100 частин будинку та відповідної частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а власником сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 Відповідачем на належній йому земельній ділянці здійснено самочинне будівництво, а саме: житлового будинку загальною площею 196.6 кв.м, житловою площею 79,8 кв.м та лазні, в порушення норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Недотримання вказаних норм призводить до того, що дощова та снігова вода з даху будинку та бані, які мають нахил в бік земельної ділянки позивача, стікає на територію його земельної ділянки та скупчується, що призводить до замокання стін його будинку, та створює перешкоди у користуванні своєю власністю. Велика кількість снігу, яка скупчується на даху будинку та бані відповідача, згодом падає на подвір`я позивача, та протягом досить тривалого часу не тане, у зв`язку з тим, що самочинно збудована двоповерхова споруда постійно затінює подвір`я позивача, що створює значні незручності в користуванні власністю.

Також, наявність численних віконних отворів у самочинно збудованих двоповерховому будинку та двоповерховій бані, які виходять в бік суміжної земельної ділянки АДРЕСА_1 , порушує приватний характер життєдіяльності мешканців будинковолодіння позивача.

Просив суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 домоволодінням АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 знести самочинно побудовані об`єкти нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 196,6 кв.м та лазню, що знаходяться на земельній ділянці АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради також самостійно звернулося з позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі звернення громадянки ОСОБА_3 до начальника Управління державного архітектурно-будівельного контрою Сумської міської ради та до міського голови, була проведена позапланова перевірка виконання будівельних робіт з будівництва будівель за адресою АДРЕСА_1 , в ході якої було встановлено, що житловий будинок та баня за вказаною адресою самочинно збудовані в 2009 році.

В порушення вимог передбачених абз.1 ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» та абз.4 ст. 25 Закону України «Про основи містобудування» проектна та дозвільна документація на будівництво вказаного будинку і бані не оформлена. За результатами даного позапланового заходу було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, протокол про адміністративне правопорушення, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 96 КУпАП.

В подальшому вимоги припису ОСОБА_1 виконано не було, виявлені порушення не усунуто, повідомлення про виконання вимог припису у встановлений термін до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради не надходило, а тому третя особа самостійно звернулася до суду з даним позовом та просила зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно збудовані будівлі в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , за власний рахунок.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позовні вимоги Управління державного архітектурно-будівельного контролю м. Суми задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 знести самочинно збудовані будівлі, а саме житловий будинок літ. «К-II» та баню літ. «И» за адресою АДРЕСА_1 за власний рахунок .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління державного архітектурно-будівельного контролю м. Суми судовий збір в сумі 1762 грн.

Також за клопотанням представника позивача ОСОБА_2 адвоката Неговєлова А.В. місцевим судом 12 березня 2019 року постановлено ухвалу про забезпечення позову та заборонено Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю здійснювати реєстрацію декларацій про готовність об`єктів нерухомого майна до експлуатації (прийняття в експлуатацію), а саме житлового будинку літ.»К-ІІ» загальною площею 196,6 кв.м., житловою площею 79,8 кв.м. та лазні літ.»И», які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та прийняття їх в експлуатацію.

Представник відповідача адвокат Кузченко Т.М., звернулась зі скаргою на ухвалу місцевого суду та посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила ухвалу про забезпечення позову у даній справі скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Вважає, що постановляючи увалу про забезпечення позову суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що прийняття в експлуатацію самочинно побудованих об`єктів та реєстрація права власності на них, ускладнить поновлення порушених прав позивач та виконання рішення суду в майбутньому, оскільки знесення об`єктів самочинного будівництва є не перехід права власності на ці об`єкти, а приведення будівництва у відповідність до імперативних вимог публічно-правових норм, направлених на захист суспільних інтересів. При цьому Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради взагалі не заявляло клопотання про забезпечення позову, а судом задоволене клопотання про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_2 адвоката Неговєлова А.В. і, при цьому, відмовлено в задоволенні його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Кузченко Т.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача адвоката Кузченко Т.М. підлягає задоволенню з таких підстав :

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Сумське МБТІ» від 05 липня 2007 року, ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 липня 1997 року, є власником 45/100 частин будинку та відповідної частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а власником інших 55/100 частини цього домоволодіння, на підставі свідоцтва про право власності від 23 листопада 1978 року є ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 8)

Відповідач ОСОБА_1 є власником домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 4 березня 2016 року і дана обставина визнається сторонами у справі.

Також з матеріалів справи вбачається, що на земельній ділянці розташованій за вищезазначеною адресою побудовані житловий будинок літ «К-II» і баня літ. «И», але проектна та дозвільна документація на них відсутня.

Позивач звертаючись 21 серпня 2018 року з позовом до суду, свої вимоги обґрунтовував тим, що йому як власнику суміжного з відповідачем домоволодіння чиняться перешкоди у користуванні будинком, оскільки самочинне будівництво на земельній ділянці відповідача будинку і лазні проведено з порушенням норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме : не витримана відстань до межі сусідньої земельної ділянки, яка повинна складати не менше 1,0 м.; не забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Недотримання вказаних норм призводить до того, що дощова та снігова вода з даху будинку та бані, які мають нахил в бік земельної ділянки позивача, стікає на територію вказаної земельної ділянки та скупчується, що в свою чергу, призводить до замокання стін будинку позивача.

Тому просив місцевий суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні належним йому на праві спільної часткової власності домоволодінням, шляхом зобов`язання відповідача знести самочинно побудовані об`єкти нерухомого майна.

Також представник позивача 12 березня 2019 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову і просив заборонити Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради здійснювати реєстрацію декларацій про готовність об`єктів нерухомого майна до експлуатації (прийняття в експлуатацію), а саме житлового будинку загальною площею 196,6 кв.м., житловою площею 79,8 кв.м. та лазні, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та прийняття їх в експлуатацію.

Свої вимоги мотивував тим, що, як стало відомо, відповідач звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради із заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованих будівель і прийняття Управлінням такого рішення зумовить реєстрацію останнім права власності на вказане нерухоме майно, що значно ускладнить поновлення порушених прав позивача та виконання судового рішення в даній справі.

Місцевий суд, задовольняючи заяву представника позивача, виходив з того, що останнім надано достатньо обґрунтувань та доказів для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки є достатні підстави вважати, що можуть бути порушені права позивача та третьої особи та виникнути труднощі по виконанню рішення суду в разі задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно вимог ч. 2 цієї статті ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, і забороною вчиняти певні дії. При цьому, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу перешкод, які чиняться позивачу внаслідок самочинної побудови відповідачем на своїй земельній ділянці житлового будинку та лазні.

Також місцевим судом встановлено, що відповідачем дійсно збудовані вищезазначені будівлі без оформлення проектної та дозвільної документації, а тому під час слухання справи в суді першої інстанції відповідач звернувся до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради із заявою та подав декларацію про готовність об`єкта до експлуатації у відповідності до наказу Мінрегіонбуду від 3 липня 2018 року № 158 та звіт про проведення технічного обстеження збудованих об`єктів.

Таким чином, заборона Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю здійснювати реєстрацію декларацій про готовність об`єктів нерухомого майна до експлуатації (прийняття в експлуатацію), які розташовані на земельній ділянці, належній відповідачу у справі порушує права та законні інтереси останнього, оскільки перешкоджає реалізувати право на введення в експлуатацію збудованих будівель у відповідності до наказу Мінрегіонбуду від 3 липня 2018 року № 158.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що місцевий суд, задовольняючи клопотання представника позивача про забезпечення позову цього ж дня ухвалює судове рішення про відмову в задоволенні його позовних вимог, а третя особа, яка заявляє самостійні і вимоги і позов якої судом задоволено - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради з відповідним клопотанням до суду не зверталось.

Таким чином, з урахуванням викладеного, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кузченко Тетяни Миколаївни задовольнити.

Скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 12 березня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 адвоката Неговєлова Андрія Володимировича про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Повне судове рішення складене 05 липня 2019 року.

Головуючий О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик