Єдиний унікальний номер 235/4722/18 Номер провадження 22-ц/804/1042/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Азевича В.Б., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 235/4722/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2019 року (суддя Бородавка К.П., повний текст рішення складено 23 січня 2019 року),

в с т а н о в и в :

06 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, з урахуванням заяви про уточнення вимог в обґрунтування вимог зазначила, що з 15 листопада 2013 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого мають двох малолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачкою та на утримання яких з відповідача на користь позивачки судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2018 стягнуті аліменти. Сторони з квітня 2018 року разом не проживають. На даний час позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за сином ОСОБА_4 до досягнення ним трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 860 грн. Відповідач працює спеціалістом відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Головного управління Держпраці у Донецькій області, згідно даних, зазначених ним у декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та поданих до НАЗК, його заробітна плата за 2017 рік склала 190054 грн. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання до досягнення сином ОСОБА_4 трирічного віку, тому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 100% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років, з дня пред'явлення позову.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку, починаючи з 06 серпня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 включно. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 352,40 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить рішення суду змінити, стягнувши з нього аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд в основу рішення поклав його заяву в судовому засіданні про визнання позову в розмірі 1/6 частини, якої він не робив, оскільки в судовому засіданні він зазначив, що позов ним визнається відповідно до його відзиву і, якщо він не помиляється, в розмірі 1/6 частини, в той час як в відзиві вказано 1/8 частина. Визнання позову в розмірі 1/8 частини він аргументував тим, що з нього вже стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини, також він надає допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами. Проте суд відхилив надані ним докази. Факт утримання ним своїх батьків підтверджується актом від 19 лютого 2019 року, складеним секретарем квартального комітету, даний акт він не надав у судове засідання з поважних причин, оскільки вважав, що наданих ним доказів достатньо. Крім того, суд у порушення вимог ч. 6 ст. 263 ЦПК України, виходячи з часткового визнання ним позову, ухвалив рішення у зв'язку з тим, що ним не доведено факту утримання ним батьків. Оцінки аргументам щодо визнання ним позову в розмірі 1/8 частини судом не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначила, що відповідач значний час ухилявся від покладеного на нього обов'язку утримувати дітей, наразі він ухиляється не тільки від її утримання, а має намір припинити будь-які виплати на дітей, ініціював питання про визначення місця проживання малолітнього сина. Посилання відповідача на його допомогу батькам є не чемним, оскільки він не єдина дитина і має ще старшого брата. Крім того, відсутні відомості щодо доходів батьків відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15 листопада 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

Сторони мають спільних синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

З довідки, виданої головою ОСББ «Дружба-26а», вбачається, що позивачка ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, спільно з нею проживають син ОСОБА_3, 2014 року народження, та син ОСОБА_4, 2017 року народження (а.с.11).

Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 06 серпня 2018 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.41).

Відповідно до довідки від 10 липня 2018 року позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області і отримує допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2020 року, інших видів допомоги не отримує (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 працює в Головному управлінні Держпраці у Донецькій області на посаді завідувача сектору, отримує заробітну плату, сукупний розмір якої з січня 2018 року по червень 2018 року становить 86167,76 грн. (а.с.53).

З довідки Головного управління Держпраці у Донецькій області №8-48 від 13 серпня 2018 року вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_2 в квітні-липні 2018 року проводилися відрахування аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно (а.с.54).

З довідки, виданої Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, № 15907 від 17 серпня 2018 року вбачається, що разом з відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, в період з травня по 13 серпня 2018 року фактично проживав його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55).

З довідки, виданої Комунальною установою Покровський координаційний комітет самоорганізації населення, №20891 від 08 листопада 2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 разом зі своїми батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.57).

З довідок Покровського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області №1883 та №1884 від 16 листопада 2018 року вбачається, батьки відповідача знаходяться на обліку в Управлінні ПФУ та отримують пенсію за віком: мати ОСОБА_8 у розмірі 2143,01 грн. щомісячно, батько ОСОБА_7 у розмірі 4225,67 грн. щомісячно (а.с.63,64).

Батько відповідача ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням, перебуває на Д обліку у сімейного лікаря КП «ЦПМСД» Покровська з діагнозом: цукровий діабет ІІ тип на інсуліні, середнього ступеня тяжкості; діабетична антипатія, діабетична полінейропатія, ІБС, атеросклеротичний кардіосклероз, остеохондроз, остеоартроз крупних суглобів, мати відповідача ОСОБА_8 періодично звертається за лікуванням до сімейного лікаря (а.с.58-60).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача суд рішення мотивував тим, що відповідно до норм Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та врахував матеріальне становище відповідача.

Згідно із частиною 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до частин 4, 6 статті 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

У справі, яка переглядається, суд з урахуванням установлених обставин і наведених норм права дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ухвалюючи рішення, суд присудив аліменти одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя, тобто у спосіб, передбачений законом.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції врахував, що малолітня дитина постійно мешкає з позивачкою; матеріальний стан позивачки є не задовільним, вона на теперішній час не працює, єдиним джерелом її доходів є державна допомога - одноразова допомога при народженні дитини у розмірі 860 грн. на місяць; матеріальний стан відповідача, який є працездатним, має постійне місце роботи, має постійний достатній дохід, який складає у середньому 14000 грн. на місяць.

Посилання відповідача у скарзі на відсутність у нього достатніх коштів для сплати аліментів на дружину у розмірі 1/6 частки його доходу не спростовують висновки суду про обґрунтованість вимог позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження цих аргументів. Доводи відповідача про утримання ним своїх батьків не доводять факт, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, оскільки батьки відповідача є пенсіонерами та отримують щомісячно пенсію.

Крім того, необхідна умова для присудження аліментів на дружину, а саме: чоловік може надавати матеріальну допомогу, частково визнається відповідачем, що підтверджується як протоколом судового засідання (22 січня 2019 року о 13:12:19), на який не принесені зауваження, так і апеляційною скаргою.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складено 02 квітня 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна