Провадження№2/235/1063/19
Справа №235/2478/19
Р І Ш Е Н Н Я
04 липня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючого - судді Величко О.В.
при секретарі - Лебеденко В.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Покровськ цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства «Фіалка» про стягнення заборгованості орендної плати за використання земельних ділянок,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Малого приватного підприємства «Фіалка» про стягнення заборгованості орендної плати за використання земельних ділянок. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є спадкоємицею своєї рідної сестри, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.05.2016 року на земельну ділянку площею 6,9771 га і земельну ділянку площею 6,6718 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Гродівської селищної ради Красноармійського району Донецької області. Вказані земельні ділянки перебувають в оренді у відповідача. МП «Фіалка», порушуючи умови договору оренди землі, не сплачував орендну плату за користування земельними ділянками за 2014-1017 рік. Але орендна плата за 2014 2015 рік стягнута на її користь з МПП «Фіалка», що підтверджено постановою Донецького апеляційного суду від 13.02.2019 року. Проте, орендна плата за 2017 рік їй не виплачена. Вважає, що орендна плата за 2017 рік повинна була складати з урахуванням Указу Президента України № 725/2008 від 19.08.2008 року не менше 7566,97 грн., із розрахунку 252232,36 х3%, що узгоджується з висновками в постанові Донецького апеляційного суду від 13.02.2019 року. Оскільки вона отримала орендну плату за 2017 рік в січні 2018 року, заборгованість перед нею у відповідача становить 4466,92 грн. Вважає, що відповідач повинен сплатити суму втрати внаслідок інфляції за орендну плату за 2017 рік за користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_1 в розмірі 1327,30 грн. і 3% річних в сумі 226,39 грн., а також пеню в розмірі 1% від несплаченої суми 2032,44 грн., а всього 8053,05 грн.
Щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 6,9771 га, право користування якої ( оренда) не зареєстрована, то в даному випадку правовідносини між нею та відповідачем регулюються на підставі ст. 1212 ЦК України, відповідно до якої відповідач мав заплатити їй кошти за користування земельною ділянкою, які зберігав їх внаслідок користування землею без достатньо правових підстав.
Позивачка просить стягнути з відповідача МПП «Фіалка» на її користь
- суму орендної плати в розмірі 8053,05 грн. за користування земельною ділянкою площею 6,6718 га з кадастровим номером НОМЕР_1 за договором оренди землі за 2017 рік, в тому числі від індексу інфляції в розмірі 1327,30 грн., 3% річних в розмірі 226,39 грн., пеню за несвоєчасне сплачену орендну плату у розмірі 2032,44 грн., а також
Представник відповідача МПП «Фіалка» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що договір оренди вказаної земельної ділянки було укладено між відповідачем та спадкодавцем позивача 18.04.2008 року, державна реєстрація договору відбулася 06 травня 2008 року. Дана обставина сторонами визнається та не заперечується.
На виконання умов даного договору оренди відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі 3100,05 грн. у січні 2018 року, з розрахунку 1,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки № НОМЕР_1 . Відомість на виплату орендної плати ОСОБА_1 за 2017 рік підтверджує тільки факт отримання коштів в сумі 3100,05 грн., що позивачем не заперечується. В частині розміру паю є арифметична помилка, тому що розмір паю ОСОБА_1 на 2017 рік складає 6,6718 га кадастровий номер НОМЕР_3 0287, що підтверджується договором оренди землі та його реєстрацію у відповідному порядку. Всі інші документи, докази, що містять розмір паю ОСОБА_1 13.6489 га у документації МПП «Фіалка» відсутні, немає їх і в доказах позивача. Таким чином, відомість про видачу грошових коштів ОСОБА_1 за оренду земельної ділянки за 2017 рік підтверджує лише суму отриманих грошей, а не розмір земельної ділянки. Виправлена відомість додається до матеріалів справи, що позивачем не заперечується.
З врахуванням прострочення орендної плати на 26 днів, відповідачем визнаються позовні вимоги про стягнення на користь позивача 3% річних, індекс інфляції та пені у розмірі 163,21 грн.
Разом з тим, вважає безпідставними посилання позивача на Указ Президента № 725/2008 року «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 19.08.2008 року, оскільки зазначеним Указом внесено зміни до Указу № 92/2002 « Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та встановлено розмір орендної плати не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з 01.09.2008 року та в його тексті відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.
Вважає, що Указ Президента № 92/2002 ( у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента № 725/2008) має рекомендаційний характер, він був прийнятий після укладення сторонами договору і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3 відсотків.
Ані спадкодавець позивача, ані сам позивач жодного разу не звертались до відповідача з пропозицією про зміну розміру орендної плати з огляду на зміни в законодавстві.
З приводу посилань позивача на постанову Донецького апеляційного суду від 13.02.2019 року, то відповідач зазначає, що предметом спору у вказані справі є вимога матеріально-правового характеру про стягнення заборгованості з орендної плати за оренду земельної ділянки з кадастровим № НОМЕР_1 загальною площею 6,6718 га. Умови договору оренди залишилися незмінними, в тому числі і розмір орендної плати 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Постанова Донецького апеляційного суду від 13.02.2019 року містить правову оцінку обставин, а не встановлену обставину зміну умов договору оренди щодо оплати оренди, тому позовні вимоги підлягають доказуванню у загальному порядку.
Тому вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 4466,92 грн., індексу інфляції, 3% річних та пені на дану суму не підлягають задоволенню як необґрунтовані та безпідставні.
Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин використання даної земельної ділянки відповідачем, а викладено лише необґрунтовані припущення, які не ґрунтуються на дійсних обставинах. Окрім того, їм відомо, що позивачка по справі в усній формі надала згоду на обробку та використання її земельної ділянки у 2017 році фермер ОСОБА_3
Зазначив, що строк позовної давності щодо стягнення безпідставно отриманих грошових коштів за користування земельною ділянкою закінчився за 2014 рік-31.12.2017 року, а за 2015 рік - 31.12.2018 року.
Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
В судове засідання сторони не з`явились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, просили справу слухати без їх участі ( а. с. 90,108).
Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року між МПП «Фіалка» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого спадкодавець надала в оренду відповідачу на 10 років, тобто до 18 квітня 2018 року в строкове платне користування земельну ділянку площею 6,67 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташованої на території Гродівської селищної ради Красноармійського району Донецької області з оплатою орендної плати в сумі 1178,28 грн. ( а. с. 21-22).
Згідно п. 9 Договору орендна плата за земельну ділянку становить 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 1178,28 грн.
Згідно п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.
Згідно п. 11 Договору орендна плата вноситься один раз на рік до 30 грудня
Згідно п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається 1 раз у рік у разі:
-зміни умов господарювання, передбачених договором;
-зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;
-погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 14 Договору у разі невнесення орендної плати, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі з,1% від суми за кожний день прострочення.
Згідно витягу № 1007 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 від 19.05.2016 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 252232,36 грн. ( а. с. 16)
Частиною четвертою статті 32 Закону України « Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Таким чином, смерть фізичної особи орендодавця за загальним правилом не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов`язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 посилалась на порушення її прав, зокрема в частині невиплати їй з боку відповідача заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою площею 6,9771 га за 2017 рік , з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три відсотки річних від простроченої суми.
Згідно відомості розрахунку та виплати доходів на паї по Гродівської селищній раді , доводів викладених в позовні заяві, відзиві на позовну заяву, позивачка отримала орендну плату у розмірі 3100,05 грн. в січні 2018 року.
Позивачка вважає, що орендна плата повинна бути розрахована виходячи з положень Указу Президента України № 725/2008 від 19.08.2008 року не менше 7566,97 грн. ( із розрахунку 252232,36х3%), тому має заборгованість по орендній платі в сумі 4466,92 грн.
Відповідач вважає, що Указ Президента № 92/2002 має рекомендаційний характер, був прийнятий після укладення договору і є підставою для перегляду орендної плати, установленої умовами договору, а не автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3 відсотків.
Дійсно, Указ Президента № 92/2002 у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента № 725/2008, має рекомендаційний характер, він був прийнятий після укладення сторонами договору і є підставою для перегляду розміру орендної плати, установленої умовами договору, а не для автоматичної зміни умов договору оренди та підвищення розміру орендної плати до 3 відсотків.
До таких висновків прийшов Верховний Суд України в постанові від 25 червня 2011 року в справі №6-17цс11.
Проте, суд в даному випадку враховує і застосовує імперативні норми ч.4 ст. 82 ЦПК України, які встановлюють обов`язковість обставин, встановлених рішенням суду у цивільній справі.
Так, постановою Верховного Суду України суду від 12.12.2018 року за справою за позовом ОСОБА_1 до МП «Фіалка» про стягнення заборгованості по орендній платі, встановлено, що відповідач не виплачував позивачеві орендну плату за договором оренди від 18.04.2008 року за користування земельною ділянкою площею 6,67 га, кадастровий номер НОМЕР_1 . Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати без внесення відповідних змін до договору у письмові формі.(правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 03.12.2013 року у справі № 3-34гс13 від 20.08.2013 року у справі № 3-21цс13).
Орендар зобов`язаний самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перерахувати розмір орендної плати.
Такі ж самі позиції викладені в постанові Апеляційного суду Донецької області, що набула законної сили ,в якій зазначено, що орендна плата за 2014 рік повинна була складати з урахуванням Указу Президента України № 725/2008 від 19.08.2008 року не менше 7566,97 грн. із розрахунку 252232,36 х3%. Така ж сума орендної плати повинна була бути встановлена і на 2015 рік, яку орендар зобов`язаний був самостійно за наявності відомостей про нормативну грошову оцінку землі перерахувати без внесення відповідних змін до договору у письмовій формі.
Отже, предметом даного спору, так і спору у вищезазначених справах, є стягнення заборгованості по орендній платі за одним і тим самим договором оренди від 18.04.2008 рік, але за різні періоди.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України, в частині встановлення тієї обставини, що орендна плата повинна визначитись з урахуванням Указу Президента України № 725/2008 від 19.08.2008 року із розрахунку не менше 7566,97 грн. ( із розрахунку 252232,36х3%).
Згідно із статтею 24 Закону України « Про орендну землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною другою статті 409 ЦК України встановлено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки позивачці виплачена орендна плата за 2017 рік в січні 3100,05 грн., заборгованість по виплаті орендної плати становить 4466,92 грн.( 252232,36х3-3100=4466,92 грн.).
Пунктом 11 укладеного договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься один раз на рік до 30 грудня.
Тобто відповідач зобов`язаний був сплатити орендну плату за 2017 рік у розмірі 7566,97 грн до 30 грудня 2017 року.
Відповідальність за прострочення зобов`язання настає з 31.12.2017 року по 01.04.2019 року ( згідно розрахунку та заявлених вимог позивача).
За період з 31.12.2017 рік по 01.04.2019 рік пеня, передбачена п. 14 договору складає : 455 дні х 4466,92 х0,1%=2032,44 грн.
Три відсотки річних за вказаний період внаслідок прострочення виплати орендної плати становлять:
4466,92 х3%:365х455 днів ( період, зазначений позивачкою в розрахунку та позовній заяві) = 167,05;
3100 х3%:365х2 ( два дні, станом на 01.01.2018 року) =0,51
Всього три відсотки річних за період з 31.12.2017 рік по 01.04.2019 рік становить: 167,05+0,51= 167,55 грн.
Інфляційні втрати за цей період складають: ( виходячи з індексів інфляції 101х101,5х100,9х101,1х100,8х100х100х99,3х100х101,9х101,7х101,4х100,8х101х100,5х100,9) : 4466,92 х 0,135 (1,135-1) =605,55 грн.
Отже, за договором оренди від 18.04.2018 рік відповідач повинен сплатити позивачці заборгованість по орендній платі за 2017 рік в сумі 4466,92 грн., пеню за прострочення виплати орендної плати згідно умов договору в розмірі 2032,44 грн., три відсотки річних( в межах заявлених вимог по 01.04.2019 рік) 167,05 грн., інфляційні втрати у розмірі 605,55 грн., а всього в розмірі 7271,96 грн.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 правовідносини між власником земельної ділянки та фактичним користувачем, який зберіг у себе за рахунок власника земельної ділянки кошти, які мав заплатити за користування нею, регулюються на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою за рахунок іншої (потерпілого), набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. За змістом приписів глав 82,83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що підтвердженням факту користування МПП «Фіалка» земельною ділянкою площею 6,9771 га, кадастровий номер НОМЕР_4 є лист Красноармійської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 16.11.2016 року, де вказано, що орендар включив у 2014-2016 роки до площ, які оподатковувались фіксованим сільськогосподарським податком 15 гектарів земельних паїв орендодавця ОСОБА_2 , в подальшому в листі зазначено, що у 2016 році МПП «Фіалка» включено до площ, які оподатковуються в розмірі 13,3418 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , але площа цієї земельної ділянки складає 6,9718 га, а решта площі складає земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_5 000:0288-6,9771 га.
Проте, такого листа, так і інших доказів з приводу доведення факту користування МПП «Фіалка» вказаною земельною ділянкою, суду не надає.
Навпаки, зі списків власників земельних ділянок на території Гродівської селищної ради по договорам оренди землі станом на 01.01.2014 рік-01.01.2017 роки ( а.с.81-84) вбачається, що за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 як за власниками орендованих земельних ділянок значиться земельна з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 6,67 га. ( а.с. 81-84). Окрім того, листом № 11/04-1 від 11.04.2019 рік на ім.»я начальника Покровсьо-Добропільського ГУ ДФС повідомлено про арифметичні помилки у площі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , рілля 6,6718 га, право власності- ОСОБА_2 : у додатках за 2014,2015 роки у рядку за порядком 79 графи 10 вважати вірним значення 6,6718 га; у додатку за 2016 рік у рядку за порядком 1.1.99 графи 11 вважати вірним значення 6,67 га. ( а. с. 86).
Окрім того, постановою апеляційного суду від 21.03.2017 року, яка набула законної сили, не прийнято до уваги посилання позивача листи Покровської ОДПІ ГУ ДФС від 16.11.2016 року, на який посилається позивачка, в якості доказу на підтвердження факту користування МПП «Фіалка» земельною ділянкою позивача з кадастровим номером НОМЕР_2 .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 72,71 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 626,651, 792 ЦК України, ст.ст. 93,124,141 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Малого приватного підприємства «Фіалка» про стягнення заборгованості орендної плати за використання земельних ділянок задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: