Номер провадження: 22-ц/813/4740/19
Номер справи місцевого суду: 501/3407/18
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Павлючук Ю.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ДП МТП « Чорноморськ»,

третя особа на стороні позивача: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту « Чорноморськ»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» Марченко Ольги Миколаївни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15.02.2019 року, ухваленого суддею Пушкарським Д.В.,

встановив:

20.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до ДП МТП «Чорноморськ»,в якому просив визнати незаконним та скасувати: наказ виконуючого обов`язки директора порту за №447 від 04.09.2018 року «Про зміну істотних умов праці», в частині зміни в штатному розпису підприємства головному бухгалтеру ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 місячного посадового окладу; Наказ виконуючого обов`язки директора порту за №552 від 30.10.2018 року «Про внесення змін до наказу № 447 від 04.09.2018 року «Про зміну істотних умов праці»», в частині зміни в штатному розпису підприємства головному бухгалтеру ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 місячного посадового окладу; наказ виконуючого обов`язки директора порту за №635-О від 05.11.2018 року «З особового складу» в частині встановлення і зміни головному бухгалтеру ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 оплати праці.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 з посиланням на норми трудового законодавства зазначав, що на підставі спірних наказів, відповідач запровадив та провів зміни оплати праці позивачу в сторону їх погіршення з грубим порушенням встановленого порядку, а самі мотиви їх запровадження є не обґрунтованими та ніяким чином не пов`язані зі змінами в організації виробництва і праці.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15.02.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора порту №447 від 04.09.2018 року «Про зміну істотних умов праці», в частині зміни в штатному розпису підприємства головному бухгалтеру ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 місячного посадового окладу. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора порту №552 від 30.10.2018 року «Про внесення змін до наказу №447 від 04.09.2018 року «Про зміну істотних умов праці», в частині зміни в штатному розпису підприємства головному бухгалтеру ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 місячного посадового окладу. Визнано незаконним та скасовано наказ виконуючого обов`язки директора порту №635-0 від 05.11. 2018 року «З особового складу» в частині встановлення і зміни головному бухгалтеру ДП «МТП «Чорноморськ» ОСОБА_1 оплати праці. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, апеляційну скаргу подав представник ДП «МТП «Чорноморськ» Марченко О.М., в яких з посиланням на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу представник ДП «МТП «Чорноморськ»Марченко О.М. обґрунтовує тим, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення не врахував, положення ст.64 ГК України, відповідно до якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, не враховано і положення ч.2 ст.97 КЗпП України. Марченко О.М. звертає увагу на те, що згідно оскаржуваному наказу в.о. директора порту «Про зміну істотних умов праці» від 04.09.2018 року № 447, з 01.11.2018 року позивачу було встановлено посадовий оклад у розмірі, що значно перевищує мінімально визначений Колективним договором рівень заробітної плати даної групи працівників та законодавчо встановленого мінімального рівня заробітної плати. Крім того представник апелянта вважає, що вимога щодо скасування наказів в.о. директора порту про затвердження умов, які вигідні ОСОБА_1 за допомогою суду, вимагає фактично втручання суду у внутрішню господарську діяльність державного підприємства, що з огляду на положення ст.64 ГК є недопустимим. Також Марченко О.М. зазначає, що у відповідності до вимог ст. 32 КЗпП України ОСОБА_1 під його особистий підпис було ознайомлено 01.11.2018 року з оскаржуваними наказами, які вносять зміни істотних умов праці. Окрім того представник апелянта звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував той факт, що ОСОБА_1 станом на дати видання оскаржуваних наказів не був членом жодної з профспілок, які легалізувались та діють на підприємстві, а про вступ до Незалежної профспілки повідомив порт лише 21.01.2019 року, а тому є помилковим посилання суду на нібито відсутність доказів узгодження умов оплати праці позивача з профспілками.

Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, представник НПП МТП «Чорноморськ» В.В. Павлуша звернувся до суду апеляційної інстанції з відзивом на неї, у якій зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не можуть прийматись до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що мотиви запровадження відповідачем змін істотних умов праці позивачу (оплати праці), ніяким чином не пов`язані зі змінами в організації виробництва і праці, а є одностороннім рішенням відповідача, направленим на економію фонду оплати праці та збільшення прибутку відповідача шляхом зменшення розмірів нарахувань та виплат заробітних плат працівникам, в тому числі і позивачу, строк подачі позову пропущено з поважних причин і цей строк підлягає поновленню.

Проте, апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.05.2013 року на підставі наказу начальника порту за №260/О-16 позивач був прийнятий на роботу в порт на посаду заступника головного бухгалтера порту з відповідними умовами оплати праці (оклад - 5408 грн.) (а.с.12).

14.06.2013 року на підставі наказу начальника порту за №334-О, позивача було переведено на посаду головного бухгалтера порту з оплатою за штатним розписом (а.с.40).

29.12.2017 року в.о. директора порту було прийнято наказ за №772 «Про встановлення розмірів середньорічних годинних ставок працівникам підприємства у 2018 році», відповідно до якого усім працівникам підприємства були перераховані розміри середньорічних годинних ставок у штатних розписах підрозділів порту за відповідною формулу з урахуванням річної норми тривалості робочого часу на 2018 рік (а.с.13).

Відповідно до штатного розпису підприємства, затвердженого директором порту на підставі наказу від 29.12.2017 року за №772, позивачу, посаду якого віднесено до категорії керівництва, було встановлено місячний оклад у розмірі 41777грн. (а.с.21).

30.03.2018 року в.о. директора порту було прийнято наказ за №167 «Про встановлення розмірів середньорічних годинних ставок працівникам підприємства» відповідно до якого з 01.04.2018 року середнього динні тарифні ставки та доплати працівникам підприємства підлягають підвищенню на коефіцієнт 1,1 (а.с. 24-27)

Відповідно до штатного розпису підприємства, затвердженого директором порту на підставі наказу від 30.03.2018 року за №167, позивачу, посаду якого віднесено до категорії керівництва, залишено місячний оклад у розмірі 41777грн. (а.с.28).

03.04.2018 року в.о. директора порту було прийнято наказ за №172 «Про зміни в організації виробництва і праці» згідно з яким начальника служби управління персоналом зобов`язано у тижневий термін оформити затверджений проект організаційної структури ДП «МТП «Чорноморськ, здійснити низку організаційно-технічних заходів для погодження зазначеного проекту структури порту та у термін до 20.04.2018 року подати проект штатного розпису підприємства відповідно до нової організаційної структури порту. На виконання вищезазначеного наказу за погодженням з Міністерством інфраструктури України було затверджено нову структуру та штатний розпис підприємства (а.с.33-34).

04.09.2018 року в.о. директора порту було прийнято наказ за №447 «Про зміну істотних умов праці», відповідно до якого з метою підтримання спокійної, ділової атмосфери у колективі порту, а також оптимізації навантаження на фонд оплати праці, позивачу з 01.11.2018 року встановлено місячний оклад у розмирі 14857грн. (а.с.35-37).

З даним наказом позивач був ознайомлений 01.11.2018 року о 11.50 годин, в якому зазначив свою незгоду.

30.10.2018 року наказом за № 552 в.о. директора порту, з урахуванням досягнення цілей, визначених преамбулою наказу №447 від 04.09.2018 року «Про зміни істотних умов праці», було внесено зміни до зазначеного наказу (а.с.38).

З даним наказом позивач був ознайомлений 01.11.2018 року о 11.55 годин, в якому зазначив свою незгоду.

01.11.2018 року о 12.00 позивачу також, було вручено повідомлення про зміну істотних умов праці без дати, в якому позивач зазначив свою незгоду (а.с.39).

05.11.2018 року наказом директора порту за №635-О позивачу з 01.11.2018 року змінено місячний оклад з 41777грн. до 14857грн. (а.с.43-46, 62-63).

Відповідач у своєму відзиву визнає факт зміни в односторонньому порядку в сторону погіршення оплати праці позивачу, мотивуючи тим, що роботодавець (Порт), враховуючи свій фінансовий стан, самостійно визначає рівень оплати, яку він готовий віддавати в обмін за виконану працівником роботу, а звернення позивача до суду з позовом є втручанням у внутрішню господарську діяльність державного підприємства (а.с.56-58).

Виходячи з усних пояснень позивача та письмових пояснень третьої особи, учасники справи також визнають факт зміни в односторонньому порядку в сторону погіршення оплати праці позивачу (а.с.71-73).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції залишив поза увагою та не надав належної правової оцінки наступному.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не врахував положення ст.64 ГК України, відповідно до якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Не враховано і положення ч.2 ст.97 КЗпП України, згідно якої форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів. умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями (далі - підприємство) самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

До того ж, стаття 13 КЗпП України вимагає встановлення в колективних договорах умов регулювання фондів оплати праці та встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

Так, згідно додатку 1 до Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» - рівні посадових окладів та тарифних ставок по основним професійно-кваліфікаційним групам робітників порту, коефіцієнт місячної тарифної ставки професіонала і фахівця (інженера), становить 3,0 від мінімального розміру місячної тарифної ставки (окладу) працівника у розмірі не менше прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно з законодавством України.

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року встановлено у розмірі 1762,00 гривень.

Отже, мінімальний посадовий оклад позивача, враховуючи положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» та положення Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ», становить 1762,00 грн х 3,0 (коефіцієнт) = 5286,00 грн. в місяць, тоді як згідно наказу в.о. директора порту «Про зміну істотних умов праці» від 04.09.2018 року № 447 з 01.11.2018 року позивачу було встановлено посадовий оклад у розмірі 14857,00 грн., що значно перевищує мінімально визначений Колективним договором рівень заробітної плати даної групи працівників, а тим паче мінімально встановлений державою.

Враховуючи наведене, колегій суддів вважає, що встановлення розміру посадових окладів працівників порту є цілком законним, оскільки новий встановлений розмір посадових окладів не меншим від законодавчо встановленого, тобто позивачу навіть після зменшення осадового окладу збережено рівень заробітної плати, що значно перевищує мінімально встановлений та гарантований державою.

Крім того, позовна вимога щодо скасування наказів в.о. директора порту про затвердження змін до штатного розпису, що по суті є змінами істотних умов праці, вимагає фактично втручання суду у внутрішню господарську діяльність підприємства, що з огляду на положення ст. 64 ГК України є недопустимим.

Відповідач, як роботодавець, має потребу у кваліфікованих працівниках, при цьому, враховуючи свій фінансовий стан, роботодавець самостійно визначає рівень плати, яку він готовий віддавати в обмін за виконану працівником роботу або надану відповідну послугу. При цьому виключно від волевиявлення найманого працівника залежить чи погоджуватись на запропоновані умови праці, чи ні. Отже, звернення до суду з позовними вимогами про скасування наказів про зміну істотних умов праці (заробітної плати) та встановлення йому посадового окладу, який позивач фактично визначає самостійно, є втручанням у внутрішню господарську діяльність державного підприємства, що прямо заборонено ст. 19 Конституції України та ст.64 ГК України.

Згідно зі ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

При цьому проведення заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника (роботодавця).

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, уведення нових форм організації праці, зокрема, перехід на бригадну форму організації праці і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо. Наведений перелік не є вичерпним.

Отже, слід дійти висновку, що під змінами в організації виробництва і праці варто розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних та соціальних показників, запобігання банкрутству і масовому вивільненню працівників та збереження кадрового потенціалу в період тимчасових зупинок у роботі, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов. Змінами в організації виробництва і праці слід вважати також удосконалення систем заробітної праці, нормування праці, ліквідацію шкідливих робіт, раціоналізацію робочих місць після їх атестації тощо.

При змінах в організації виробництва і праці роботодавець має право без згоди працівника змінити розмір та систему оплати праці, при цьому не порушуючи мінімально встановлені державою розміри та гарантії заробітної плати. Таким чином апеляційний суд вважає, що накази в.о. директора порту № 447 від 04.09.2018 року «Про зміну істотних умов праці», № 552 від 30.10.2018 року «Про внесення змін до наказу № 447 від 04.09.2018 року «Про зміну істотних умов праці» та № 635-0 від 05.11.2018 року «з особового складу» в частині встановлення і зміни позивачу оплати праці є законними, а правові підстави для визнання їх незаконними і скасування відсутні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно ст.32 КЗпП України зміни істотних умов праці запроваджуються після спливу двох місяців з дня повідомлення працівника про запровадження таких змін. У даній справі позивача під його особистий підпис з наказом № 447 від 04.09.2018 року «Про зміну істотних умов праці» та наказом № 552 від 30.10.2018 року «Про внесення змін до наказу № 447 від 04.09.2018 року «Про зміни істотних умов праці» було ознайомлено 01.11.2018 року, що підтверджуються його підписами.

Також апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому, що позивач станом на дати видання оскаржуваних наказів (04.09.2018 року, 30.10.20 та 30.10.2018 року) не був членом жодної з профспілок, які легалізувались та діють підприємстві, повідомив порт про вступ до Незалежної профспілки лише 01.01.2019 року, що підтверджується випискою з протоколу №15 від 10.10.2018 року засідання незалежної профспілки та копією заяви позивача про утримання та перерахування грошових коштів на рахунок Незалежної профспілки у зв`язку зі вступом до профспілки. За таких умов посилання суду першої інстанції на відсутність доказів узгодження змін в оплаті праці позивача з профспілками, які діють на підприємстві, є необґрунтованими.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення у відповідності п. 3, 4 ч.1, ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позову.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь відповідача понесенні останнім та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» Марченко Ольги Миколаївни - задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15.02.2019 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», третя особа - Незалежна профспілка працівників морського торгового порту « Чорноморськ», про визнання наказів незаконними та їх скасування - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» судовий збір у розмірі 1057,20 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.07.2019 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева