Справа № 369/2079/19
Провадження №2/369/2117/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Середенко Б.С.

за участі позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві заяву про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача подав суду заяву про закриття провадження по справі, оскільки в провадженні суду перебуває інша цивільна справа між тим ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Тому просив суд закрити провадження по справі через тотожність справ.

У підготовчому судовому засіданні позивач заперечував проти даної заяви та просив відмовити в її задоволенні.

Дослідивши подану заяву, предмет та підстави позову, суд приходить до висновку, що подана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що 14 лютого 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення боргу з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказав, що 09 грудня 2015 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким він передав відповідачу грошові кошти в якості позики в еквіваленті 4500 дол. США під 15% річних. Дану обставину підтверджував розпискою ОСОБА_4 Кошти відповідач зобов`язувався повернути до 01 березня 2016 року. Свої зобов`язання боржник порушив. Тому на підставі ст.ст.61, 65 СК України, ст.ст.526, 530, 543, 612, 1046, 1049 ЦК України просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь заборгованість за договором позики від 09 грудня 2015 року в розмірі 124 875 грн., 15% річних в розмірі 58 774,50 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу (справа №369/2079/19).

За п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Відповідно до ч.1 ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Також встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу (справа №369/2831/19).

З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що до суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення боргу з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вказав, що 02 лютого 2016 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким він передав відповідачу грошові кошти в якості позики в еквіваленті 4500 дол. США. Договір посвідчений приватним нотаріусом. При укладенні даного договору ОСОБА_5 надавала письмову згоду. Свої зобов`язання боржник порушив. Тому на підставі ст.ст.61, 65 СК України, ст.ст.526, 530, 543, 612, 1046, 1049 ЦК України просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь заборгованість за договором позики від 02 лютого 2016 року.

Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.

Під підставами позову розуміють обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а також факти, що підтверджують ці обставини. Такими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто факти, які зумовлюють певні правові наслідки : виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстав позову не можуть входити обставини, які виступають доказами в справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Варто зазначити, що підставою позову не може вважатись посилання позивача на певні норми матеріального права. Пленум Верховного Суду України в п. 9Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору.

Крім того, поряд із предметом і підставою позову виділяють окремий елемент позову - його зміст. Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом (наприклад,ст. 16 Цивільного кодексу України), з яким позивач звертається до суду. Законодавець у ч. 1ст. 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права й інтересу, а в ч. 2ст.16ЦК України наведене орієнтовний перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги. Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права.

Таке ж розуміння елементів позову закріплюється на рівні судової практики, зокрема у п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Встановлено, що позивач просить суд стягнути заборгованість за різними договорами позики.

Подаючи заяву про закриття провадження по справі представник відповідача не надав суду доказів того, що дані справи є тотожними.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 207, ст. 255, ст.257 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 17 вересня 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич