Єдиний унікальний номер 741/1305/18
Провадження № 2/741/175/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 19 квітня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

позивача та її представника - адвоката Коршок О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно заповів своїм дітям: їй (позивачу), ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 . Вона (позивач), ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у визначений законом шестимісячний строк не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася. Вона (позивач) фактично вступила в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_5 , але не може нотаріально оформити на себе право власності на спадковий житловий будинок у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на нього, а також через те, що не може документально підтвердити родинні відносини з ОСОБА_5

ОСОБА_1 просила суд:

- встановити факт, що вона є дочкою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 .

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

У судове засідання відповідачі не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що на спадщину після смерті ОСОБА_7 не претендують, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідачів за наявними у справі доказами, оскільки відсутні підстави для його відкладення або оголошення перерви.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали показання про те, що вони добре знали померлого ОСОБА_7 . ОСОБА_1 є його рідною дочкою.

Вислухавши пояснення позивача, її представника, допитавши свідків, вивчивши і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 1994 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів дочці ОСОБА_1 , сину ОСОБА_6 та дочці ОСОБА_4 , що підтверджується копією дублікату відповідного заповіту (а.с. 13).

Зазначений заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24 жовтня 2018 року, а тому спадкоємство після смерті ОСОБА_7 здійснюється за цим заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_7 не заводилася, що підтверджується повідомленнями Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 5717/01-17 від 19 вересня 2018 року (а.с. 61) та Носівської районної державної нотаріальної контори № 1452/01-16 від 24 жовтня 2018 року (а.с. 68).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_7 , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 16), а тому визнається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 .

Частиною 2 ст. 554 ЦК УРСР встановлено, що якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивач позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_7 , зокрема, у зв`язку із тим, що свідоцтво про право власності на спадковий житловий будинок видане та зареєстроване після смерті ОСОБА_7 та через те, що не може підтвердити родинні відносини з ОСОБА_7 , що підтверджується обставинами, викладеними у позовній заяві, та повідомленням Носівської районної державної нотаріальної контори № 667/01-16 від 3 травня 2018 року (а.с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 був збудований у 1964 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 21).

Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім`я, по-батькові голови сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування.

Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України).

З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

З довідки виконкому Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 2-115 від 27 серпня 2018 року (а.с. 15) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів погосподарської книги належав ОСОБА_7 .

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 за життя набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні встановлено, що у зв`язку із розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтвах про народження позивача та про смерть ОСОБА_7 позивач не може документально підтвердити родинні відносини, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9; 10).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Добуті по справі докази суд визнає належними і допустимими, та такими, що підтверджують те, що померлий ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_1 .

Позивач позбавлена можливості в іншому порядку встановити зазначений факт.

Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, так як дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_7 .

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 534, 548, 549, 554 ЦК УРСР, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , є дочкою ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 63.1 кв. м, житловою площею 24.6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкоємства за заповітом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв