Ухвала

09 липня 2019 року

м. Київ

справа № 741/893/17

провадження № 61-12442ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сердюка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого придбали рухоме та нерухоме майно на загальну суму 189 370,00 грн, поділ якого не можуть провести в добровільному порядку, а тому просили ухвалити рішення про спільного майна подружжя.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задоволено частково.

ОСОБА_1 виділено в користування: телевізор вартістю 950,00 грн, інкубатор вартістю 380,00 грн, вентилятор вартістю 350,00 грн, морозильну камеру вартістю 1 700,00 грн, килим вартістю 860,00 грн, вазу вартістю 47,00 грн, гвинтівку пневматичну вартістю 200,00 грн, два рулони сітки вартістю 370,00 грн, велосипед вартістю 119,00 грн, покривало на кушетку вартістю 85,00 грн, килимок на підлогу вартістю 60,00 грн, 10 кущів смородини вартістю 5 600 грн,00, плуг для обгортання картоплі 200,00 грн.

ОСОБА_2 виділено в користування: автомобіль ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 52 000,00 грн, шпалери на всі кімнати вартістю 240,00 грн, корморізка вартістю 350,00 грн, люстра вартістю 176,00 грн, лущилка вартістю 220,00 грн, холодильник вартістю 1 700,00 грн, шифер 5 листів вартістю 100,00 грн, портьєри на вікна вартістю 380,00 грн, портьєрна тканина вартістю 840,00 грн, карниз вартістю 340,00 грн, телевізор вартістю 1 100,00 грн, млин вартістю 183,00 грн, сівалка ручна вартістю 245,00 грн, кукурудзолущилка вартістю 690,00 грн, крупорушка вартістю 480,00 грн, газонокосарка електрична вартістю 780,00 грн, переноска вартістю 90,00 грн, пластик на стелю вартістю 190,00 грн, гіпсокартон вартістю 180,00 грн, унітаз вартістю 400,00 грн, шпалери, лінолеум вартістю 375,00 грн, насос для вигрібної ями вартістю 340,00 грн, лінолеум для підлоги вартістю 800,00 грн, килимки на підлогу вартістю 120,00 грн, 2 кролі вартістю 300,00 грн, 7 курей вартістю 560,00 грн, 12 нутрій вартістю 3 600,00 грн, 10 кущів смородини вартістю 5 600,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37 169,00 грн грошової компенсації в рахунок 1/2 частини вартості майна, набутого подружжям за час шлюбу. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині розподілу автомобіля скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання автомобіля особистою приватною власністю задоволено частково. Визнати 11/25 частин автомобіля ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

Рішення в частині розподілу майна змінено, включено до переліку майна, яке підлягає розподілу, 4 шини зимові, причіп саморобний (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) та 2 антени супутникові. Виділено ОСОБА_1 в натурі шини зимові 4 штуки та причіп саморобний (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), визнано за нею право власності на нього та припинено право власності на причіп ОСОБА_2

Виділено ОСОБА_3 в натурі супутникові антени 2 штуки.

Виключено з переліку майна, яке виділено рішенням суду ОСОБА_2 шпалери на всі кімнати вартістю 240,00 грн, шифер 5 листів вартістю 100,00 грн, пластик на стелю вартістю 190,00 грн, гіпсокартон вартістю 180,00 грн, унітаз вартістю 400,00 грн, шпалери та лінолеум вартістю 375,00 грн, лінолеум для підлоги вартістю 800,00 грн.

Рішення суду в частині стягнення грошової компенсації з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь ОСОБА_3 (правонаступник ОСОБА_2 ) компенсацію вартості переотриманої частки 97,00 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Змінено рішення суду в частині суми стягнутого судового збору.

25 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення в частині передачі у власність ОСОБА_2 автомобіля та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль, стягнути з ОСОБА_3 на її користь половину вартості скважини, що складає 3 000,00 грн, Ѕ частини її пенсії, яка складає 57 563,00 грн, Ѕ частини розміру доходів, отриманих від реалізації сільськогосподарських продуктів в сумі 31 680,00 грн.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною в силу своїх властивостей, при цьому враховує характер правовідносин у яких виник спір, предмет і ціну позову.

Крім того, при визначенні справи малознаною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер правовідносин у яких виник спір, предмет і ціну позову у даній справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому касаційне провадження у цій справі не підлягає відкриттю.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Сердюк