РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року місто Чернігів

Справа №751/6788/18

Провадження№2/751/59/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3 Чернігівської області - ОСОБА_4

представник відповідача Державної казначейської служби України - ОСОБА_5

представник відповідача ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області (не прибув)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області, Прокуратури Чернігівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового слідства,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення з Державного бюджету України, шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку, в установленому законом порядку, на користь позивача моральну шкоду в розмірі 300 000 гривень та витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 43 000 гривень.

Вимоги обґрунтовує тим, що 15 квітня 2015 року Чернігівським міським відділом міліції УМВС України в Чернігівській області було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення № 0001608 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України.

08 жовтня 2015 року позивачу предявлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у звязку з чим його статус було змінено на підозрюваного.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 12 червня 2017 року, по справі № 750/12306/15-к, залишеним без змін згідно ухвали колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Чернігівської області від 18 травня 2018 року , ОСОБА_1 визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та виправдано.

Під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_1, який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, судом встановлено, що законних підстав для обмеження його конституційних прав не було. Його виправдання свідчить про незаконність кримінального переслідування та незаконність обмеження в конституційних правах.

Позивач зазначає, що своїми незаконними діями держава Україна, в особі органу досудового слідства - ЧВП ГУНП в Чернігівській області та прокуратури Чернігівської області завдала йому значної майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди, внаслідок незаконного переслідування позивача в якості підозрюваного по кримінальному провадженню, постійних викликах для участі в процесуальних діях та судових засіданнях.

Майнова ( матеріальна ) шкода , спричинена позивачу складається з витрат на правову допомогу адвоката, що була надана на стадії досудового розслідування, в суді першої та апеляційної інстанції, на загальну суму 43 000 гривень .

Втрати немайнового характеру мали місце, фактично, з 08 жовтня 2015 року по 18 травня 2018 року. За весь час кримінального переслідування позивач зазнав моральних страждань, його немайнові права були порушені: складанням щодо нього процесуальних документів, проведенням певних слідчих дій за його участю, викликами до правоохоронних органів, суду, певними обмеженнями, повязаними із розглядом кримінальної справи судом першої та апеляційної інстанції, що в цілому призвело до його душевних страждань, порушення нормальних життєвих та соціальних звязків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, змінився спосіб його життя, оскільки він неодноразово був змушений з'являтися до органів досудового слідства для проведення слідчих дій та за викликами до суду під час розгляду кримінальної справи в суді, необхідністю звернення за правовою допомогою адвоката для здійснення захисту своїх законних прав та охоронюваних законом інтересів в ході досудового розслідування та в суді для підтвердження та доведеності своєї невинуватості.

Що стосується „інших негативних наслідків, то найбільш непоправним серед них слід назвати страх, який залишиться у ОСОБА_1 назавжди. Страх громадянина перед власною державою. Адже всі вище зазначені незаконні рішення, дії (бездіяльність) органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду не були наслідком слідчої помилки. Позивач висловлює впевненість в тому , що ніхто посадових осіб зазначених органів не понесе жодної відповідальності, а в нього на все життя залишиться гірке усвідомлення абсолютної незахищеності пересічного українця, якого правоохоронні органи під будь- яким приводом можуть запросто знищити як особу (фізично), так і особистість (морально).

Позивач зазначає , що саме з цих міркувань слід виходити , визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яку позивач зазнав , будучи під слідством майже три роки. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 300000 гривень. Враховуючи інтенсивність та глибину сприйняття всіх психотравмуючих факторів що супроводжували неправосудне переслідування позивача, він чітко стверджує, що нізащо би не погодився вдруге відчути пережитий моральний та душевний біль за названу або будь-як іншу суму.

30.10.2018 року ОСОБА_3 Чернігівської області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити (а.с.31-34).

Заперечення обґрунтовані тим, що відшкодування шкоди провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачем не наведено конкретних і суттєвих обставин в чому саме виражається завдана моральна шкода, та не надано належних та допустимих доказів, в розумінні статей 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань, які полягали б у фізичному або душевному болю, погіршенні здібностей позивача або позбавлення його можливості їх реалізації, та не доведено звязок вказаних факторів з можливими неправомірними діями прокуратури Чернігівської області та наявності інших складових, які підлягають доказуванню у суді, а також обгрунтованого їх розміру.

У ході досудового розслідування будь-який запобіжний захід відносно позивача не обирався, покарання повязане з позбавленням волі не призначалося.

За доводами позову моральна шкода, завдана ОСОБА_1 незаконними діями працівників міліції, прокуратури, полягає саме у незаконному кримінальному переслідуванні, яке на думку позивача тривало з 08.10.2015 по 18.05.2018 року.

ОСОБА_3 Чернігівської області процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні не здійснювала, слідчі дії не вчиняла, а тому підстави залучення до участі у справі в якості співвідповідача є взагалі необґрунтованими.

Розмір моральної шкоди у сумі 300000 грн., також вважають необґрунтованим, оскільки з дня повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , з 08.10.2015 року до дня постановлення ухвали апеляційним судом Чернігівської області від 18.05.2018 року, останній правомірно перебував під слідством, у звязку з чим підстави для відшкодування шкоди відсутні взагалі.

Вважають необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 43000 грн., яка складає витрати на правову допомогу у кримінальному провадженні, оскільки позивачем додані квитанції до прибуткових касових ордерів та акти виконаних робіт від 15.02.2016 р., 06.03.2017р. та 18.05.2018р., без зазначення переліку юридичних послуг та часу, витраченого на їх надання.

07.11.2018 року Головне управління Національної поліції в Чернігівській області подало до суду відзив на позовну заяву про відмову в задоволенні позову (а.с.36-38).

Заперечення обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 не надано відповідних доказів заподіяння моральної шкоди відповідачами; не обґрунтований розмір такої шкоди; та не наведено підстав, які призвели до заподіяння душевних страждань у звязку із незаконними діями, бездіяльністю правоохоронних органів, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

21.11.2018 року Державною казначейською службою України подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити (а.с.46-48).

Заперечення обґрунтовані тим, що оскільки Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, то відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, Казначейство не може нести відповідальність за шкоду завдану позивачу діями інших субєктів.

Право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб вказаних органів. Дії органів досудового розслідування, органів Казначейства щодо позивача, незаконними не визнано.

Позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку між діями органу державної влади і тяжкими фізичними та моральними стражданнями, на які посилається позивач, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що ці фізичні та моральні страждання виникли внаслідок дій відповідача.

Тому, не зрозуміло з яких міркувань виходив позивач, оцінюючи моральну шкоду у зазначеній у позові сумі, завдану громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, суду та не зазначено жодного доказу на підтвердження.

Також , позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження розрахунку погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги.

15.02.2019 року ОСОБА_1 як відповідь на відзив , подав до суду додаткові пояснення (а.с. 77- 80). Зазначив , що заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних та психічних стражданнях , моральних втратах , яких він зазнав внаслідок незаконних дій слідства та прокуратури , виразились у незаконному оголошенні йому підозри та обвинувачення у злочині , якого він не вчиняв. Це призвело до погіршення можливостей реалізації своїх звичок та бажань , погіршення стану здоровя, відносин з оточуючими людьми , в тому числі з членами сімї. Це вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач повторює , що йому завдана моральна шкода з моменту оголошення підозри до моменту винесення судом апеляційної інстанції ухвали про залишення без змін вироку суду про його невинуватість та виправдання , з 08.10.2015 р. по 18.05.2018 р., що становить 2 роки 7 місяців та 10 днів. Отже , відшкодування моральної шкоди за 32 місяці , при мінімальній заробітній платі - 4173 гривні, буде складати - 133536 гривень.

Враховуючи норму статті 13 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів , що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури та суду» , обставини за яких позивачу завдано моральних страждань , справедливим буде відшкодувати позивачу щонайменше 300000 гривень.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові , додаткових поясненнях. Додатково пояснив , що він з 2015 року по 2018 рік перебував під слідством. До органів міліції він звертався із заявою що його побили , але в результаті його ще визнали винним. З кінця 2015 року він став інвалідом. Йому не можна хвилюватись , але до нього додому приходили працівники поліції, у його відсутність дружина хвилювалась. На час розслідування справи він працював страховим агентом , вимушений був звільнитись з роботи , оскільки на роботу надсилались листи , приходили на роботу люди розказували працівникам компанії , що з ними працює « уголовник». З приводу неправомірних дій працівників міліції , він звертався до прокуратури , але прокуратура лише доводила його винуватість .

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що стосовно позивача винесено виправдувальний вирок, тому він має право на відшкодування шкоди в розмірах та порядку передбаченому у Законі Україні від 01.12.1994 року. З 08.10.2015 року стосовно позивача проводився комплекс процесуальних дій, тому з цієї дати йому і заподіювалась шкода. 18 травня 2018 року апеляційним судом Чернігівської області залишено без змін виправдовувальний вирок. Дані обставини підтверджуються доказами, наявними в матеріалах даної справи та кримінальної справи. Позивачу завдана значна моральна шкода, оскільки він обвинувачувався у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Представник прокуратури Чернігівської області в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Додатково пояснила, що позивач не надав доказів вини прокуратури у заподіянні йому моральної шкоди. Дії слідчого чи прокурора незаконними не визнавались. Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 не обирався. Розрахунок на підтвердження відшкодування моральної шкоди є незрозумілим та відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу. Належними доказами не підтверджено , що ОСОБА_1 належить трудова книжка, а виписки із медичних карток лише підтверджують що позивач періодично перебував на лікуванні у медичних закладах.

Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Додатково пояснила , що станом на день розгляду справи у суді дії Держказначейства , прокуратури чи слідчого не визнані протиправними. Відсутній причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідачів та шкодою. Щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди понесеної позивачем із-за витрат на правничу допомогу , то відшкодування таких витрат із бюджету не передбачено.

Представник відповідача, ОСОБА_6 управління національної поліції в Чернігівській області, в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління , в задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с.58).

Вислухавши вступне слово позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали кримінальної справи № 750/12306Ї15-к, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 08.10.2015 року вбачається , що слідчий СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, старший лейтенант міліції ОСОБА_7 , розглянувши матеріали досудового розслідування , внесеного до ЄРДР за № 0001608 від 15.04.2015 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення повідомив ОСОБА_1 про те, що він підозрюється в нанесенні середньої тяжкості ушкоджень , тобто умисне ушкодження , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків , передбачених у статті 121 КК України , але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 122 КК України ( а.с.7).

Потерпілий у кримінальній справі ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування , 03.03.2016 року , заявив позов до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3890,45 грн та моральної в шкоди в сумі - 200000, 00 грн. ( т.1 арк. крим. спр. 68,69).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0001608 щодо ОСОБА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 122 КК України переданий до суду 14.12.2015 року ( т.1 арк.крим.спр. 2,3). З цього моменту , ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України був обвинуваченим.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2017 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та виправдано (а.с.12-18).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справа апеляційного суду Чернігівської області від 18.05.2018 року апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишено без задоволення, вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.06.2017 року залишено без змін (а.с.8-11).

Відповідно до ч. 4 ст. 62 Конституції України, у разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

За вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», а також ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, шкода в порядку, передбаченому цими нормами, може бути відшкодована лише внаслідок обставин, визначених ст. 1 цього Закону, а право на її відшкодування виникає у випадках, зазначених у ст. 2 Закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частинами 2-3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що в результаті події , яка сталася 15.04.2014 року ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, з приводу чого проходив лікування , що підтверджується листом Чернігівської міської лікарні № 3 від 04.10.2016 року ( т.2 арк. крим. спр.5) та виписними епікризами ( а.с. 89-95), в період досудового розслідування, 08.12.2015 року ОСОБА_1 була встановлена 3 група інвалідності , за висновком комісії йому було протипоказано фізичне та психоемоційне перевантаження ( а.с. 87).

Враховуючи викладене , ОСОБА_1 завдана моральна шкода, що полягає у незаконному притягненні його як обвинуваченого, у душевних стражданнях , яких він зазнав у звязку із протиправною поведінкою щодо нього, у звязку з обвинуваченням були порушені нормальні життєві зв'язки позивача.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши докази, які є у справі, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості та з урахуванням розрахунку розміру відшкодування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення у відшкодування моральної шкоди 130 709 гривень 00 копійок, за 31 місяць 10 днів, при мінімальній заробітній платі - 4173 гривні.

Що стосується вимог про стягнення матеріальної шкоди за оплату послуг адвоката у кримінальній справі на загальну суму 43000,00 гривень, підстави для задоволення відсутні , оскільки позивачем не надано допустимих та належних доказів на їх підтвердження, зокрема позивачем надані копії квитанцій та акти виконаних робіт .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрати, повязаних з розглядом справи.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до частини 3 ст. 133 ЦПК України, відносяться до витрат повязаних із розглядом справи.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги від 01 січня 2018 року (а.с.64)

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 31.01.2019 року адвокату ОСОБА_2 позивачем проведено оплату за надання правничої допомоги на підставі договору від 01.01.2018 року у розмірі 5400 грн. (а.с.67).

Враховуючи те, що позивачем понесені та документально підтверджені витрати на оплату наданої правничої допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, надані адвокатом ОСОБА_2 у розмірі 5400 гривень.

На підставі вищезазначеного, керуючись статтею 62 Конституції України, статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 1, 2, 3, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», статтями 23, 1167, 1176 Цивільного кодексу України, статтями 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області, Прокуратури Чернігівської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої незаконними рішеннями та діями органів досудового слідства - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відшкодування моральної шкоди - 130 709 гривень 00 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати на професійну правничу допомогу, надані адвокатом ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги від 01.01.2018 року, у розмірі 5400 гривень (пять тисяч чотириста грн. 00 коп.).

Зобов'язати Державну казначейську службу України списати зазначені суми з відповідного рахунку, на якому обліковуються кошти Державного бюджету України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст рішення виготовлено 29 березня 2019 року

Суддя С. М. Ченцова