КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/3890/2019 Головуючий у 1-й інстанції - Шевченко В.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія « АХА Страхування » до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку суброгації,-

у с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року позивач пред'явив вказаний позов до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку суброгації і просив стягнути на його користь з відповідача 30 456,55 грн. та судові витрати в розмірі 1 762 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 31.07.2016 року сталася дорожньо-транспорт на пригода, за участю транспортного засобу OPELINSIGNIAд/н НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3 та транспортного засобу NISSANNAVARAд/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2016 року відповідача було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оскільки між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №bm64069а6к5 від 10 березня 2016 року, згідно з умовами якого страхова компанія взяла на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля, його окремих частин чи додаткового обладнання унаслідок ДТП, ОСОБА_3 на підставі страхового акту № АХА2144590 від 12.08.2016 року, рахунку СТО,було виплачено страхове відшкодування в розмірі 30 456,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 261 250 від 15.08.2018 року.

Посилаючись на вказані обставини, за якими до нього перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяння збитків,позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 17 грудня 2018 року позов задоволено. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 30 456,55 коп.,виплаченого страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 1762 грн..

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги, що транспортний засіб, яким він керував в момент ДТП, належав на праві власності ТОВ «ПРОТОН» СП З О.О.,з яким він знаходився у трудових відносинах на підставі трудового договору №5 від 15.01.2016 року та в цей час виконував трудові обов'язки. Указані обставини свідчать про те, що він є неналежним відповідачем в даному спорі, з огляду на ст. 1172 ЦК України. Крім того він є інвалідом першої групи з 25.07.2016 року довічно, проте суд в порушення п.9 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» стягнув з нього судовий збір.

Заслухавши доповідь судді,обговоривши обставини справи,доводи апеляційної скарги,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.03.2016 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №bm 64069а6к5 «Все включено», за умовами якого застрахований автомобіль OPEL INSIGNIA д/н НОМЕР_2.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди за вказаних вище обставин, автомобіль ОСОБА_3 отримав ряд механічних ушкоджень, що страховою компанією визнано страховим випадком і на підставі страхового акту ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування у розмірі 30456,55 грн. відповідно до платіжного доручення № 261 250 від 15.08.2016 року.

Посилаючись на наявність права на відшкодування заподіяної шкоди в порядку суброгації, сплаченого страховиком страхового відшкодування, позивач просив стягнути з відповідача 30 456,55 грн.,як з особи, яка завдала шкоду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Вина відповідача у заподіянні збитків ОСОБА_3 підтверджена постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.09.2016 року, а розмір збитків підтверджено страховим актом № АХА2144590 від 12.08.2016 року, рахунком СТО, платіжним дорученням № 261 250 від 15.08.2018 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 30 456,55 грн..

Судом відхилено посилання відповідача на обставини, які виключають його відповідальність в порядку суброгації перед позивачем, оскільки власником автомобіля є ТОВ «Протон», з яким під час дорожньо-транспортної пригоди він перебував у трудових відносинах на підставі трудового договору, виконуючи трудові обов'язки комерційного директора, у зв'язку з чим він є неналежним відповідачем в даному спорі.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він є передчасним, без повного з'ясування всіх обставинам по справі, на які сторони посилались, як на підтвердження своїх вимог та заперечень на вимоги.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надана довідка №9735923 про дорожньо-транспортну пригоду, у якій зазначені учасники дорожньо-транспортної пригоди 31.07. 2016 року в 17:13 год., що сталася в м. Києві на вулиці Будівельників 30, а саме: автомобіль NISSAN NAVARA д/н НОМЕР_1, який належить «ПРОТОН» СП З О.О., місце знаходження власника транспортного засобу: м.Хелм, Рампа Бжеска 5 Польща,страховий сертифікат «Зелена картка» PL/07 т1744929,водій ОСОБА_2 та автомобіль OPEL INSIGNIA д/н НОМЕР_2,належний на праві власності ОСОБА_3.

Аналогічна інформація стосовно зазначено автомобіля міститься і в протоколі про адміністративне правопорушення від 31.07.2016 року.

Зазначаючи, що він не є належним відповідачем у даному спорі, ОСОБА_2 надав суду трудовий договір №5, укладений 15.01.2016 року між роботодавцем Товариством з обмеженою відповідальності PROTON, з адресою: м. Хелм, 22-100, вул. Рампа-Бжеска 5 ІПН 563207391,внесена в національний судовий реєстр,яка зберігається в районному суді Люблін-Схід в м. Люблін з зареєстрованим офісом в Свідніку,6-м комерційним відділом Національного судового реєстру,під номером KRS та працівником ОСОБА_2, імена батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 №паспорта НОМЕР_3, виданий (дата орган) 03.10.2012 г., 8027. За умовами трудового договору роботодавець приймає працівника на посаду комерційного директора з питань зовнішньоекономічної діяльності та укладений договір на строк один рік та діє з 15.01.2016 р. до 15.01.2017 р.(а.с.67-68).

При цьому зміст трудового договору викладений як польською та і українською мовами, який скріплений печаткою роботодавця та підписаний працівником і відповідно до вимог діючої міжнародної угоди між Україною та Польщею від 24.05.1994 року Про правову допомогу у цивільних і кримінальних справах визнається офіційним на території України.

Таким чином вказані докази у сукупності свідчать про те, що дорожньо - транспортна пригода 31.07.2016 року сталася з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем, належним ТОВ «Протон»,будучи працівником зазначеного товариства.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ України у п. 6 Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за № 4 від 01.03.2013 року, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

У правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 р. справі № 6- 933цс16 зазначено, що відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Отже, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов'язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов'язків працівника.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що судом першої інстанції не було встановлено фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази, на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, та яка норма матеріального права підлягає застосуванню до цих правовідносин, як це вимагає ст. 264 ЦПК України, що призвело до передчасного висновку про покладення цивільної відповідальності на відповідача.

При цьому колегія суддів ураховує те, що позивач не позбавлений права звернутися з даним позовом до ТОВ «Протон» та ОСОБА_2 для з'ясування дійсних правовідносин сторін.

Беручи до уваги всі встановлені судом апеляційної інстанції факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового про залишення позову без задоволення.

Керуючись ст..ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року скасувати та постановити нове наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2, третя особа «Київськимй страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку суброгації залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук