Справа № 2-4730/10
УХВАЛА

"29" жовтня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , зацікавлені особи Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з вказаною скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Аршави І.Я. по проведенню оцінки майна двоповерхового житлового будинку літ. «А-2» загальною площею 490,80 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,14 га, кадастровий номер №:00:000:2515 за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправною оцінку майна згідно зі звітом ТОВ «Експерт-2012» від 11.02.2019 року про оцінку майна двоповерхового житлового будинку літ. «А-2» загальною площею 490,80 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправною оцінку майна згідно зі звітом ТОВ «Експерт-2012» від 02.05.2019 року про оцінку майна земельної ділянки площею 0,14 га, кадастровий №:00:000:2515 за адресою: АДРЕСА_1 . В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Рішенням Київського районного суду м. Харкова по справі №2-4730/10/18 з заявника на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №0 від 19.04.2007 року у розмірі 1471151,65 грн. На виконання вказаного рішення суду видані виконавчі листи, які пред`явлено на виконання до Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, ВП №37397779 та ВП №37398530. Постановами державного виконавця було описано та арештовано майно: житловий будинку літ. «А-2» загальною площею 490,80 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,14 га, кадастровий номер №:00:000:2515 за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому постановами державного виконавця було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні суб`єкта господарювання ТОВ «Експерт-2012» для визначення ринкової вартості вказаних об`єктів нерухомого майна. У липні 2019 року заявнику стало відомо, що Київський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області направив до Харківської філії ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію вказаного арештованого майна. Про результати визначення вартості майна заявник не була повідомлена, та не мала змоги ознайомитись з звітами про оцінку майна, про вартість майна заявник ознайомилась лише 04.07.2019 року. Відповідно до звіту про оцінку майна від 11.02.2019 року ринкова вартість нерухомого майна, а саме двоповерхового житлового будинку літ. «А-2» загальною площею 490,80 кв.м. з надвірними будівлями складає 2329300,00 грн. та відповідно до звіту про оцінку майна від 02.05.2019 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,14 га, кадастровий №:00:000:2515 за адресою: АДРЕСА_1 складає 765700,00 грн. Заявник не погоджується з результатами визначення вартості

нерухомого майна, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював фактичного обстеження вказаного нерухомого майна, та звертався з проханням доступу до вказаного майна для його об`єктивної оцінки. Звіти про оцінку майна не містять інформації про склад, технічні та інші характеристики об`єкту дослідження. До звітів не додано жодного документу, який підтверджує факт здійснення огляду об`єкта оцінки, та відсутня інформація про дату проведення огляду та про особистий огляд саме оцінювачем об`єкта оцінки. Не проведення огляду (обстеження) об`єкту оцінки має прямий вплив на правильність визначення ринкової вартості нерухомого майна.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, хоча повідомлені належним чином та своєчасно, проте їх неявка не перешкоджає розгляду вказаної скарги відповідно до ст. 450 ч.2 ЦПК України.

08.07.2019 року вказана скарга надійшла до суду, та розподілена судді Зуб Г.А.

Ухвалою судді від 10.07.2019 року вказану скаргу прийнято до розгляду, витребувано у Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області належним чином копії ВП №37397779 та ВП №37398530, та в задоволенні клопотання заявника ОСОБА_1 про зупинення реалізації відмовлено.

Ухвалою суду від 16.07.2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення реалізації арештованого майна відмовлено.

15.10.2019 року в судовому засіданні залучено в якості зацікавленої особи ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень врегульовано положеннями розділу VII ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.11.2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19.04.2007 року в загальній сумі 1471151 грн. 65 коп.; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 04.07.2007 року в загальній сумі 786548 грн. 05 коп., та вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.12.2012 року вказане рішення суду

залишено без змін.

На виконання вказаного рішення стягувачем були отримані виконавчі листи, та пред`явлено їх в частині боржника ОСОБА_1 до примусового виконання до Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, за якими було відкрито виконавче провадження.

Суд встановлено, що актами державного виконавця було описано майно боржника ОСОБА_1 , а саме двоповерховий житловий будинок літ. «А-2» загальною площею 490,80 кв.м. з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,14 га, кадастровий номер №:00:000:2515 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановами державного виконавця від 20.12.2018 року та від 05.04.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Експерт 2012» для визначення вартості вказаного нерухомого майна.

Відповідно до звіту про оцінку майна виготовлено ТОВ «Експерт-2012» від 07.02.2019 року ринкова вартість житлового будинку літ. «А-2» з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 складає без урахування ПДВ 2329300,00 грн., а спірної земельної ділянки за вказаною адресою- 765700 грн. без урахування ПДВ (відповідно до звіту від 02.05.2019 року виготовленого ТОВ «Експерт-2012».

Заявник не згодна з вказаною оцінкою та зазначає, що вказана оцінка була встановлена без огляду оцінювачем вказаного майна, що стало підставою звернення до суду з вказаною скаргою.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Судом встановлено, що державним виконавцем було спрямовано боржнику повідомлення про оцінку вказаного майна (а.с. 63), та вказані повідомлення додані

боржником до матеріалів своєї скарги.

Згідно з приписами статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Даним Стандартом (пункти 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 Оцінка нерухомого майна з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

У своїй скарзі заявник просто вказує, що не згодна з вказаними звітами, та не надає до суду доказів того, що на вказане нерухоме майно було суттєво занижену ціну, та зазначає єдину підставу не згоду не проведення суб`єктом оціночної діяльності огляду вказаного майна.

Пунктами 15, 16 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Національний стандарт № 1) регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до статті 36 Національного стандарту № 1 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільше повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження 18-18гс18) зроблено висновок, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. За змістом статей 12, 33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Судом встановлено, що доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна заявником не надано. Разом з тим суб`єктом оціночної діяльності було проведено огляд об`єкта нерухомості за доданими замовником фотоматеріалами, про що зазначено в самих звітах, що не спростовано заявником. Крім того, суб`єктом оціночної діяльності застосовано методичний підхід, та доказів того, що заявник зверталась до суб`єкта господарювання з повідомленням більш точних даних про стан об`єктів оцінки, до суду не надано, хоча в самих звітах зазначено, що звіт може бути доповнений за наявності цих відомостей.

За наведеного доводи скарги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому за вказаних підстав суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні вказаної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , зацікавлені особи Київський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального

управління юстиції у Харківській області, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про визнання дій незаконними відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали виготовлено 29 жовтня 2019 року.

Суддя Г.А. ЗУБ