Справа № 357/2514/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Сокур О. В.,

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

06.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її племінник ОСОБА_3 .

В зв`язку з тим, що померлий заповіту не залишав, а спадкоємці першої та другої черги відсутні, у третю чергу право на спадкування за законом, має вона, оскільки є рідною тіткою померлого та відповідач ОСОБА_2 , яка є донькою, ОСОБА_4 - рідного дядька померлого, за правом представлення.

До складу спадщини увійшло 243/400 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В зв`язку з цим, вона звернулась до державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. протягом встановленого ст. 1270ЦК України, шестимісячного строку, із відповідною заявою про прийняття спадщини, та надала інші необхідні документи.

Але, 16.02.2019 року, отримала Постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії за №399/02-31.

Відповідно до вказаної постанови, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що не подано належним чином оформлений документ, що підтверджує право ОСОБА_5 на частину житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 131,60 м2.

Відповідно до довідки КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 3049 від 05.10.2018 року, станом на 01.01.2013 року, право власності на житловийбудинок АДРЕСА_3 зареєстровано за:

- ОСОБА_6 1/3 частинана підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7283 від 18.08.1977 року, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою.

- ОСОБА_7 Овсійовичем 1/3 частинана підставі свідоцтва про право власності від 14.11.1969року, виданого Білоцерківським міськкомунгоспом; 17/100 частинина підставі договору купівлі-продажу №3417 від 21.02.1978 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою.

- Ярмоленко Аллою Олексіївною 17/100 частинина підставі рішення Білоцерківського міського суду від 11.08.1980 року.

З приводу спадкування 1/2 (1/3+17/100) частини вказаного будинку після її батька ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , існував спір між нею та ОСОБА_8 .

В зв`язку з чим, 26.07.2005 року (26.05.2005 року згідно Ухвали від 14.06.2005 року) Апеляційним судом було прийнято рішення про визнання за ОСОБА_9 права на 7/16 частин спадкової 1/2 частини в будинку, та визнання за нею, ОСОБА_1 ,1/16 частину спадкової 1/2 частини в будинку (справа №22А-2181/2005).

Тобто, з врахуванням цього рішення частка ОСОБА_8 склала: 17/100 частинина підставі рішення Білоцерківського міського суду від 11.08.1980 року, та 7/16 частинна підставі рішення Білоцерківського міського суду від 26.05.2005 року, що разом складають 243/400 частин будинку (що у відсотках становить 60,75%).

Але, ОСОБА_8 за життя не здійснила належним чином реєстрацію своїх прав на 7/16 частин житлового будинку, та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її син, ОСОБА_3 , який за життя прийняв після матері спадщину у вигляді 243/400 частин на житловий будинок АДРЕСА_3 , але також не оформив належним чином правовстановлюючі документи на вказане успадковане майно.

Отже, до спадкування підлягає частка в розмірі 243/400 (17/100 частини + 7/16 частин), яка розподіляється між спадкоємцями по 243/800 частини будинку кожному (243/400 : 2 =243/800).

Після оформлення, належним чином всіх документів на житловийбудинок АДРЕСА_3 , з врахуванням рішень суду, частки будуть розподілятись наступним чином:

- за ОСОБА_6 1/3 частина(що в процентному співвідношенні становить 33%) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7283 від 18.08.1977 року, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою.

- за ОСОБА_1 1/16 ( що в процентному співвідношенні становить 6,25 %) на підставі рішення Білоцерківського міського суду від 26.05.2005 року + 243/800 частини (що в процентному співвідношенні становить 30,375 %) спадщини за ОСОБА_3 .

- за ОСОБА_2 + 243/800 частин(що в процентному співвідношенні становить 30,375%), спадщина за ОСОБА_3 , що разом буде становити одну цілу будинку (33%+6,25%+30,375 %+30,375 %= 100%).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця, (ст.1263 ЦК України).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття власності не встановлена судом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2010 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вважає, що в зв`язку з не оформленням належним чином правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкодавцем, вона позбавлена можливості реалізувати свої права як спадкоємець, оскільки не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушена звернутись з цим позовом до суду.

Просила суд визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на майно: 243/800 частини будинку АДРЕСА_3 , в порядку спадкування, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . (а.с. 2-5).

Ухвалою судді від 28березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання та витребувано з Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області завірену належним чином копію спадкової справи № 75/2018, яка відкрилась після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .( а. с. 17-18).

22.04.2019 року на виконання ухвали судді від 28.03.2019 року, судом за вх. № 15020 отримано від Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області завірену належним чином копію спадкової справи № 75/2018, яка заведена після ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилися, від її представника адвоката Ілемської І.М., яка діє на підставі ордеру, до суду 08.07.2019 року надійшла заява за вх. № 24326, в якій остання просила розглядати справу у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. ( а.с. 111 ).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Надала до суду 08.07.2019 року заяву за вх. № 24328, в якій остання просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. ( а. с.112 ).

Третя особа в судове засідання не з`явилася, по час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. 01.07.2019 року до суду надійшов лист за вх. 23255, в якій Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області просила слухати справу без представника нотаріальної контори та на розсуд суду.

Враховуючи те, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 01.02.2018 року (а.с. 19), де після смерті останнього залишилось спадкове майно у вигляді 243/400 частини житлового будинку АДРЕСА_3 .

Заповіту померлий ОСОБА_3 не залишав, спадкоємців за законом першої та другої черги у нього немає.

За приписами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

У силу ст. ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1263 ЦК України, третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Як вбачається судом із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 25.01.1959 року, дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_1 « ОСОБА_10 » (а.с. 9).

З свідоцтва про народження ОСОБА_11 серії НОМЕР_3 від 03.09.2004 року, вбачається, що остання народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , а її батьками є ОСОБА_3 ОСОБА_12 ( а.с. 8).

Оглянувши свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 19.03.1968 року, встановлено, що матір`ю ОСОБА_3 є ОСОБА_8 (а.с. 18).

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 1931 року батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_3 та ОСОБА_13 (а.с. 14).

Отже, судом встановлено, що позивач є рідною тіткою померлого ОСОБА_3 , спадкоємцем третьої черги за законом.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Позивач прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, у зв`язку з чим Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області була заведена спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 за № 75/2018 від 20.02.2018 року.

Проте, згідно постанови нотаріуса від 16.02.2019р. № 399/02-31 позивачу було відмовлено у видачісвідоцтва про право на спадщину (а.с. 31-32).

Зі змісту даної постанови вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 . Однак, внаслідок непроведения співвласниками реєстрації права власності на частки будинку АДРЕСА_3 на підставі рішення суду за 2005 рік, нотаріус не може визначити розмір частки житлового будинку, яка належала померлому ОСОБА_3 і є спадковим майном, що позбавляє її можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 31-33).

Відповідно до довідки КП Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 3049 від 05.10.2018 року, станом до 01.01.2013 року, право власності на житловийбудинок АДРЕСА_3 зареєстровано за: ОСОБА_6 1/3 частинана підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7283 від 18.08.1977 року, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою; ОСОБА_7 Овсійовичем 1/3 частинана підставі свідоцтва про право власності від 14.11.1969 року, виданого Білоцерківським міськкомунгоспом; 17/100 частинина підставі договору купівлі-продажу №3417 від 21.02.1978 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою; ОСОБА_14 Олексіївною 17/100 частинина підставі рішення Білоцерківського міського суду від 11.08.1980 року. (а.с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який є її батьком.

З приводу спадкування належної ОСОБА_3 1/2 частини будинку АДРЕСА_3 між ОСОБА_8 та позивачем ОСОБА_1 існував спір, що вирішувався судом.

Так, рішенням Апеляційного суду Київської області від 26.07.2005 року у справі № 22А-2181/2005 за ОСОБА_8 було визнано право на 7/16 частин спадкової 1/2 частини будинку, а за ОСОБА_1 - право на 1/16 частину спадкової 1/2 частини будинку.

Після цього рішення суду частка ОСОБА_8 склала: 17/100 частинина підставі рішення Білоцерківського міського суду від 11.08.1980 року, та 7/16 частинна підставі рішення Білоцерківського міського суду від 26.05.2005 року, що разом складають 243/400 частин будинку (що у відсотках становить 60,75%).

Судом встановлено, що позивач та ОСОБА_8 не провели державну реєстрацію своїх прав на частки згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 26.07.2005 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла і спадщину у вигляді права власності на 243/400 частин будинку АДРЕСА_3 прийняв її син - ОСОБА_3 , який також не оформив до кінця правовстановлюючі документи на це спадкове майно і ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на власності на 243/800 частин будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті її племінника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після оформлення, належним чином всіх документів на житловий будинок АДРЕСА_3 частки будуть розподілятись наступним чином: за ОСОБА_6 1/3 частина (що в процентному співвідношенні становить 33%) на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7283 від 18.08.1977 року, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою; за ОСОБА_1 1/16 ( що в процентному співвідношенні становить 6,25 %) на підставі рішення Білоцерківського міського суду від 26.05.2005 року + 243/800 частини (що в процентному співвідношенні становить 30,375 %) спадщини за ОСОБА_3 ; за ОСОБА_2 + 243/800 частин (що в процентному співвідношенні становить 30,375%), спадщина за ОСОБА_3 , що разом буде становити одну цілу будинку (33%+6,25%+30,375 %+30,375 %= 100%).

Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою, позивач ОСОБА_1 наголошує на тому, що нотаріус відмовив їй в оформлені свідоцтва про право на спадщину, оскільки неможливо визначити розмір частки спадкового майна на яку потрібно видати свідоцтво про право власності на спадщину, і як наслідок, вона не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушена звертатись з даним позовом та визнавати своє право власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування в судовому порядку, де повинно бути захищено її право.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явитипозов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, звертаючись до суду з заявою про розгляд справи без участі відповідача, відповідач позовні вимоги позивача ОСОБА_1 визнала.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦП України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦП України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 243/800 частин будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті її племінника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду віднести за рахунок позивача.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1218, 1258, 1261, 1262, 1269 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 141, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України суд, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 243/800 частин будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті її племінника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 своєї матері ОСОБА_8 .

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області потягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 );

Третя особа: державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак Альона Петрівна ( адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, б. 65-А).

Повне судове рішення складено 08 липня 2019 року.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов