Справа № 345/5146/18
Провадження № 22-ц/4808/814/19
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів : Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 17 квітня 2019 року, в складі судді Кардаш О.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 1999 року з відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.09.2012 року розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягнула повноліття та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.09.2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 450 грн. щомісяця на кожну дитину, до їх повноліття. Відповідач додатково в добровільному порядку допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає.

Сума коштів , що надходить від відповідача на дочку ОСОБА_5 у розмірі 450 грн. на даний час є недостатньою для повноцінного розвитку та утримання дитини.

Позивач зазначила, що відповідач є фізично здоровим, їздить на заробітки в Російську Федерацію, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах не має, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у значно більшому розмірі. Заробіток позивачки є недостатнім для утримання неповнолітньої доньки, оскільки дочка навчається в школі, відвідує дитячу музичну школу та хореографічну студію на що витрачаються відповідні кошти, та відповідно зростають витрати на її утримання.

Позивач просила змінити розмір аліментів, що стягуються на її користь на утримання дочки ОСОБА_6 з 450 грн. до 3000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 17 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і проводити до досягнення дочкою повноліття.

Стягнення аліментів у зазначеному розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили.

Виконавчий лист по справі за №0908/4737/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відкликано.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500,00 грн. витрат за надання правової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вважає рішення суду незаконним, зазначає, що ним вчасно сплачувались аліменти згідно рішення суду та відсутня заборгованість по аліментах. Більший розмір аліментів сплачувати не має можливості через відсутність роботи та погіршення стану здоров`я.

Вказує, що судом не взято до уваги те, що у позивача збільшилася заробітна плата а повнолітня дочка отримує стипендію, натомість у відповідача на утриманні перебувають його перестарілі батьки.

Апелянт посилається на те, що суд неправильно застосував положення статті 192 СК України, так як жодних доказів про зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін матеріали справи не містять.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів та пояснив, що на даний час не працює та перебуває на утриманні своїх перестарілих батьків.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на те, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судове рішення, згідно ст. 263 ЦПК України, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції взяв до уваги майновий стан відповідача, те що він є безробітним, за станом здоров`я є працездатним, може працювати та виконувати обов`язок по утриманню своєї дитини та сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн щомісячно для забезпечення необхідного розвитку дитини.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду від 18.09.2012 року - розірвано, від шлюбу мають дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 20.09.2012 року відповідач ОСОБА_1 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 позивача на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 450 грн. щомісячно.

Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач пред`являючи позов про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 з 450 грн до 3000 грн, посилалася на те, що розмір аліментів які сплачує відповідач є недостатнім для гармонійного розвитку дитини, оскільки дитина навчається у школі, відвідує хореографічну студію, навчається також у музичній школі, а відповідач будучи фізично здоровим їздить на заробітки в Російську Федерацію, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах не має, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки у значно більшому розмірі, тобто свої вимоги позивач не обгрунтовувала підвищенням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до представлених позивачем довідок Управління культури, національностей та релігій Калуської міської ради від 18 та 19 грудня 2018 року (а.с.27-28), вбачається, що ОСОБА_8 навчається в ІІ - класі фортепіанного відділу Калуської дитячої музичної школи, щомісячна вартість навчання становить 150 грн.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом першої інстанції встановлено що доводи позивача про те, що ОСОБА_1 перебуває на заробітках в Російській Федерації не знайшли свого підтвердження.

Згідно інформації Державної служби зайнятості №1 від 26.03.2019 року ОСОБА_1 рекомендовано здійснити ряд заходів пов`язаних зі сприянням працевлаштуванню, у тому числі рекомендовано працевлаштування механіком, слюсарем. (а.с.92).

У засіданні апеляційного суду за клопотанням апелянта позивачем представлено довідку про доходи позивача, згідно якої ОСОБА_2 працює вчителем початкових класів Калуської Початкової школи №11 загальна сума доходу за період 01 січня 2019 року по 31 травня 2019 року становить 54537,42 грн.

Таким чином з врахуванням зібраних доказів по справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів з 450 грн до 1200 грн, а не 3000 грн про що просила позивач.

Посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги те, що на його утриманні перебувають перестарілі батьки не заслуговують на увагу, оскільки такі не підтверджені належними доказами.

Суд першої інстанції відповідно до положень ст. 141 ЦПК України обгрунтовано стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати по оплаті витрат за надання правової допомоги у сумі 500 грн. за складання позовної заяви, що підтверджується квитанцією від 18.12.2018 року (а.с.31).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Калуського міськрайонного суду від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, у випадках передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 липня 2019 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко