Дата документу 27.03.2019 Справа № 0802/3618/2012
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 0802/3618/2012Головуючий у 1-й інстанції Степаненко Ю.А.
Пр. № 22-ц/807/665/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Кулабухової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2012 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2012 року поштою (конверт т.с. 1 а.с. 56) Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-5), в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №74/АК-2007 станом на 21.09.2011 року у розмірі 1303975,91 грн., яка складається зі:

- строкової заборгованості за кредитом -16531,50 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 131817,22 грн.;

- строкової заборгованості по процентам - 27,91 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 222,55 грн.;

- простроченої заборгованості за кредитом -11232,93 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить -89568,01 грн.;

- простроченої заборгованості по процентам - 8774,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 69967,86 грн.;

- простроченої заборгованості по комісії за кредитне обслуговування - 9190,41 грн.;

- пені за несвоєчасне повернення кредиту, оплату нарахованих процентів за користування кредитом та комісії за кредитне обслуговування - 1003209,85 грн., від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судові витрати у розмірі 3219,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 135) провадження за позовом Банку у цій справі відкрито.

Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2012 року (т.с. 1 а.с. 181-182) позов Банку задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за договором кредиту №74/АК-2007, укладеним 27.09.2007 року між ТОВ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК» та ОСОБА_2 в сумі 1303975,91 грн., яка складається зі строкової заборгованості за кредитом - 131817,22 грн., строкової заборгованості по процентам - 222,55 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 89568,01 грн., простроченої заборгованості по процентам - 69967,86 грн., простроченої заборгованості по комісії за кредитне обслуговування - 9190,41 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту, оплату нарахованих процентів за користування кредитом та комісії за кредитне обслуговування - 1003209,85 грн.; судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 3219 грн., витрати на оголошення у пресі в сумі 580 грн., а всього - 1307774,91 грн.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року (т.с. 1 а.с. 261-262) заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задоволено, замінено стягувача ПАТ «КБ «Експобанк» у виконавчому провадженні на ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 22 серпня 2018 року (т.с. 2 а.с. 45- 46) апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 31 травня 2018 року без змін.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2018 року (т.с. 2 а.с. 101-102) заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (т.с. 2 а.с. 55-66).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 110-123) просив заочне рішення суду першої скасувати, застосувати позовну давність та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 2 а.с. 125).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 139) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 141).

Банк не скористався своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судовому засіданні 20 лютого 2019 року (т.с. 2 а.с. 152) ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 155) залучено до участі у цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» () в якості правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», у зв'язку із чим розгляд цієї справи апеляційним судом відкладений, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надіслана копія апеляційної скарги відповідача у цій справі для відома.

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача (т.с. 2 а.с. 159-167).

27 березня 2019 року апеляційному суду надійшли письмові пояснення Банку у цій справі (т.с. 2 а.с. 168-172).

У судове засідання 27 березня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі відповідач ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Панкова К.М. (т.с. 2 а.с. 147-151), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (т.с. 2 а.с. 154) всі учасники цієї справи не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши у судовому доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 526,527,530, 549-552, 610-612, 614, 615, 617, 625, 626, 628, 629, 631, 638, 651, 1046-1053,1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60,88,208, 209,212-215, 226,228,232,233 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає лише частково.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, 27.09.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (т.с. 1 а.с. 47-54), та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 74/АК-2007 (т.с. 1 а.с. 21-22).

За умовами вищезазначеного договору Банк надав ОСОБА_2 кредит на загальну суму 30000,00 доларів США (п.1.1.) терміном до 26.09.2014 року (п.1.2.) зі сплатою процентів за користування кредиту у розмірі 12 % річних (п.1.3.) та щомісячної комісії за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом (п.4.5.1.).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказану кредитну угоду, яка є предметом спору.

Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладено договору та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений договором строк (термін) його виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_2 суму кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки №13 від 27.09.2007 року (т.с. 1 а.с. 20), а відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує.

Банк у своєму позові у цій справі просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним кредитним договором сторін станом на 21.09.2011 року у розмірі 1303975,91 грн., що складається зі: строкової заборгованості за кредитом -16531,50 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 131817,22 грн.; строкової заборгованості по процентам - 27,91 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 222,55 грн.; простроченої заборгованості за кредитом -11 232,93 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 89568,01 грн.; простроченої заборгованості по процентам - 8774,83 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить - 69967,86 грн.; простроченої заборгованості по комісії за кредитне обслуговування - 9190,41 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту, оплату нарахованих процентів за користування кредитом та комісії за кредитне обслуговування - 1003209,85 грн. (розрахунок Банку т.с. 1 а.с. 7-16, довідка Банку т.с. 1 а.с. 63).

Банк направляв ОСОБА_2 письмові вимоги про дострокове повернення Банку в повному обсязі кредиту, нарахованих за його користування процентів, комісії та штрафних санкцій станом на 02.10.2009 року у сумі 260181,17 грн. (т.с. 1 а.с. 26-27), станом на 22.09.2011 року у сумі 300766,06 грн. (т.с. 1 а.с. 28-29).

Однак, ОСОБА_2 ухилився від виконання останніх у добровільному порядку.

Таким чином, відповідач порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи.

Має місце неповне з'ясування обставин цієї справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що ще у жовтні 2009 року Банком надсилалась вимога від 21.10.2009 року на ім'я ОСОБА_2 (т.с. 1 а.с. 26-27), за змістом якої Банк вимагав дострокового повернення ОСОБА_2 у повному обсязі кредиту, нарахованих за його користування процентів, комісії та штрафних санкцій станом на 02.10.2009 року у сумі 260181,17 грн., яка складалась із строкового кредиту - 23922,42 доларів США, строкових відсотків, - 32,08 доларів США, строкової комісії за обслуговування кредитної лінії - 383,20 грн., простроченої суми боргу - 3842,01 доларів США, прострочених відсотків за кредитом - 3411,04 доларів США, простроченої комісії за обслуговування кредитної лінії - 4719,04 грн., сумнівної заборгованості за простроченими відсотками - 574,37 доларів США, сумнівної заборгованості за нарахованою комісією - 537,53 грн.

При вищевикладених обставинах, Банк, скориставшись своїм правом на дострокове повернення вказаної заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, змінив таким чином строк виконання основного зобов'язання за останнім, який настав у жовтні 2009 року, не пізніше 02.10.2009 року.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Останнє узгоджується із судовою практикою Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки, у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, комісії, пеню та штрафи за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язанні.

Останнє узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 провадження № 14-10 цс 18, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-цпровадження № 14-154цс18, врахування яких є обов'язковим для апеляційного суду у цій справі при новому апеляційному розгляді у тому числі в силу вимог ст. 417 ч. 1 ЦПК України.

Встановлено, що Банк у цій справі позовних вимог в порядку ст. 625 ЦК України не заявляв.

У цій справі Банк звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_2 поштою 05.03.2012 року (конверт з відміткою поштового відділення т.с. 1 а.с.56), але фактично позов до суду першої інстанції надійшов 04.04.2012 року (т.с. 1 а.с. 2).

Тому, суд першої інстанції у цій справі мав відмовити Банку у стягненні заборгованості з відповідача ОСОБА_2 у цій справі за вищезазначеним кредитним договором, яка становить більший розмір та період нарахування ніж, мали місце 02.10.2009 року, за безпідставністю нарахування останньої після 02.10.2009 року.

Крім того, ОСОБА_2 у заяві про перегляд вищезазначеного заочного рішення у суді першої інстанції (т.с. 2 а.с. 55-67) та у своїй апеляційній скарзі просив про застосування строку позовної давності у цій справі (т.с. 2 а.с. 110-122).

Заявити про позовну давність у цій справі у суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 не мав можливості, оскільки він не був повідомлений належним чином судом першої інстанції про дату, час і місце розгляду цієї справи.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції у цій справі та при ухваленні нового судового рішення апеляційним судом вважає за можливе застосувати у цій справі спеціальний (однорічний) строк позовної давності до пені, яка була нарахована позивачем до 02.10.2009 року, враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності у цій справі (т.с. 2 а.с. 55-67, т.с. 2 а.с. 110-122) та звернення Банку до суду із вищезазначеним позовом до відповідача лише у 05.03.2012 року (конверт з відміткою поштового відділення т.с. 1 а.с. 56).

Тому, підстави для застосування судом ст. 551 ч. 3 ЦПК України до пені у цій справі, як наполягав відповідач у своїй апеляційній скарзі, взагалі відсутні.

При вищевикладених обставинах, з урахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності у цій справі та в межах заявлених у цій справі позовних вимог Банк, правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», мав право на стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту №74/АК-2007, укладеним 27.09.2007 року станом на 21.09.2011 року у розмірі 31203,38 доларів США, яка складається зі строкової заборгованості за кредитом - 16531,50 доларів США строком до 02.10.2009 року, строкової заборгованості по процентам - 27,91 доларів США строком до 02.10.2009 року, простроченої заборгованості за кредитом - 11232,93 доларів США строком до 02.10.2009 року, простроченої заборгованості по процентам - 3411,04 доларів США станом до 02.10.2009 року, а також на прострочену заборгованість по комісії за кредитне обслуговування - 4719,04 грн. станом до 02.10.2009 року.

Оскільки, при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи остання заявлена позивачем у цій справі в межах строків позовної давності.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Належні, допустимі докази того, що вищезазначена заборгованість була сплачена відповідачем у добровільному порядку станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом у матеріалах цієї справи відсутні.

Враховуючи, що кредит за умовами вищезазначеного кредитного договору сторін видавався у доларах США, Банк у своєму позові у цій справі просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним кредитним договором саме у доларах США, при цьому, лише додатково зазначаючи також гривневий еквівалент цієї заборгованості, (т.с. 1 а.с. 4), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Банку основну суму заборгованості за вищезазначеним кредитним договором сторін у цій справі також у доларах США, без зазначення будь-якого гривневого еквіваленту цієї суми заборгованості, що узгоджується із практикою Верховного Суду.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі, відсутні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

При вищевикладених обставинах, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2012 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов Банку, правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», слід задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку, правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованість за договором кредиту №74/АК-2007, укладеним 27.09.2007 року станом на 21.09.2011 року у розмірі 31203,38 доларів США, яка складається зі строкової заборгованості за кредитом - 16531,50 доларів США строком до 02.10.2009 року, строкової заборгованості по процентам - 27,91 доларів США строком до 02.10.2009 року, простроченої заборгованості за кредитом - 11232,93 доларів США строком до 02.10.2009 року, простроченої заборгованості по процентам - 3411,04 доларів США станом до 02.10.2009 року, а також на прострочену заборгованість по комісії за кредитне обслуговування - 4719,04 грн. станом до 02.10.2009 року; в решті позовних вимог слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 10, 13 ЦПК України у разі часткового задоволення при вищевикладених обставинах апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 з Банку, правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», на користь ОСОБА_2 слід стягнути різницю судового збору 3339,74 грн.

Розрахунок:

Банк, правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», має право на компенсацію за рахунок ОСОБА_2 судового збору у розмірі 627,88 грн. (розрахунок: сума задоволених позовних вимог 254346,08 грн.*3219,00 грн. судового збору, сплаченого за подачу позову до суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 1)/сума заявлених позовних вимог 1303975,91 грн.).

ОСОБА_2 має право на компенсацію за рахунок Банку правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», судового збору у розмірі 3967,62 грн. (розрахунок: сума задоволених позовних вимог на суму 254346,08 грн.*4929,07 грн. судовий збір, сплачений ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги (т.с. 2 а.с. 136)/сума заявлених позовних вимог 1303975,91 грн. = 961,45 грн. - виграв Банк, 4929,07- 961,45 грн. = 3967,62 грн. - виграв ОСОБА_2 в апеляційному суді).

3967,62 грн. - 627,88 грн. = 3339,74 грн. - різниця судового збору на користь ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 08 жовтня 2012 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (), заборгованість за договором кредиту №74/АК-2007, укладеним 27.09.2007 року станом на 21.09.2011 року у розмірі 31203,38 доларів США, яка складається зі строкової заборгованості за кредитом - 16531,50 доларів США строком до 02.10.2009 року, строкової заборгованості по процентам - 27,91 доларів США строком до 02.10.2009 року, простроченої заборгованості за кредитом - 11232,93 доларів США строком до 02.10.2009 року, простроченої заборгованості по процентам - 3411,04 доларів США станом до 02.10.2009 року, а також на прострочену заборгованість по комісії за кредитне обслуговування - 4719,04 грн. станом до 02.10.2009 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ЕКСПОБАНК», правонаступником прав та обов'язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (), на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір 3339,74 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 01.04.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.