Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участі

представників позивача Сови Т.В. , Муханова А.І.

третіх осіб ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

представника третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7

представників третьої особи ОСОБА_4 . ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника третьої особи ОСОБА_9 . ОСОБА_10 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_9 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації житла, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на приватизацію квартири,

в с т а н о в и в :

позивач Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_9 звернулася до суду з позовною заявою до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про визнання розпорядження та свідоцтва про право власності недійсними, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на приватизацію квартири. Свої вимоги мотивував тим, що неповнолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в службі у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Розпорядженням № 150 від 21 березня 2016 року ОСОБА_3 призначено піклувальником над неповнолітньою дитиною ОСОБА_9 та покладено відповідальність за збереження житла та майна за адресою: АДРЕСА_1 . 17 лютого 2016 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_12 , ОСОБА_9 за участю третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Житлово-експлуатаційної дільниці № 414 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено повністю: визнано ОСОБА_12 , таким, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано ОСОБА_9 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Розпорядженням органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року передано квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в приватну, спільну (сумісну або часткову) власність ОСОБА_4 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в рівних долях. 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації видано на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 05 липня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року скасовано. 06 грудня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов ОСОБА_4 до ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , за участю третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Житлово-експлуатаційної дільниці № 414, орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено частково: визнано ОСОБА_12 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено. У зв`язку з чим просить визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації житла № 43-497 від 28 вересня 2016 року; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності нерухоме майно, видане органом приватизації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 вересня 2016 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; зобов`язати Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності від 11 листопада 2016 року за № 17492227, № 17492231 та № 17492235 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_9 право на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач під час підготовчого судового засідання уточнив позовні вимоги та остаточно звернувся до суду з позовом до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про визнання розпорядження та свідоцтва про право власності недійсними, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на приватизацію квартири та просить визнати недійсним та скасувати розпорядження органу приватизації житла № 43-497 від 28 вересня 2016 року; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності нерухоме майно, видане органом приватизації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 вересня 2016 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності від 11 листопада 2016 року за № 17492227, № 17492231 та № 17492235 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_9 право на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

28 листопада 2018 року ухвалою суду витребувано у Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) матеріали реєстраційної справи щодо об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта:000, індексний № 32419169 від 18 листопада 2016 року.

Крім того, 28 листопада 2018 року ухвалою суду витребувано у Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації матеріали приватизаційної справи № 43-497 щодо об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

21 січня 2019 року ухвалою суду залучено Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, вул.. Хрещатик, 36, м. Київ) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

27 березня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

19 червня 2019 року ухвалою суду у задоволені клопотання представника третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про залишення позову без розгляду відмовлено.

Крім того, 19 червня 2019 року протокольною ухвалою суду залучено ОСОБА_9 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

23 жовтня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Представник позивача Сова Т.В. підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що треті особи перебувають з неповнолітньою дитиною у родинних стосунках.

Представник позивача Муханов А.І. підтримав позовні вимоги. Пояснив, що неповнолітня дитина зареєстрована за місцем проживання батька, який був позбавлений батьківських прав. Піклувальником призначено третю особу ОСОБА_3

Представник відповідача Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги визнала. Пояснила, що ОСОБА_12 був визнаний батьком дитини.

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що неповнолітню дитину ніколи не бачила, тому вона не є її онукою. Дізналася про реєстрацію дитини у квартирі під час підготовки документів на приватизацію.

Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що з неповнолітньою дитиною не мають родинних стосунків.

Третя особа ОСОБА_6 дав аналогічні пояснення.

Представник третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 - ОСОБА_7 позовні вимоги не визнала. Пояснила, що неповнолітня дитина не проживала за місцем реєстрації, тому не мала права на приватизацію житла. Більш того, на момент приватизації вона за рішенням суду, яке набрало законної сили, була позбавлена права користування квартирою. За вказаних обставин житлові права неповнолітньої дитини не були порушені.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_8 підтримав пояснення представника третьої особи ОСОБА_7.

Третя особа ОСОБА_9 . В судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_10 .

Представник третьої особи ОСОБА_9 - ОСОБА_10 підтримав позовні вимоги. Пояснив, що внаслідок протиправних дій третіх осіб неповнолітня дитина була знята з реєстрації, чим позбавлена права приймати участь у приватизації житла.

Третя особа ОСОБА_4 , допитана за її згодою в якості свідка, пояснила, що не має родинних стосунків з неповнолітньою дитиною ОСОБА_9 Та обставина, що її син дав згоду змінити дитині прізвище та по-батькові не свідчить про наявність родинних стосунків. Пізніше її сина позбавили батьківських прав та неповнолітній дитині призначено піклувальником її тітку.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

18 лютого 2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_14 , ОСОБА_12 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено частково: позбавлено ОСОБА_14 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В решті вимог відмовлено (а.с. 10-11).

17 лютого 2016 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_12 , ОСОБА_9 за участю третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Житлово-експлуатаційної дільниці № 414 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено повністю: визнано ОСОБА_12 , таким, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано ОСОБА_9 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12). 05 липня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року скасовано.

06 грудня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов ОСОБА_4 до ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , за участю третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Житлово-експлуатаційної дільниці № 414, орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено частково: визнано ОСОБА_12 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 13-15).

01 березня 2018 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року залишено без змін (а.с. 16-17).

Згідно інформаційного листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 липня 2018 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поновлено у праві користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 з 15 червня 2006 року (а.с. 18).

14 вересня 2016 року ОСОБА_4 подано до органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації заяву про передачу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в приватну, спільну (сумісну або часткову) власність ОСОБА_4 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (а.с. 27).

Розпорядженням органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року передано квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в приватну, спільну (сумісну або часткову) власність ОСОБА_4 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в рівних долях (а.с. 25,26).

В квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані треті особи по справі - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 28, 30).

Позивач просить визнати розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , незаконним та скасувати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, поновлено ОСОБА_9 право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому остання має право приймати участь у приватизації спірної квартири.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Третя особа ОСОБА_4 скористалася своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову, відповідно до яких заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки неповнолітня ОСОБА_9 жодного дня не проживала у спірній квартирі та не має там своїх особистих речей. Спірне розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 було ухвалено 28 вересня 2016 року правомірно, оскільки на момент звернення з відповідною заявою заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року було таким, що набрало законної сили.

Третя особа ОСОБА_5 скористалася своїм право подачі письмових пояснень щодо позову, відповідно до яких заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки спірне розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 було ухвалено 28 вересня 2016 року, тобто в період коли неповнолітня ОСОБА_9 не мала права користування спірним житловим приміщенням, відповідно до заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року.

Третя особа ОСОБА_6 скористався своїм право подачі письмових пояснень щодо позову, відповідно до яких заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки органом приватизації житла не було здійснено жодних порушень встановленого законодавством порядку передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожиткам у власність громадян та будь-яких інших нормативно правових актів. Відповідне розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 було ухвалено 28 вересня 2016 року, тобто в період коли неповнолітня ОСОБА_9 не мала права користування спірним житловим приміщенням, відповідно до заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року.

Третя особа ОСОБА_3 не скористалася своїм право подачі письмових пояснень щодо позову.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (ч. 2 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»).

Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей (ч. 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»).

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Відповідно до п. 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 передачі у власність громадян підлягають квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, жилі приміщення у гуртожитках, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України).

Судом встановлено, що розпорядженням органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року передано квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в приватну, спільну (сумісну або часткову) власність ОСОБА_4 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в рівних долях. 06 грудня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від, яке набрало законної сили, поновлено ОСОБА_9 право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження № 150 від 21 березня 2016 року третю особу ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 призначено піклувальником над неповнолітньою дитиною ОСОБА_9 та покладено відповідальність за збереження житла та майна за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

За встановлених обставин суд приходить висновку, що розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконним та підлягає скасуванню.

Також позивач просить визнати свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 недійсним та скасувати.

Пунктом 23 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 215 цього ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частина першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Судом встановлено, що 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києва видано свідоцтво про право власності, відповідно до якого квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_4 та членам її сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в рівних долях (а.с. 135).

Оскільки підставою для видачі свідоцтва про право власності на житло є розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке є незаконним та підлягає скасуванню, тому за встановлених обставин свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є недійсним та підлягає скасуванню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності від 11 листопада 2016 року за № 17492227, № 17492231 та № 17492235 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження заявлених вимог представник позивача надав суду інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зі змісту якої вбачається, що державна реєстрація права власності ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена на підставі свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, запис № 17492227 від 11 листопада 2016 року; державна реєстрація права власності ОСОБА_6 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена на підставі свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, запис № 17492231 від 11 листопада 2016 року; державна реєстрація права власності ОСОБА_5 на 1/3 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена на підставі свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, запис № 17492235 від 11 листопада 2016 року (а.с. 34-35).

З урахуванням положення ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена на підставі свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яке є недійсним.

За встановлених обставин суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування державної реєстрації права власності повністю: скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності від 11 листопада 2016 року за № 17492227, № 17492231 та № 17492235 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про визнання за ОСОБА_9 право на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 17 зазначеного Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Згідно п. 18. Положення громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 не зверталася до органу приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про право на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про передчасність пред"явлених вимог, а тому позовні вимоги про визнання за ОСОБА_9 право на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є передчасними, задоволенню не підлягають.

За встановлених обставин позовні вимоги Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_9 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації житла, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на приватизацію квартири підлягають задоволенню частково: визнати розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , незаконним та скасувати. Визнати свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 недійсним та скасувати. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності від 11 листопада 2016 року за № 17492227, № 17492231 та № 17492235 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У решті позовних вимог відмовити.

Позивач та відповідач, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 21, 203, 215, 216, 236 ЦК України, ст. 71 ЖК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, п. п. 2, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги за позовною заявою Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_9 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації за участю третіх осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації житла, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності, визнання права на приватизацію квартири задовольнити частково.

Визнати розпорядження органу приватизації житла Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 43-497 від 28 вересня 2016 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , незаконним та скасувати.

Визнати свідоцтво про право власності на житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке видане 28 вересня 2016 року органом приватизації житла Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 недійсним та скасувати.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію права приватної спільної часткової власності від 11 листопада 2016 року за № 17492227, № 17492231 та № 17492235 на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 листопада 2019 року.

Суддя Н.Є.Арапіна