Справа №2-н-1949/08
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянув скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Житомирського районного ВДВС ГТУЮ у Житомирській області неправомірними, скасувати постанову державного виконавця Житомирського районного ВДВС ГТУЮ у Житомирській області від 01.03.2019 року у виконавчому провадженні ВП №52460853 про повернення виконавчого документу та зобовязати Житомирський районний ВДВС ГТУЮ у Житомирській області поновити виконавче провадження ВП №52460853. При цьому посилається на те, що державним виконавцем постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві винесено з порушенням вимог закону та прав заявника.

В судове засідання стягувач, боржник та державний виконавець не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, стягувач надав заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні в Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебувало виконавче провадження №52460853 з примусового виконання судового наказу №2-н-1949/08, виданого 04.09.2008 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 6602,57 грн.

Постановою державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 від 01.03.2019 року вищезазначений виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищезазначену постанову державним виконавцем винесено з тих підстав, що боржник у трудових відносинах не перебуває; відкритих рахунків у банківських установах не зареєстровано; боржник на обліку як пенсіонер не перебуває; зареєстрованих транспортних засобів за ним не значиться; право власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано; під час виходу за місцем реєстрації боржника майна, на яке можливо звернути стягнення виявлено не було, про що було складено акт державного виконавця у присутності двох понятих.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховної Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

З оскаржуваної постанови державного виконавця вбачається, що згідно відомостей з реєстраційних установ встановлено, що зареєстрованого права власності на нерухоме майно за боржником не зареєстровано.

Разом з тим, лише отримання державним виконавцем відомостей з реєстраційних установ відомостей про відсутність у боржника майна, не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві.

Також з оскаржуваної постанови не вбачається про надіслання державним виконавцем запиту до державної реєстраційної служби щодо наявності у боржника корпоративного права, до районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо перебування у шлюбі боржника та наявності в нього в порядку ст.65 СК України майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а також запиту щодо наявності у боржника спецтехніки.

Державним виконавцем не надано суду доказів здійснення ним запитів до міграційної служби з метою встановлення наявності у боржника паспорту для виїзду за межі України, запитів до Прикордонної служби України з метою встановлення факту перетину державного кордону України боржником, а також звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що державний виконавець не використав усіх наданих йому повноважень для здійснення неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі заходів примусового виконання рішень, які передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі щодо перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням, звернення стягнення на майно боржника (кошти та інші цінності), його вилучення та примусової реалізації, зокрема і на нерухоме майно боржника, право власності на яке за ним не зареєстровано в установленому законом порядку (ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи вищенавдене, судом встановлено, що державним виконавцем було безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу, чим порушено його законні права, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 259-261, 449 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6 із змінами, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на дії державного виконавця, задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 щодо повернення стягувачеві судового наказу №2-н-1949/08, виданого 04.09.2008 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення коштів неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №52460853 від 01.03.2019 року.

Зобовязати Житомирський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області поновити виконавче провадження за судовим наказом №2-н-1949/08, виданим 04.09.2008 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 6602,57 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: