У х в а л а

09 липня 2019 року

м. Київ

справа № 344/20092/18

провадження № 61-11916 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 березня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні про нарахування та виплату індексації заробітної плати та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні із зазначеним позовом, у якому просила зобов?язати відповідача нарахувати та виплатити їй індексацію заробітної плати за 2004 рік, січень-березень, липень-жовтень, грудень 2006 року, січень-червень, вересень-грудень 2008 року, 2010 рік, 2014 рік, січень-серпень 2015 року та 2016 рік, а також стягнути з відповідача на її користь компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати у розмірі 1 580 грн 22 коп. Допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Івано-Франківську обласну дитячу клінічну лікарню нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за 2004 рік, січень-березень, липень-жовтень, грудень 2006 року, січень-червень, вересень-грудень 2008 року, 2010 рік, 2014 рік, за період з 01 січня 2015 року по 15 червня 2015 року та за період з 01 травня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Стягнуто з Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати у розмірі 1 580 грн 22 коп. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2019 року апеляційну скаргу Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні залишено без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду від 07 березня 2019 року залишено без змін.

У червні 2019 року Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й увалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 1 580 грн 22 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

При цьому зазначена справа не підлягає обов`язковому розгляду за правилами загального позовного провадження, а ціна позову не перевищує визначений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні про нарахування та виплату індексації заробітної плати та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із затримкою термінів її виплати за касаційною скаргою Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 березня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: О. М. Осіян