Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 696/1407/16-ц

провадження № 61-26125св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараш А. А., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Назаренко Марини Петрівни, на рішення апеляційного суду Черкаської області в складі суддів: Фетісової Т. Л., Василенко Л. І., Пономаренка В. В., від 11 жовтня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 905/06-034-433 від 21 червня 2007 року укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) останній отримав кредит в сумі 20 000 доларів США, з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 20 червня 2032 року.

В забезпечення виконання кредитного договору був укладений договір іпотеки від 21 червня 2007 № ІД 1-905/06-034-433 з майновим поручителем боржника - відповідачем ОСОБА_1 , відповідно до якого остання передала в іпотеку жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позичальник не виконує умови договору кредиту, порушуючи строки повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 18 березня 2015 року з Майстренка О. В. стягнуто заборгованість у розмірі 384 803,62 грн, тобто розмір указаної заборгованість за договором кредиту доведено за наслідками третейського розгляду.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме жилий будинок (літера А2 за планом земельної ділянки) загальною площею 179,0 кв. м., веранда (літера а) прибудова (літера а 1), ґанок з навісом (літера а 2), ґанок з навісом (літера а 3), гараж-літню кухню-сарай (літера Б), погріб (літера пд), огорожа (літера № 1-5), кран дворовий (літера к), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.04.2004 року, зареєстрованого Кам`янським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації в книзі 26 номер запису 4686, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та за рахунок одержаних коштів від його реалізації задовольнити вимоги банку в сумі 384 803,62 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області в складі судді Шкреби В. В. від 14 червня 2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме жилий будинок (літера А2 за планом земельної ділянки) загальною площею 179,0 кв. м., веранда (літера а) прибудова (літера а 1), ґанок з навісом (літера а 2), ґанок з навісом (літера а 3), гараж-літню кухню-сарай (літера Б), погріб (літера пд), огорожа (літера № 1-5), кран дворовий (літера к), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.04.2004 року, зареєстрованого Кам`янським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації в книзі 26 номер запису 4686, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За рахунок коштів отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 384 803, 62 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позичальник за кредитним договором має перед банком непогашену кредитну заборгованість, яка стягнута з останнього рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 березня 2015 року у справі № 267/15 в розмірі 384 803, 62 грн. З урахуванням того, що основне зобов`язання належним чином не виконано, заборгованість позичальника в указаній сумі підлягає погашенню за рахунок реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмету іпотеки, встановленому на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 червня 2017 року скасовано.

В задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції, у порушення положень статті 39 Закону України «Про іпотеку», при ухваленні рішень не було зазначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у грошовому виразі, у зв`язку із чим таке рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову банку у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ПАТ «Укрсоцбанк» - Назаренко М. П., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, на думку скаржника, не повно дослідив зібрані у справі докази та дійшов помилкових висновків про відмову у задоволенні позову. Указавши підставою для відмови у позові виключно те, що судом першої інстанції, у порушення положень статті 39 Закону України «Про іпотеку», при ухваленні рішень не було зазначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у грошовому вираженні, апеляційний суд самоусунувся від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків із розгляду справи по суті. Досліджені судами матеріали справи містять погоджену між іпотекодавцем та іпотекодержателем ціну продажу предмета іпотеки, що є достатнім для встановлення початкової ціни іпотечного майна для його подальшої реалізації.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що відповідно до договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 905/06-034-433 від 21 червня 2007 року ОСОБА_1 (позичальник) отримав кредит в сумі 20 000 доларів США, з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 20 червня 2032 року.

В забезпечення виконання кредитного договору був укладений іпотечний договір від 21 червня 2007 № ІД 1-905/06-034-433 між ПАТ «Уксоцбанк» та ОСОБА_1 (іпотекодавець), відповідно до якого остання є майновим поручителем за зобов`язанням ОСОБА_1 , та передала в іпотеку наступне майно: жилий будинок з надвірними будівлями, а саме жилий будинок (літера А2 за планом земельної ділянки) загальною площею 179,0 кв. м, веранда (літера а) прибудова (літера а 1), ґанок з навісом (літера а 2), ґанок з навісом (літера а 3), гараж-літня кухня-сарай (літера Б), погріб (літера пд), огорожа (літера № 1-5), кран дворовий (літера к), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позичальник ОСОБА_1 не виконував умови кредитного договору, порушуючи строки повернення кредиту та сплати процентів.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 березня 2015 року з ОСОБА_1 . стягнуто заборгованість у розмірі 384 803,62 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 18 075,86 доларів США, що є еквівалентом 285 030,21 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 5 621,08 доларів США, що є еквівалентом 88 636,37 грн, пені у розмірі 706,28 доларів США, що є еквівалентом 11 137,03 грн.

Указана сума заборгованості учасниками справи не спростовувалась.

Учасниками справи не надано доказів, які б свідчили про те, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 березня 2015 року скасовано.

Договором про внесення змін № 3 від 18 листопада 2015 до договору кредиту №905/06-034-433 від 21 червня 2007 року сторони кредитного договору погодили, що заборгованість за кредитом становить 18 075,86 доларів США, а за відсотками - 7 990,39 доларів США.

18 листопада 2015 ОСОБА_1 сплатив банку 3 000 доларів США на погашення кредитної заборгованості у редакції договору про внесення змін № 3 до договору кредиту № 905/06-034-433 від 21 червня 2007 року. При цьому пункт 3.2 договору про внесення змін передбачено, що сплачені кошти зараховуються для погашення кредитної заборгованості позичальника.

Відповідно до пункту 2.4.3 договору іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником основного зобов`язання позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку».

Стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У справі, яка розглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором, порушення обов`язків іпотекодавцем, прийняв рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом продажу вищевказаного нерухомого майна ПАТ «Укрсоцбанк» на прилюдних торгах, за ціною, встановленою на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

При цьому суд не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Разом з тим відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилася.

У спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18).

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Крім того, згідно положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до пункту 2.4.3 договору іпотеки у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником основного зобов`язання позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Апеляційний суд, у порушення положень статті 303 ЦПК України в редакції чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, не врахував зазначеного вище та помилково скасував рішення суду першої інстанції і ухвалив нове протилежне за змістом рішення про відмову в позові.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що позичальник належним чином не виконував свої кредитні зобов`язання, за наслідками чого рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 березня 2015 року з позичальника стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 384 803,62 грн, та врахувавши, що указана заборгованість перед кредитором не погашені і останній має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову у даній справі.

Суд першої інстанції урахував вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дослідив обставини справи у відповідності із такими вимогами і надав оцінку доводам учасників справи, перевіривши надані учасника доказами.

Згідно вимог статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення апеляційного суду та залишає в силі рішення суду першої інстанції на підставі статті 413 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 409, 413, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Назаренко Марини Петрівни, задовольнити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 11 жовтня 2017 року скасувати, рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 14 червня 2017 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик