Справа № 161/8192/18
Провадження № 2/161/647/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2019 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судового засідання Мельничук Т.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_7

відповідача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що за рішенням суду він із відповідачем набули по 1/2 частці у житловій квартирі АДРЕСА_1 . З часу встановлення цих часток він не може користуватись квартирою, оскільки позивач чинить йому перешкоди.

Як вбачається із технічної характеристики житлової квартири АДРЕСА_1 , під №2, знаходиться житлова кімната площею 17,2 кв.м. з виходом на балкон розміром 0,8кв.м. , а інша кімната під №3 має розмір 11,7 кв. м. Вказані житлові кімнати № 2 та №3 в цій квартирі є ізольовані та розташовані окремо одна від одної.

Сім`я позивача ОСОБА_3 складається із трьох членів: його, його дружини і малолітньої дитини, іншого житла він та його дружина не мають. Він має намір проживати у спірній квартирі разом із сім`єю, відповідач проживає у спірній квартирі одна.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд виділити йому в користування житлову кімнату №2- розміром 17,2 кв.м. разом із балконом розміром 0,8кв.м., яка знаходиться у житловій квартирі АДРЕСА_1 , а кухню розміром -6,9кв.м, вбиральню розміром - 0,9кв.м., ванну кімнату розміром-2,6 кв.м., коридор 5.5 та 2.1 технічного паспорту, вбудовану шафу розміром - 0,3кв.м, залишити в спільному користуванні із відповідачем.

Від відповідача надійшов відзив, який остання обґрунтовує тим, що звернення ОСОБА_3 до суду з вищевказаним позовом свідчить про те, що між ними виникли довготривалі неприязні стосунки, за яких спільне проживання з позивачем в одній квартирі є неможливим.Вона пропонувала ОСОБА_3 вирішити спір шляхом сплати грошової компенсації за належну частку ОСОБА_3 , або отримати грошову компенсацію від ОСОБА_3 за її частку у квартирі. Проте, позивач відмовився вирішити спір у добровільному порядку. Їх спільне користування спірною квартирою призведе до конфліктів , оскільки вони не пов`язані ні родинними, ні дружніми стосунками, є людьми різного покоління та різних поглядів на життя. Її стан здоров`я не дозволяє проживати з ОСОБА_3 в одній квартирі, у зв`язку з хворобою вона не взмозі проживати у напруженій домашній атмосфері, яка буде виникати через недоброзичливе ставлення їх один до одного.

У відзиві ОСОБА_1 зазначила, що позову не визнає, у зв`язку з його безпідставністю.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив його задовольнити .

Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що вона протягом довгого часу проживає у вищевказаній квартирі, займає кімнату площею 17,2 кв.м, є людиною похилого віку, на придбання цієї квартири вкладала особисті кошти, а тому просила виділити позивачу у користування кімнату площею 11 кв.м., а їй кімнату площею 17,2 кв.м

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, та подані сторонами докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог і заперечень, установив таке.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 05.10.2017р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на спадкове майно за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2017 року, визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , за кожним, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У позові ОСОБА_1 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та померлого ОСОБА_4 відмовлено.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 104444167 від 21.11.2017року власником 1/2 частки спірної квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 на підставі рішення апеляційного суду Волинської області від 05.10.2017р. , справа №161/14413/16-ц(а.с. 9).

Судом встановлено, що власником іншої 1/2 частки спірної квартири АДРЕСА_1 , є відповідач ОСОБА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2019 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю вселено ОСОБА_3 у житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Як випливає із змісту статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, порядок користування житловими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у квартирі.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в користування частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1500цс15).

Судом встановлено, що сторони у справі є суб`єктами спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 48кв.м, а житлова - 28,9кв.м .

Як слідує з технічної характеристики житлової квартири АДРЕСА_1 , вона складається із двох окремих ізольованих кімнат, у зв`язку з чим, є можливість для встановлення судом порядку, щодо користування цією житловою квартирою її співвласниками. Встановлений судом порядок користування спільною частковою власністю буде найбільш враховувати лише баланс інтересів та не буде порушувати прав сторін, як співвласників цієї житлової квартири.

Як випливає із технічної характеристики житлової квартири АДРЕСА_1 , під №2, знаходиться житлова кімната, яка має житлову площу 17,2 кв.м. з виходом на балкон розміром 0,8кв.м. , а інша кімната під №3 має площу 11,7 кв. м. Вказані житлові кімнати №2 та №3 у цій квартирі є ізольовані та розташовані окремо одна від одної.

Судом встановлено, що сім`я позивача складається із трьох членів: його, дружини ОСОБА_5 і малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач проживає у спірній квартирі одна.

Площа кімнати, яку ОСОБА_3 просить виділити йому в користування, складає 17,2 кв. м, що є більшою за площу іншої кімнати, яка становить 11 кв.м.

Зважаючи на те, що між співвласниками тривають неприязні стосунки, ОСОБА_1 створювала перешкоди ОСОБА_3 у здійсненні ним права власності на належну йому 1/2 частки зазначеної квартири, що було встановлено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2019 року, та неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном, беручи до уваги зміст статей 358, 391 ЦК України, а також з урахуванням того, що позивач перебуває у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, іншим житлом не забезпечений, та має намір проживати у спірній квартирі з сім`єю, суд дійшов висновку про встановлення наступного порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , який не порушує право власності інших співвласників, а саме: виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату №2- розміром 17,2 кв.м. разом із балконом розміром 0,8кв.м., яка знаходиться у житловій квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 виділити кімнату площею, 11, 7 кв.м, а кухню розміром -6,9кв.м, вбиральню розміром - 0,9кв.м., ванну кімнату розміром-2,6 кв.м., коридор 5,5, вбудовану шафу розміром - 0,3кв.м, залишити у спільному користуванні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с. 28), рішення ухвалено на користь позивача, а тому вказані витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 2,5, ч.3 ст. 12, 81, 259-263, 268 ЦПК України, ст.ст. 358, 382, 383, 391 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Виділити ОСОБА_3 у користування житлову кімнату-2 площею 17,2 кв.м. разом із балконом розміром 0,8кв.м., а ОСОБА_1 виділити кімнату-3 площею 11, 7 кв.м, кухню розміром -6,9кв.м, вбиральню розміром - 0,9кв.м., ванну кімнату розміром-2,6 кв.м., коридор 5,5 , вбудовану шафу розміром - 0,3кв.м, залишити у спільному користуванні сторін, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 704,80грн (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта