Номер провадження 2/754/4912/19
Справа №754/3692/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Плясунової О.В.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи, які не заявлять самостійних вимог, щодо предмету спору: П`ятнадцята київська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив «Хімік-10», про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулись до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до Київської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору: П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, Житлово-будівельного кооперативу «Хімік - 10» про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

В обгрунтування своїх вимог посилаються на те, що є синами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 не склала заповіт, а отже спадкування належного їй майна відбувається в порядку чинного законодавства. Оскільки інших спадкоємців першої черги у ОСОБА_3 немає, кожен з позивачів після смерті ОСОБА_3 набув право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири.

З метою оформлення права на спадщину позивачі звернулись до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, однак отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю державної реєстрації спірної квартири, а відтак позивачі змушені звертатись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді від 15.03.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в ході розгляду справи Київською місьою радою було направлено поштою відзив до суду, згідно якого просили суд прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та слухати справу у відсутності сторони відповідача.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Від Голови правління ЖБК «Хімік-10» надійшло клопотання про слухання справи у відсутності їх представника, крім того зазначив, що правління не заперечує, щодо задоволення позовних вимог.

Від В.о . завідувача П`ятнадцятої київської державної нотаріальної конторинадійшло клопотання про слухання справи у відсутності їх представника.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи у відсутності представників Київської міської ради та третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог, щодо предмету спору: П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, Житлово-будівельного кооперативу «Хімік-10».

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що на підставі рішенням № 280 Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 09.02.1982 року, було видано Довідку ЖБК «Хімік-10» від 21.12.2017 № 160, згідно якої ОСОБА_3 є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 . Сума пайового внеску за вказану квартиру сплачена 28.07.1983 року в повному обсязі (а.с.10).

Вказана квартира розташована на 4-му поверсі 16-ти поверхового будинку, квартира 3-х кімнат, ізольована, складається із окремих кімнат, кухні, коридора, туалета, ванної кімнати, балконів, загальна площа з лоджією 83, 6 кв.м.

Згідно з довідкою ЖБК «Хімік-10» від 18.12.2017 № 158 виданої ОСОБА_3 , зазначено що остання є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , є синами ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, серії НОМЕР_1 , виданого відділом ЗАГС Ватутінського РВК м. Києва, а/з №1906, та серії НОМЕР_3 , виданого відділом ЗАГС Київської області 23 червня 1978 року, а/з № 67 (а.с.6, 7).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років, після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно (а.с.8).

Згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 27.01.2017 № 2781 виданої на замовлення нотаріальної контори, вказана квартира до 2013 року не зареєстрована та згідно даних реєстру речових прав (який діє з 2013 року) інформація про зазначену квартиру відсутня (а.с.105).

Згідно з вимогами ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Так, згідно з вимогами ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Аналогічні положення викладені в п.5-1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно з вимогами ст. 384 ЦК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до ст.ст.1268,1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Позивачі, як спадкоємці першої черги звернулися до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких була заведена спадкова справа № 1687/2016.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Малюги О.А. від 08.02.2019 № 865, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних долях кожному на квартиру у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на майно (а.с.109 - зворотна сторона).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Оскільки спадкодавець за життя повністю сплатила пайовий внесок за спірну квартиру, що підтверджується довідками виданими ЖБК «Хімік-10» то вона набула право власності на неї, а відтак таке право увійшло до складу спадщини, що залишилась після її смерті.

Оскільки, як вже було зазначено вище, правовстановлюючий документ на квартиру відсутній, але вона входить до складу спадщини, а позивачі єдині спадкоємці, які прийняли спадщину, суд приходить до висновку про визнання за ними права власності на квартиру АДРЕСА_1 , в рівних долях в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77-81, 89, 259, 263 - 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 331, 384, 392, 1217, 1223, 1261, 1267-1269, 1298 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , (РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 83,60 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м. в порядку спадкування за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , (РНОКПП - НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 83,60 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м. в порядку спадкування за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Суддя: