25.06.2019 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.,
за участі секретаря судового засідання Давиденко Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Поліщук Андрій Ігорович про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації майна,-
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2013 №2665 ОСОБА_2 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 . 10.08.2017 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Поліщук А.І. (далі - нотаріус) зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.08.2017 року. На даний час ОСОБА_3 є власником квартири. Вищезазначений договір купівлі-продажу квартири від 10.08.2017 №1257 є недійсним, оскільки укладений на підставі підроблених документів, а вказана квартира вибула поза волею ОСОБА_2 за таких обставин.
Так, невстановлена на даний час особа, підробивши паспорт ОСОБА_2 , використовуючи паспорт серії НОМЕР_1 від 06.04.2002, який видавався на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який рахується втраченим, видаючи себе за ОСОБА_2 прибула до приватного нотаріуса Поліщука А.І. з наміром відчужити квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3
Надалі, нотаріус, будучи введеним в оману підробленим паспортом, 10.08.2017 посвідчив достовірність договору купівлі-продажу квартири номер 1257 від 10.08.2017, зареєструвавши право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .
Позивач вважає, що в даному випадку, єдиним способом захисту своїх прав є звернення до суду.
Від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву, заперечень на позовну заяву не надходило.
Третя особа приватний нотаріус Поліщук А.І. подав до суду заяву про розгляд даної справи без його участі, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 280 ЦПК України у разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
На підставі викладеного, ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд без участі сторін.
Дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що згідно витягу із Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1485158 від 21.03.2013 року, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.03.2013 №2665 ОСОБА_2 набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.9-11)
Згідно договору купівлі-продажу №1257 від 10.08.2017 року квартири ОСОБА_2 зобов`язалася передати у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . (а.с.48-50)
Відповідно до листа управління державної міграційної служби України в Житомирській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Житомира документована Корольовським РВ УМВС України в Житомирській області паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 від 29.01.2002 року. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 від 06.04.2002 року виданий на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Гайки Бердичівського району Житомирської області. Відповідно до службових відміток Ф№1, 03.06.2005 року надійшов запит з Бердичівського РВ УМВС щодо втрати/крадіжки вищезазначеного паспорта. (а.с.15)
Нотаріус , будучи введеним в оману підробленим паспортом, 10.08.2017 року посвідчив достовірність договору купівлі-продажу квартири номер 1257 від 10.08.2017 року, зареєструвавши право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .
Згідно висновку експерта №1/3-311 від 12.11.2018 року Житомирського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, досліджуваний рукописний текст у графі «ПРОДАВЕЦЬ» на третій сторінці договору купівлі-продажу квартири укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №1257, від 10.08.2017 року, виконаний, ймовірно, не ОСОБА_2 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_2 у графі «ПРОДАВЕЦЬ» на третій сторінці договору купівлі-продажу квартири укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №1257, від 10.08.2017 року, виконаний, ймовірно, не ОСОБА_2 , а іншою особою. Досліджуваний рукописний текст у графі «ПІДПИС» довіреності зареєстрованої в реєстрі за №1060, від 28.07.2017 року, виконаний, ймовірно, не ОСОБА_2 , а іншою особою. Досліджуваний підпис від імені ОСОБА_2 у графі «ПІДПИС» довіреності зареєстрованої в реєстрі за №1060, від 28.07.2017 року, виконаний, ймовірно, не ОСОБА_2 , а іншою особою. (а.с.101-111)
Відповідно до ст. 665 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 659 ЦК України продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.
Частина перша ст. 662 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Стаття 667 ЦК України закріплює обов`язок продавця зберігати товар, не допускаючи його погіршення, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.
Частиною третьою ст. 6 ЦК України унормовано, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин можу бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 228 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, незаконне заволодіння ним. У такому разі він може бути визнаний недійсним. При цьому, при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні.
На підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Отже, ОСОБА_2 наміру продавати належну їх квартиру АДРЕСА_1 не мала, договір купівлі-продажу квартири від 10.08.2017 року не укладала та не підписувала, спірний об`єкт відчужили протиправно невстановлені особи, тобто зміст правочину суперечить нормам ЦК України, що відповідно до ст. 203 та ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.
На підставі чого, суд визнає Договір купівлі-продажу №1257 від 10.08.2017 року недійсним.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 ч. ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч. 1 ст. 386 ЦК України).
Пункт третій частини першої ст. 388 ЦК України визначає однією з підстав для витребування власником майна від добросовісного набувача, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Тобто, за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним Договір купівлі-продажу №1257 від 10.08.2017 року, ОСОБА_3 вважається добросовісним набувачем, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України ОСОБА_2 законно та обґрунтовано заявляє позовну вимогу про витребування майна з володіння ОСОБА_3
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Суд дійшов до висновку про задоволення похідної вимоги та скасувати рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36563616 від 10.08.2017 року про реєстрацію права власності спірної квартири за ОСОБА_3 та припинення права власності за ОСОБА_2 ..
Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 6, 202, 203, 215, 216, 228, 328, 388, 392, 659, 662, 665, 667 ЦК України суд, -
Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Поліщук Андрій Ігорович про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації майна - задовольнити у повному обсязі.
Визнати Договір купівлі-продажу №1257 від 10.08.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - недійсним та безоплатно повернути квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 у приватну власність.
Скасувати рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36563616 від 10.08.2017 року про реєстрацію права власності спірної квартири за ОСОБА_3 та припинення права власності за ОСОБА_2 ..
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3111,90 грн.
Рішення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Поліщук Андрій Ігорович, адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя Н.Ф. Слюсарчук