ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3915/19

Головуючий у першій інстанції - Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/936/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Чепурною Наталією Вікторівною, на заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 травня 2019 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 14.05.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилався на те, що 30.07.2018 придбав у відповідача мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5A» та чохол до нього у кіоску, що розташований на тролейбусній зупинці «Борисенко» (пр-т Миру), де відповідач працював продавцем мобільних телефонів, флешок, стартових пакетів тощо. За мобільний телефон та чохол позивач сплатив 3100,00 грн. Позивач посилається, що на початку жовтня телефон почав погано працювати, у зв`язку з чим він звернувся до ОСОБА_2 про обмін на якісний телефон в період гарантійного строку, але кіоск, де було придбано телефон, змінив свій профіль, та відповідача там не було на підставі чого позивач звернувся до Чернігівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області, на даний час конфлікт не врегульовано.

Зазначає, що з моменту придбання неякісного телефону стан здоров`я позивача дуже сильно погіршився, перебуває на обліку в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні, під наглядом у лікаря-психіатра, неправомірними діями відповідача позивачу заподіяно моральні страждання, які тривають і досі.

В позові ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 3100,00 грн майнової шкоди; 2000,00 грн моральної шкоди; зобов`язати ОСОБА_2 прийняти від позивача неякісний мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5A» та чохол до нього, загальною вартістю 3100,00 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.05.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача - відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що позивачем не доведено факт укладення з відповідачем усного або письмового договору, не надано розрахункового документу на придбання мобільного телефону з чохлом, а копія гарантійного талону не містить особу покупця та продавця товару, вартість товару, тому не є достатнім доказом у підтвердження придбання телефону та чохла.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.05.2019, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За доводами скарги рішення місцевого суду є незаконним, необґрунтованим, неправильно встановлені обставини у справі.

В обґрунтування укладеності між сторонами договору купівлі-продажу заявник посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 особисто підтвердив продаж телефону позивачу, та запевнив останнього у залагодженні конфлікту, такі твердження викладені у Висновку про результати перевірки по заяві ОСОБА_1 від 24.12.2018 наданому Чернігівським відділом поліції ГУНП в Чернігівській області.

У скарзі зазначає, що судом залишено без розгляду клопотання позивача про виклик в якості свідка старшого дільничного офіцера поліції відділу превенції Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, майора поліції ОСОБА_3, який би підтвердив факт придбання телефону, що вбачається з пояснень ОСОБА_2 .

За доводами скарги, судом не було роз`яснено право позивача на заявлення клопотання про призначення експертизи для встановлення недоліків придбаного товару.

В обґрунтування моральної шкоди заявник посилається на те, що протягом тривалого часу відчуває біль, гнів, обурення, має негативні зміни у житті, позивач є заручником недобросовісного ставлення продавця, порушення прав позивача на придбання товару належної якості.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в обґрунтування наявності підстав для задоволенння позову позивач посилався, що у грудні 2018 ОСОБА_1 звернувся до Начальника Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області з заявою, в якій зазначив, що 30.07.2018 придбав мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5A» у кіоску, що розташований на тролейбусній зупинці «Борисенко» (проспект Миру), що недалеко від кафе - бар «Каспі». Продавець кіоску займався продажем мобільних телефонів, флешок, стартових пакетів, мишок тощо. На початку жовтня 2018 мобільний телефон став не працювати у зв`язку з чим покупець поїхав до продавця для обміну товару на якісний в період гарантійного строку, але продавця телефону там уже не було, кіоск змінив свій профіль.

У вказаній заяві ОСОБА_1 просив доручити дільничному інспектору, який за територіальністю обслуговує мікрорайон зупинка «Борисенко» допомогти встановити ПІБ продавця мобільного телефону, його місцезнаходження (місце роботи) та його контактний телефон (а.с. 9).

Матеріали справи містять висновок від 24.12.2018 про результати перевірки по заяві ОСОБА_1 , з якого вбачається, що в ході перевірки було встановлено особу продавця мобільного телефону, який в телефонній розмові пообіцяв улагодити даний конфлікт (а.с. 11).

У справі мається копія гарантійного талону від 25.07.2018, серійний номер (ІМЕІ) 13463 (а.с. 12-14).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено факт укладення з відповідачем усного або письмового договору, не надано розрахункового документу на придбання мобільного телефону з чохлом до нього, а копія гарантійного талону не містить особу покупця та продавця товару, вартість товару, тому не є достатнім доказом у підтвердження придбання телефону та чохла.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

У випадку встановлення судом невідповідності зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточності формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеності підстав позову за кожною вимогою, це може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Так, позивачем у підтвердження позову не надано жодного доказу придбання у відповідача товару, в даному випадку мобільного телефону та чохла до нього, як це визначено пунктом 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція; підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Суд констатував, що позивач не виконав вимоги процесуального законодаства України і не довів у суді факт укладення з відповідачем усного або письмового договору на придбання мобільного телефону «Xiaomi Redmi 5A» разом із чохлом загальною вартістю 3100 грн, оскільки ним не надано ані примирнику договору купівлі-продажу, укладеного в письмовій формі, ані розрахункового документу.

Приєднана до справи копія гарантійного талону не відповідає вимогам щодо повноти і достатності, що ставляться до письмових доказів, оскільки в цьому талоні не вказано особу покупця та особу продавця товару, а також вартість проданого товару (а.с. 12-14).

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції з врахуванням заявлених вимог, правильно відмовив у задоволенні позову на підставі його недоведеності належними доказами.

Твердження заявника в апеляційній скарзі про укладеність між сторонами договору купівлі-продажу, з посиланням на Висновок про результати перевірки по заяві ОСОБА_1 від 24.12.2018 Чернігівським відділом поліції ГУНП в Чернігівській області, не є належним та допустимим доказом укладення такого договору, якому дана правова оцінка судом першої інстанції.

Суд першої інстанції послався, що наявне у справі листування відповідача з Чернігівським відділом поліції з приводу встановлення особи, яка здійснювала продаж мобільних телефонів на зупинці громадського транспорту « Борисенко » (а.с. 9-11), є недопустимими доказами, а тому при вирішені спору судом до уваги не приймається. Як не можуть бути підставою для задоволення позову і доводи, щодо підтвердження обставин показами свідків про особисте запевнення відповідачем ОСОБА_2 про залагодження виниклого конфлікту, оскільки не свідчить про визнання позову.

Не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду посилання у скарзі про не роз`яснення судом права позивача на заявлення клопотання про призначення експертизи для встановлення недоліків придбаного товару, оскільки такі доводи не є підставою для скасування правильного по суті рішення.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного вище не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і доводи скарги щодо моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції, у межах позовних вимог, повно та всебічно з`ясував всі обставини, які мають значення для справи.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 12.07.2019.

Головуючий Судді: