Дата документу 16.10.2019
Справа № 334/2248/19
Провадження № 2/334/2203/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алейніковій О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власності шляхом зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що їй на праві приватної власності на підставі ухвали Ленінського районного суду про затвердження мирової угоди від 19.11.2018 року належить квартира АДРЕСА_1 .

У даному житловому приміщенні зареєстрований, але не проживає, відповідач ОСОБА_2 , який, згідно умов мирової угоди зобов`язався відразу після укладання мирової угоди до закінчення робочого дня 09 листопада 2018 року знятись з реєстрації місця проживання у зазначеній квартирі, однак на теперішній час відповідач цього не зробив.

Реєстрація і не проживання відповідача у вказаному житловому приміщенні перешкоджає позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном. Позивачка просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та стягнути з останнього витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. на користь позивачки.

В судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд позову без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позову у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом установлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі ухвали суду Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2019 у провадженні № 2/334/177/18, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158727238.

Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі і не проживання в неї перешкоджає власнику реалізовувати надані законом права вільно розпоряджатися належним майном.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно до ч. 1 ст.383 ЦК України власник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

З`ясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в квартирі, не несе жодних обов`язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймає участі у поточних витратах на утримання квартири, усі витрати, пов`язані з утриманням житла, несе позивач.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстрації місця проживання залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71,72,116,156 ЖК України та ст. 405 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, не заперечує щодо задоволенні позовних вимог, у даній квартирі не проживає без поважних причин, не несе обов`язків щодо утримання будинку, та залишається зареєстрованим в ньому, що спричиняє позивачці додаткові матеріальні витрати за відповідача, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування квартирою, оскільки не користується нею, не цікавиться спірним приміщенням та намірів щодо користування житлом на протязі тривалого часу не виявляє.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Квитанцією №4869 від 20.03.2019 року, видана Адвокатським бюро «Адвокат Гришин О.М.», підтверджена сплата ОСОБА_1 послуг адвоката Гришина О.М. у розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Питання про судові витрати вирішити відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 та ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 77-79, 263-265, 280, 354 ЦПК України,ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст.9, 156 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Гнатюк