Постанова

Іменем України

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 372/4917/13-ц

провадження № 61-11606св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «Аптекарь», публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» в місті Обухів, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лезіс», приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Надія Романівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Гринько Ангеліна Павлівна

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», подану його представником Тимченком Ярославом Павловичем, на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 січня 2014 року, ухвалене у складі судді Мори О. М, та рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року, ухвалене колегією у складі суддів: Воробйової Н. С.,

Верланова С. М., Березовенко Р. В., та касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь», подану його представником Куришко Іваном Ігоровичем, на рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області (далі - ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області), приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь»

(далі - ТОВ «Аптекарь»), публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство «Платинум Банк»

(далі - ПАТ «Платинум Банк»), товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Лезіс» (далі - ТОВ «Фірма «Лезіс»), приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Гринько А. П., про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, протоколів, свідоцтв, актів, договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фірма «Лезіс» укладено генеральний кредитний договір

№ GCREF., за умовами якого банк відкрив ТОВ «Фірма «Лезіс» невідновлювальну відкличну кредитну лінію зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 3 100 000 грн строком повернення до 26 жовтня 2016 року.

27 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фірма «Лезіс» укладено кредитний договір № REF., за умовами якого ТОВ «Фірма «Лезіс» отримало кредит у розмірі 2 305 000 грн строком на 60 місяців зі сплатою 19,4% за користування кредитом.

В цей же день між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фірма «Лезіс» укладено кредитний договір № BDL., за умовами якого ТОВ «Фірма «Лезіс» отримало кредит у розмірі 795 000 грн строком на 60 місяців зі сплатою 20,2% за користування кредитом.

В забезпечення належного виконання ТОВ «Фірма «Лезіс» зобов`язання за кредитним договором, між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1

27 жовтня 2011 року укладено договір іпотеки, на підставі якого позивач передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно: аптеку, загальною площею 483,7 кв.м, будівлю комерційних послуг, загальною площею 191,1 кв.м, земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, розташовані по АДРЕСА_1 ; магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 39,8 кв.м, земельну ділянку, загальною площею 0,0049 га, розташовані по АДРЕСА_2 .

04 квітня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О. за договором іпотеки від 27 жовтня 2011 року вчинено виконавчий напис № 354 про звернення стягнення на вказане нерухоме майно в рахунок стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 3 192 725,80 грн.

17 квітня 2012 року вказаний виконавчий напис пред`явлено до виконання до УДВС ГУЮ в Київській області, у зв`язку з чим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Київській області Токарем Д. А. відкрито виконавче провадження № 32213480 про примусове виконання виконавчого напису.

30 січня 2013 року проведено прилюдні торги з реалізації належного позивачу на праві власності нерухомого майна. Переможцем торгів стала ОСОБА_2 згідно з протоколами про проведення прилюдних торгів та затвердженими державним виконавцем актами про реалізацію предмета іпотеки.

06 лютого 2013 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р. були видані свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Посилаючись на те, що прилюдні торги проведено з порушенням норм законодавства, оскільки її не було повідомлено про день і час проведення торгів та про продаж належного їй на праві власності майна, та на те, що звіт про оцінку майна на момент його реалізації втратив чинність, а відчуження ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу придбаного на прилюдних торгах майна здійснено з порушенням вимог закону, позивач просила визнати недійсними результати прилюдних торгів, протоколи, свідоцтва, акти та договори і витребувати майно з чужого незаконного володіння.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 січня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 позові відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, виходив із відсутності підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання оспорюваних договорів купівлі-продажу недійсними, оскільки торги проведено з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» і Тимчасового положення та відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку».

При цьому суд першої інстанції зазначив, що звіт про оцінку майна на момент проведення прилюдних торгів не втратив чинності, тому що з моменту підписання звіту 08 червня 2012 року до моменту передачі нерухомого майна на прилюдні торги 06 вересня 2012 року передбачений частиною п`ятою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» строк чинності звіту про оцінку майна не сплинув.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Справа переглядалась в апеляційному порядку неодноразово.

Останнім рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 січня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 30 січня 2013 pоку з продажу аптеки під літерою «А», загальною площею 483,7 кв.м, та будівлі комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 також земельної ділянки, площею 0,0600 га, що розташована за розташованої за цією ж адресою, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що належали на праві власності ОСОБА_1 .

Визнано недійсними результати прилюдних торгів, які відбулися 30 січня 2013 pоку, з продажу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а також земельної ділянки, площею 0,004979 га, розташованої за вказаною адресою, з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що належали на праві власності ОСОБА_1

Визнано недійсним протокол № 1-284/12/ПР-І проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_1 від 30 січня

2013 pоку, затверджений заступником директора ПП «СП «Юстиція» ОСОБА_5 30 січня 2013 року.

Визнано недійсним протокол № 2-284/12/ПР-І проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_1 від 30 січня

2013 pоку, затверджений заступником директора ПП «СП «Юстиція» ОСОБА_5 30 січня 2013 року.

Визнано недійсним акт № 32213480/2 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки 05 лютого 2013 pоку, затверджений начальником ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області Штепою С. О. 05 лютого 2013 року.

Визнано недійсним акт № 32213480-1/2 державною виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 05 лютого 2013 року, затверджений начальником ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області Штепою С. О. 05 лютого 2013 року.

Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане 06 лютого 2013 року ОСОБА_2 . приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р. щодо аптеки під літерою «А», загальною площею 483,7 кв.м та будівлі комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, площею 0,0600 га, розташована за вказаною адресою, кадастровий номер НОМЕР_1 .

Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, видане 06 лютого 2013 року ОСОБА_2 . приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р. щодо магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв.м, що розташований за адресою:

АДРЕСА_2 , а також земельної ділянки, площею 0,004979, що розташована за вказаною адресою, з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер НОМЕР_2 .

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_2

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,004979 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням земельної ділянки: для комерційного використання, кадастровий номер НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_2 .

Витребувано на користь ОСОБА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 , орендарів - ТОВ «Аптекарь», ПАТ «Креді Агріколь Банк» в особі Відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «Креді Агріколь Банк» в місті Обухів, фізичної особи-підприємця ОСОБА_4:

аптеку під літерою «А», загальною площею 483,7 кв.м, та будівлю комерційних послуг під літерою «Б», загальною площею 191,1 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що розташована за цією ж адресою;

магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» під літерою «А», загальною площею 39,8 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку, площею 0,004979 га, з цільовим призначенням земельної ділянки - для комерційного використання, кадастровий номер: НОМЕР_2 , що розташована за цією ж адресою.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що електронні торги відбулися з порушенням статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки звіт про оцінку майна, складений та підписаний 08 червня 2012 року, станом на 30 січня 2013 року (на день проведення прилюдних торгів) втратив чинність, а новий звіт державним виконавцем отриманий не був.

Також апеляційний суд зазначив, що вказане нерухоме майно вибуло із власності ОСОБА_1 без її волі та згоди, на підставі виконавчого напису № 354, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 04 квітня 2012 року ОСОБА_6 , який рішенням Апеляційного суду Київської області від 23 березня 2015 року у справі № 372/4940/14-ц визнано таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, апеляційний суд виходив із неповідомлення ОСОБА_1 про дату та час проведення прилюдних торгів належним чином, оскільки за адресою вказаною у повідомленні ПП «СП «Юстиція» вона не проживала і не отримувала вказані листи, що позбавило її можливості доступу до участі у торгах, ознайомлення з результати торгів та своєчасного оскарження їх результатів.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу аптеки, будівлі комерційних послуг, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та земельних ділянок площею 0,0600 га та 0,004979 га, укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнання недійсними державних актів на право власності на спірні земельні, що видані ОСОБА_3 ; визнання недійсними договорів оренди аптеки, укладених з ТОВ «Аптекарь», ПАТ «Креді Агріколь Банк» в особі відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «Креді Агріколь Банк» в м. Обухів,

ФОП ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору оренди магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», апеляційний суд виходив з обрання позивачем неправильного способу захисту порушеного права. Зазначив, що оскільки майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися з позовом про витребування майна, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Тому апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині витребування майна з володіння ОСОБА_3 , а також

орендарів - ТОВ «Аптекарь», ПАТ «Креді Агріколь Банк» в особі відділення Київської регіональної дирекції ПАТ «Креді Агріколь Банк» в місті Обухів та ФОП ОСОБА_4 .

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій 04 лютого 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник

ПАТ «Платинум Банк» Тимченко Я. П., посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року та змінити рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 січня

2014 року, відмовивши у задоволенні позову з підстав пропуску позовної давності.

У касаційній скарзі, поданій 04 лютого 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ТОВ «Аптекарь» Куришко І. І., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року і залишити в силі рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 січня 2016 року.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Платинум Банк» та витребувано матеріали цивільної справи № 372/4917/13-ц з Обухівського районного суду Київської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Аптекарь» і зупинено виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

12 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 372/4917/13-ц передано судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ПАТ «Платинум Банк» мотивована тим, що звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 посилалась на проведення публічних торгів всупереч ухвали Обухівського районного суду Київської області

від 18 вересня 2012 року про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 354 від 04 квітня 2012 року та ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 вересня 2012 року, однак апеляційний суд в оскаржуваному рішення не навів мотивів щодо прийняття чи відхилення вказаних доводів позивача.

Також заявник вказував, що апеляційний суд у рішенні не зазначив мотивів прийняття чи відхилення доводів ОСОБА_1 щодо порушення вимог законодавства про банкрутство та виконавче провадження під час підготовки та проведення прилюдних торгів.

У касаційній скарзі ПАТ «Платинум Банк» вказує на неврахування судами попередніх інстанцій заяви про застосування наслідків спливу позовної давності. Статтею 48 Закону України «Про іпотеку» визначена спеціальна позовна давність тривалістю три місяці щодо пред`явлення позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійсними. На думку заявника, звернувшись із позовом після спливу 9 місяців з дня проведення прилюдних торгів, ОСОБА_1 пропустила вказаний строк, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Також заявник вказує на помилковість висновків апеляційного суду щодо неповідомлення позивача про дату і час проведення прилюдних торгів, як на підставу для визнання торгів недійсними, оскільки повідомлення боржника про дату і час проведення торгів здійснено у визначеному законом порядку шляхом направлення їй листів та оголошень про проведення торгів у засобах масової інформації. На думку заявника, цей висновок суду апеляційної інстанції не відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, згідно якої, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними.

Касаційна скарга ТОВ «Аптекарь» мотивована помилковістю висновків апеляційного суду про наявність підстав для визнання публічних торгів недійсними, оскільки ОСОБА_1 повідомлялась про проведення виконавчих дій, проведення аукціону та початкову вартість майна, не оскаржувала оцінку майна, дії державного виконавця та організатора торгів. Вказує, що позивач не довела як порушення свого суб`єктивного права так і того, що початкова вартість майна визначена державним виконавцем, є нижчою за його дійсну вартість.

ТОВ «Аптекарь» також вказує, що апеляційний суд не надав оцінки доказам, що свідчать про належне повідомлення позивача про дату і час проведення прилюдних торгів, стартову ціну продажу арештованого майна та про результат прилюдних торгів.

Крім того ТОВ «Аптекарь» вважало що апеляційним судом безпідставно не були застосовані наслідки спливу позовної давності на підставі заяви

ПП «СП «Юстиція» поданої до суду першої інстанції до ухвалення рішення у справі.

Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на касаційні скарги

У поданих запереченнях на касаційну скаргу представник

ОСОБА_1 - адвокат Кравченко А. В. посилається на те, що подані заявниками касаційні скарги не підлягає задоволенню, оскільки їх доводи не спростовують висновків апеляційного суду, а оскаржене рішення суду апеляційної інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства. Судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права, при розгляді справи не було допущено порушення норм процесуального права.

Просив врахувати, що від дня підписання звіту про оцінку майна до дня проведення прилюдних торгів пройшло більше шести місяців та що після закінчення цього строку обов`язковою умовою для призначення і проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Апеляційний суд врахував висновки і мотиви, з яких Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 02 вересня 2015 року скасував попередню ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 вересня 2014 року у цій же справі та направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про проведення прилюдних торгів та їх наслідків зазначив, що з 02 жовтня 2012 року і на час проведення прилюдних торгів вона була зареєстрована у будинку АДРЕСА_3 , а повідомлення щодо реалізації належного їй майна ПП «СП «Юстиції» надсилало за іншою адресою, що позбавило позивача можливості прийняти участь у прилюдних торгах, ознайомитись з їх результатами та своєчасно їх оскаржити.

Щодо доводів касаційної скарги про сплив строків позовної давності зазначив, що ОСОБА_1 дізналась про порушення свого права лише після скасування Вищим господарським судом України 30 липня 2013 року ухвали господарського суду Харківської області від 26 лютого 2013 року та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 22 квітня 2013 у справі № 922/012/13-г, якими було визнано недійсними результати вказаних прилюдних торгів. Вказані обставини вважає поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Представник ПАТ «Креді Агріколь Банк» Максименко В.О. у своїх письмових поясненнях, які надійшли до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 08 квітня 2016 року вважав касаційні скарги ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Аптекар» законними та обґрунтованими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, з 27 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та

ТОВ «Фірма «Лезіс» було укладено генеральний кредитний договір

№ GCREF., за умовами якого банк відкрив ТОВ «Фірма «Лезіс» невідновлювальну відкличну кредитну лінію зі встановленням кредитного ліміту в розмірі 3 100 000 грн строком повернення до 26 жовтня 2016 року.

27 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фірма «Лезіс» укладено кредитний договір № REF., за умовами якого

ТОВ «Фірма «Лезіс» отримало кредит у розмірі 2 305 000 грн строком на

60 місяців зі сплатою 19,4% за користування кредитом.

Суди також встановили, що 27 жовтня 2011 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фірма «Лезіс» укладено кредитний договір № BDL., за умовами якого ТОВ «Фірма «Лезіс» отримало кредит у розмірі 795 000 грн строком на 60 місяців зі сплатою 20,2% за користування кредитом.

В цей же день між ПАТ «Платинум Банк» як кредитором/іпотекодержателем і ОСОБА_1 як іпотекодавцем/майновим поручителем на забезпечення належного виконання ТОВ «Фірма «Лезіс» умов кредитних договорів було укладено договір іпотеки, на підставі якого позивач передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно: аптеку, загальною площею 483,7 кв.м, будівлю комерційних послуг, загальною площею 191,1 кв.м, земельну ділянку, загальною площею 0,06 га, розташовані по АДРЕСА_1 ; магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 39,8 кв.м, земельну ділянку, загальною площею 0,0049 га, розташовані по АДРЕСА_2 .

Суди також встановили, що 04 квітня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О. за договором іпотеки від 27 жовтня 2011 року вчинено виконавчий напис № 354 про звернення стягнення на вищевказане нерухоме майно в рахунок стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 3 192 725,80 грн.

17 квітня 2012 року вказаний виконавчий напис пред`явлено до виконання до УДВС ГУЮ в Київській області, у зв`язку із чим державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ в Київській області Токарем Д. А. відкрито виконавче провадження № 32213480 про примусове виконання виконавчого напису.

08 червня 2012 року товариством з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» (далі - ТОВ «Українська експертна група») надано висновок про оцінку спірного майна, згідно якого вартість спірного нерухомого майна складала 1 787 734 грн.

06 вересня 2012 року ВПВР УДВС ГУЮ у Київській області укладено з

ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» договір про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна (предмета іпотеки) за виконавчим написом від 04 квітня 2012 року № 354.

Судами встановлено, що листом від 10 січня 2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» повідомило учасників виконавчого провадження, у тому числі боржника, про день, час, місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну предмета іпотеки 1 787 734 грн. Оголошення про проведення прилюдних торгів були опубліковані в газеті «Експрес-Об`ява» № 2 від 18 січня 2013 року та газеті «Aviso Plus» № 4 від 14 січня 2013 року.

30 січня 2013 року проведено прилюдні торги з реалізації належного ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна. Переможцем торгів стала ОСОБА_2 згідно з протоколами про проведення прилюдних торгів та затвердженими державним виконавцем актами про реалізацію предмета іпотеки.

06 лютого 2013 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Щур Н. Р. видані свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28 березня 2015 року у справі №372/4940/14-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Платинум Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Сергеєв О. О., ТОВ «Фірма «Лезіс», управління державної виконавчої служби, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий напис вчинений 04 квітня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 354 визнано таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», статті 35 Закону України «Про іпотеку», інших норм чинного законодавства.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на момент розгляду справи апеляційним рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої

статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Правова природа продажу майна з прилюдних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених вимогами чинного законодавства.

Частиною третьою статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону чинній на час проведення прилюдних торгів, передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

За частиною першою статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час проведення прилюдних торгів) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини п`ятої статті 58 Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Верховний Суд України у справі № 6-1749цс15 (постанова від 25 листопада 2015 року) сформулював правову позицію згідно із якою на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Проведення торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який втратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Крім того встановивши, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, апеляційний суд дійшов правильного висновку про недійсність прилюдних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису.

Також в сукупності з вищенаведеними обставинами апеляційний суд дав оцінку обставинам неналежного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час проведення прилюдних торгів.

Статтею 48 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя, іпотекодавця, боржника та будь-якого учасника прилюдних торгів оскаржити результати цих торгів.

Оскарження результатів проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки, передбачене цією статтею, є пред`явленням вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах.

Оскарження результатів торгів відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» означає можливість оскаржити договір, укладений на прилюдних торгах, як з підстав невідповідності його вимогам ЦК України, зокрема статей 203, 215 ЦК України, так і з підстав, передбачених

статтями 45-47 Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі статтею 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна.

У справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку».

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту

(частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України).

Доводи касаційних скарг ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Аптекарь» щодо незастосування наслідків спливу позовної давності не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Так, апеляційним судом у розглядуваній справі правильно враховано, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 26 березня 2015 року у справі № 372/4940/14-ц, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визнано таким, що не підлягає примусовому виконанню виконавчий напис, вчинений 04 квітня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О, зареєстрований в реєстрі за № 354.

Крім того необхідно врахувати, що до 10 вересня 2013 року питання про визнання недійсними результатів прилюдних торгів проведених 30 січня 2013 року вирішувалось в межах господарської справи № 922/012/13-г про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом.

Зокрема ухвалою господарського суду Харківської області від 26 лютого

2013 року, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, було задоволено заяву ліквідатора ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів прилюдних торгів 30 січня 2013 року, а тому необхідності у пред`явленні ще й ОСОБА_1 окремого позову з цього ж питання в порядку цивільного судочинства не було.

Однак, в подальшому, ухвалою Вищого господарського суду України

від 30 липня 2013 року вказана ухвала господарського суду Харківської області від 26 лютого 2013 року була скасована, а справа в частині розгляду заяви ліквідатора щодо результатів прилюдних торгів, направлена на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2013 року провадження у справі № 922/012/13-г про визнання ФОП ОСОБА_1 банкрутом припинено.

Після чого 21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 сама звернулася до Обухівського районного суду Київської області із розглядуваним позовом про визнання недійсними результатів прилюдних торгів 30 січня 2013 року.

За таких обставин та з урахуванням положень частини п`ятої статті 267 ЦК України Апеляційний суд Київської області ухвалюючи рішення

18 січня 2016 року не мав правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності до вимог ОСОБА_1 .

Доводи касаційних скарг ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Аптекарь» про неврахування судами попередніх інстанцій доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про проведення виконавчих дій, проведення прилюдних торгів з реалізації спірного майна та результати торгів, на правильність висновків апеляційного суду по суті справи не впливають, оскільки підставою для визнання прилюдних торгів недійсними слугувало визнання виконавчого напису, на підставі якого їх проведено, таким, що не підлягає виконанню.

Інші доводи касаційних скарг ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Аптекарь» не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Отже, у справі, яка переглядається, апеляційний суд виконав свої обов`язки, визначені процесуальним законом (статті 212, 213, 303 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на час апеляційного перегляду справи), повно, всебічно й об`єктивно з`ясував обставини справи та надав їм належну оцінку, ухвалив рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції залишає касаційні скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо поновлення виконання рішення

Ухвалою суду касаційної інстанції від 10 березня 2017 року було зупинено виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня

2016 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки судові рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін, касаційний суд поновлює їх виконання.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 418, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», подану його представником Тимченком Ярославом Павловичем, та касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аптекарь», подану його представником Куришко Іваном Ігоровичем, залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Київської області

від 18 січня 2016 року у справі № 372/4917/13-ц.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович