КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року, ухвалене у складі судді Гапоненко А.М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 943 599,08 грн., а саме: за кредитом - 157 270,31 грн., по відсотках - 45 765,73 грн., пеня - 740 563,04 грн.

Посилається на те, що 25 грудня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 490019946, за умовами якого позичальнику було надано кредит у сумі 24 444, 75 доларів США, зі сплатою 12% річних, терміном до 25 грудня 2012 року. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з основного договору, 25 грудня 2006 року Банк та ОСОБА_1 уклали договір поруки № 490019946-П. Відповідно до умов договору поруки поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. У порушення умов договору позичальник ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 22 вересня 2014 року має відповідну прострочену заборгованість за кредитом. На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору на загальну суму 943 599, 08 грн. та судові витрати по оплаті судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 3 654, 00 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Посилається на те, що не отримувала жодних судових викликів чи повідомлень та не знала про розгляд вказаної справи, оскільки на початку 2015 року проживала за іншою адресою. Зазначає, що виникла ситуація повторного вирішення судом одного і того ж спору, що був уже розглянутий. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2014 року у справі №357/14474/13-ц за позовом ПАТ «Альфа - Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №490019946 від 25.12.2006 року та договором поруки №490019946 від 25.12.2006 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа - Банк» 123 812,99 грн. та судовий збір у сумі 1 238,12 грн.; в задоволенні іншої частини позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2014 року вказане рішення змінено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 291,17 грн. та судовий збір - 592,91 грн.; в решті рішення залишено без змін. На даний час заборгованість за кредитним договором №490019946 від 25.12.2006 року повністю погашена. 25.01.2019 року державним виконавцем Білоцерківського РВДВС ГТУЮ у Київській області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. При розгляді заяви про перегляд заочного рішення суд дійшов помилкового висновку, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2014 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 02.06.2014 року у справі №357/14474/13-ц не мають істотного значення при вирішенні даної справи. Крім того, суд помилково вважав, що при вирішенні спору у справі №357/14474/13-ц досліджувався розрахунок заборгованості станом на 25.04.2013 року, а у даній справі - станом на 22.09.2014 року. Фактично суд не встановив чи була припинена порука на день звернення позивача до суду, чи були у ПАТ «Альфа-Банк» правові підстави для звернення до ОСОБА_1 з позовними вимогами. Крім того, суд не з`ясував коли і яким чином була направлена вимога до поручителя, не перевірив чи не були порушені строки пред`явлення такої вимоги та не встановив, яка була фактична заборгованість на дату звернення позивача до суду.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Посилається на те, що твердження відповідача про подвійне стягнення заборгованості за одним кредитним договором є безпідставним з огляду на те, що у справі № 357/14474/13-ц, на яку посилається відповідач, суд досліджував розрахунок заборгованості, яка утворилась станом на 25 квітня 2013 року, а у справі № 357/16748/14-ц за позовом АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, Білоцерківський міськрайонний суд Київської області при вирішенні спору досліджував розрахунок заборгованості, яка утворилась станом на 22 вересня 2019 року. Разом з тим, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої ст. 625 ЦК України. Тобто за час виконання рішення від 14 лютого 2014 року у справі № 357/14474/13-ц сума заборгованості збільшилась. Саме ця сума і є предметом позову. Посилається на те, що при вирішенні спору судом досліджуються різні розрахунки заборгованості та за різні періоди.

Щодо неповідомлення особи про судовий розгляд справи зазначає, що копії ухвали, позовної заяви та додатків до неї було направлено за місцем проживання відповідачки, за адресою, що зазначена в довідці адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області: АДРЕСА_1 . На адресу суду повернулися конверти із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Третя особа ОСОБА_2 подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у справі.

Посилається на те, що суд не звернув увагу, що позивач знову подав позов заявляючи ті ж самі вимоги, всупереч тому, що повторне звернення до суду за наявності рішення суду, яке вступило в силу між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Суд не прийняв до уваги, що судовим рішенням, яке набрало законної сили у справі №357/14474/13-ц встановлено, що порука відносно ОСОБА_1 припинилася з 26.06.2013 року і позивачу в задоволенні вимог відносно ОСОБА_1 відмовлено.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились у судове зсідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_2 не виконує належним чиномсвої зобов`язання за кредитним договором укладеним 25.12.2006 року, у результаті чого станом на 22.09.2014 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом - 11658,54 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 157 270,31 грн., за відсотками - 3 392,64 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 45765,73 грн. та пені - 54 898,37 дол. США, що за курсом НБУ складає - 740563,04 грн.

За умовами договору поруки, укладеного 25.12.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 , відповідач як поручитель, поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому; поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

На виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на даний час вимога не виконана, тому заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору підлягає стягненню у судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 25 грудня 2006 року Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 490019946. Відповідно до умов договору позивач надав позичальникові кредит у сумі 24444,75 дол. СШАна строк до 25.12.2012 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних.

Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальникаОСОБА_2 , що випливають з основного договору, 25.12.2006 року позивач та ОСОБА_1 уклали договір поруки № 490019946-П.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки, у відповідності з цим Договором Поручитель поручається за виконання Боржником наступних обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: а) обов`язок повертати Заставодержателю Кредит Рівними частинами, у терміни, визначені у Графіку повернення, який наведено у додатку №1 до Основного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25.12.2012 року; б) обов`язок щомісяця сплачувати Заставодержателю проценти за користування Кредитом у терміни, визначені Графіком повернення, та на інших умовах, передбачених Основним договором; в) обов`язок у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 (десяти) днів з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути Заставодержателю Кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із Основного договору; г) обов`язок сплатити Заставодержателю неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні Заставодержателю невиконанням або неналежним виконанням Заставодавцем своїх зобов`язань за Основним договором.

В п. 3.1. Договору поруки вказано, що Боржник та Поручитель відповідають перед Банком за порушення обов`язків, перелічених у статті 2 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

Згідно до п. 3.2. Договору поруки, передбачена статтею 3.1 цього Договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить прострочення виконання будь-якого з обов`язків, зазначених у пункті 2.1. цього Договору.

Відповідно до п. 5.3 Договору поруки, договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печаткою Банку і діє до повного виконання зобов`язань Боржника за Основним договором.

24 листопада 2014 року ПАТ «Альфа - Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору № 490019946 від 25.12.2006 року та станом на 22.09.2014 року становить - 943 599,08 грн. і складається з наступного:

- 157 270,31 грн. - заборгованість за кредитом;

- 45 765,73 грн. - заборгованість по відсотках;

- 740 563,04 грн. - заборгованість по пені.

Посилається на те, що на виконання умов договору позичальнику та поручителю була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на часподання позовної заяви вимога не виконана.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно до ч.1 ст. 554 ЦК Україниу разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В п. 5.3 Договору поруки від 25.12.2006 року №490019946-П, вказано, що договір поруки діє до повного виконання зобов`язань Боржника за Основним договором.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору №490019946 від 25.12.2006 року, день настання строку виконання основного зобов`язання 25.12.2012 року.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа - Банк» 123 812,99 грн. та судовий збір в сумі 1 238,12 грн. Відмовлено в задоволенні іншої частини позову. (а.с.75-80).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 червня 2014 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2014 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 291,14 грн. та судовий збір - 592,91 грн. В решті рішення залишено без змін. (а.с.81-82).

Стосовно позовних вимог про стягнення з поручителя ОСОБА_1 на користь позивача за кредитним договором №490019946 від 25.12.2006 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області виходив з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п. 24 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

В п. 5.3 Договору поруки від 25.12.2006 року №490019946-П, вказано, що договір поруки діє до повного виконання зобов`язань Боржника за Основним договором.

Як вбачається з п. 1.1 кредитного договору №490019946 від 25.12.2006 року, день настання строку виконання основного зобов`язання 25.12.2012 року.

ПАТ «Альфа - Банк» поручителю ОСОБА_1 направлялася вимога про дострокове повернення кредиту вих. 52770-102 б/б від 04.07.2013 року за адресою, яка вказана у Договорі поруки від 25.12.2006 року, а саме: АДРЕСА_2 , в якій вказано, що станом на 25.04.2013 року прострочення платежу за кредитним договором №490019946 від 25.12.2006 року складає 1 796 днів, загальна сума заборгованості становить 130 617,18 USD, у тому числі штрафні нарахування 116 256,70 USD. Наведене підтверджується копією вказаної вимоги про дострокове повернення кредиту, копією реєстру №141 рекомендованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України від 04.07.2013 року, копією списку №13871 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, копією фіскального чеку Укрпошти від 05.07.2013 року.

З матеріалів цивільної справи №357/14474/13-ц 2/357/239/14 вбачається, що позивач 20.07.2013 року направив поштою свій вищевказаний позов до Солом`янського районного суду м. Києва, що підтверджується конвертом у якому містився вказаний позов, у Солом`янському районному суді м. Києва вищевказана справа була зареєстрована 22.07.2013 року, а у Білоцерківському міськрайонному суді позов був зареєстрований 10.10.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки позов ПАТ «Альфа - Банк» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (25.12.2012 року) не пред`явив вимоги до поручителя ОСОБА_1 , то відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука є припиненою.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно відмовити в задоволенні його позову про стягнення з поручителя ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №490019946 від 25.12.2006 року.

Рішення набрало чинності 02.06.2014 року.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2014 року, яке набрало законної сили та є чинним, встановлено припинення поруки ОСОБА_1 за зобов`язаннями ОСОБА_2 , що виникають з кредитного договору №490019946 від 25.12.2006 року.

Проте, незважаючи на вказані обставини позивач ПАТ «Альфа - Банк» повторно звернувся до суду з позовом про стягнення з поручителя ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача ПАТ «Альфа - Банк» про те, що вимога про досудове врегулювання спору була направлена поручителю ОСОБА_1 07.10.2014 року, оскільки рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2014 року встановлено, що ПАТ «Альфа - Банк» поручителю ОСОБА_1 направлялася вимога про дострокове повернення кредиту вих. 52770-102 б/б від 04.07.2013 року.

Твердження представника позивача про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченого ст.625 ЦК України, а за час виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2014 року сума заборгованості збільшилася і саме ця сума є предметом позову колегія суддів не приймає до уваги, враховуючи, що у вказаному позові позивач ПАТ «Альфа - Банк» просить стягнути з поручителя ОСОБА_1 тіло кредиту, відсотки та пеню за кредитом, в той час, як порука ОСОБА_1 є припиненою за рішенням суду від 14.02.2014 року.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що всі обставини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №490019946 від 25.12.2006 року укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа - Банк» встановлені рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2014 року, рішення суду набрало чинності та на сьогодні позичальником виконане, що підтверджується доказами у справі.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Альфа - Банк».

Відповідно до ст.141 ЦПК України з ПАТ «Альфа - Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 5481 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», , м. Київ, вул. Десятинна,4/6на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5481 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2019 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.