20.03.2019 Єдиний унікальний номер 205/6099/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 рокум. ДніпроСправа № 205/6099/16
2/205/352/19

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» про захист прав споживача, визнання зобовязань по кредитному договору припиненими, та зняття обтяження з предмету іпотеки,

Представник позивача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач 11.08.2016р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

визнати припиненими зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором № DNIOGK00000179 від 03.04.2008р., укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1;

визнати припиненим право застави ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо обєкту іпотеки нерухомого майна ОСОБА_1 за договором іпотеки.

Уточнена позовна заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем 03.04.2008р. укладено кредитний договір № DNIOGK00000179, в забезпечення якого позивачем передано відповідачу нерухоме майно, а саме житловий будинок № 50, розташований в м. Дніпрі, вул. 8 Березня. Позивач умови кредитного договору до липня 2014 року виконував належним чином, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.05.2016р. № 205/1274/15-ц, проте у звязку з тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» відступило право вимоги за даним кредитним договором ПАТ «Акцент-банк» та належним чином не повідомило про дану обставину ОСОБА_1І, на його думку, його зобовязання перед відповідачем є припиненим.

Представником АТ КБ «Приватбанк» надано суду заперечення на позов, у яких він посилаючись на наявну заборгованість у позивача перед банком, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача 09.11.2018р. надані суду письмові пояснення, в яких він посилаючись на припинення основного зобовязання між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, а також на те, що право відступлення вимоги за іпотечним договором між АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Акцент-банк» не оформлено, просить суд позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, натомість його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином.

Третя особа АТ «Акцент-Банк» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

03 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») було укладено кредитний договір № DNI0GK00000179 (далі Договір), відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику кредит, на строк з 03.04.2008 року по 04.04.2018 року, у вигляді непоновлюваної лінії в сумі 44 857,15 доларів США, на наступні цілі: 40 000,00 доларів США на купівлю нерухомості, а також 4 857,15 доларів США на сплату страхових платежів, у випадках та в порядку , передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,04% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного договору

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Відповідно до ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно з ч.1 ст.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

15.09.2008р. між ПриватБанком, в особі голови правління банку ОСОБА_3 та ЗАТ «Акцент-Банк», укладено договір факторингу № 1, на підставі якого до ЗАТ «Акцент-Банк» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № DNI0GK00000179 від 03.04.2008р. (а.с.149-154).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача не було належним чином повідомлено про право відступлення вимоги за кредитним договором, а відтак відповідно до ст.517 ЦК України позивач має право не виконувати свого обовязку перед кредитором.

Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Водночас, згідно з ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, неповідомлення боржника про зміну кредитора у зобовязанні несе ризик настання несприятливих наслідків лише новий кредитор, та не звільняє боржника від належного виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором перед первісним кредитором.

Суд не бере до уваги послання позивача на рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.05.2016р. у справі № 205/1274/15-ц яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором, як на підставу для припинення зобовязань за Договором, оскільки у даному рішенні встановлено факт відсутності у ПАТ КБ «Приватбанк» на момент звернення до суду з позовом підстав для дострокового стягнення заборгованості, а не факт відсутності права вимоги за таким Договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи, що неналежне повідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора у основному зобовязанні не звільняє останнього від належного виконання своїх обовязків за Договором, суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

За змістом ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 6, 10, 12, 13, 81-83, 141, 247, 263-264 268 ЦПК України, ст.516, 517 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» про захист прав споживача,визнання припиненим зобов»язання ОСОБА_1 за кредитним договором №DNIOGK00000179 від 03.04.2008 року, укладеним між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_1, визнання припиненим права застави ПАТ КБ « Приватбанк» щодо об»єкту іпотеки нерухомого майна ОСОБА_1 за договором іпотеки відмовити.

Судові витрати віднести на користь держави

Апеляційна скарга на рішення суду, яка відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, подається до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 квітня 2019 року.

СуддяОСОБА_4