У Х В А Л А

03 липня 2019 року

м. Київ

справа № 318/1627/17

провадження № 61-17026св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Кам`янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року у складі судді Комишньої Н. І. та постанову апеляційного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Онищенко Є. А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зняти арешт з х належного йому будинку АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали Кам`янсько-Дніпровського районної суду Запорізької області.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 10 листопада 1990 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 1998 року у справі 2-1/1998 вказаний договір був визнаний недійним, а він став законним власником вказаного нерухомого майна.

З метою реалізації свого права власності та відповідно здійснення державної реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 , він звернувся до Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори та дізнався, що ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 1994 року на будинок був накладений арешт.

На його звернення до Кам`янськсьДніпровського районного суду Запорізької області щодо отримання ухвали суду від 20 жовтня 1994 року, суд не зміг надати йому таку інформацію, оскільки відсутня інформація, за якою можна було б визначити відповідний документ.

В нотаріальному архіві рішення суду, на підставі якого 20жовтня 1994 року був накладений арешт також відсутнє, але є запис про те, що ОСОБА_2 є особою, яка одержала позику.

Таким чином, хоча ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.10.1994 року не надалося знайти та отримати її примірник, було встановлено, що вказаною ухвалою дійсно був накладений арешт на належний йому будинок, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.

Посилаючись на зазначені обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Знято арешт з будинку АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що арешт, про зняття якого просив позивач, порушує його права і одночасно відсутні будь-які підстави вважати, що зобов`язання, яке було забезпечено цим арештом, не виконане.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не погодившись з вирішенням спору, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кам`янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук