Справа № 464/1530/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/1371/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 червня 2018 року в складі судді Рудакова І.П. в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

В березні 2018 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суд з позовною заявою, в якій просив стягнути із відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 10.02.2011 у розмірі 9466,58 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що на підставі кредитного договору ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Згідно відповіді Шостої Львівської державної нотаріальної контори спадкоємцем померлого є відповідач ОСОБА_2, яка зверталась із заявою про прийняття спадщини. Позивач 08.02.2017 року направив до спадкоємця лист-претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором становила 9466,58 грн.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 11 червня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 липня 2011 року у розмірі 9466 грн. 58 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що вона зверталася до суду з клопотанням про витребування від позивача документів перекладених з російської на українську мову, проте таке не задоволено. Також стверджує, що ОСОБА_3 не підписував документів, які б підтверджували виникнення договірних відносин останнього з банком. Зазначає, що банк безпідставно не застосував за її заявою наслідки спливу позовної давності. Також, що суд не врахував, що спадкоємець відповідає за боргами спадкодавця лише в розмірі отриманої спадщини. Звертає увагу на відсутність доказів в підтвердження вартості успадковоного нею майна. Просить скасувати рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 червня 2018 року та відмовити в задоволенні позову.

22 жовтня 2018 року від представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» надійшов до суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, у якому вказано, що з оскаржуваним рішенням банк погоджується, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9466,58 грн., суд виходив з тих обставин, що відповідач - спадкоємець померлого позичальника, не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, в силу ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов»язання у межах вартості спадщини, шляхом задоволення вимог кредитора - позивача в розмірі 9466,58 грн. не виконав.

Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у ПриватБанку б/н від 10 лютого 2011 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір, згідно якого він отримав кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_3 погодився, що заява позичальника разом, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Підписуючи анкету-заяву, Позичальник підтвердив те, що він ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які йому надані у письмовому вигляді, і що він згідний із ними.

Крім того, Позичальник взяв на себе зобов'язання регулярно ознайомлюватись із змінами до Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПриватБанку (лише для договору, де є посилання на сайт Банку).

Частиною 1 і 2 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Що ж до поданих документів банком на російській мові, з якими позичальник при укладенні кредитного договору ознайомлювався, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Також, в положеннях ст. 9 Європейської Хартії регіональних мов або мов меншин, яка ратифікована Верховною Радою України 15.05.2003 року визначено, зокрема: передбачити, щоб клопотання і докази, у письмовій чи усній формі, не розглядалися як неприйнятні виключно на тій підставі, що вони сформульовані регіональною мовою або мовою меншини; дозволяти подання документів і доказів регіональними мовами або мовами меншин.

Таким чином, норми чинного законодавства дають можливість подавати докази мовами меншин, а суду приймати такі докази.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1.

До моменту смерті позичальник ОСОБА_3 здійснював погашення заборгованості чим визнавав заборгованість за договором та погоджувався із умовами договору.

Проте, за життя, в порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 у зв»язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, своєчасно не повернув ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на день смерті боржника склала суму в розмірі 9466,58 гривень.

Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв'язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно зв'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті.

Частиною ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

28 листопада 2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до нотаріальної контори.

Як вбачається з копії листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 №125/01-16 від 22 грудня 2016 року, претензію кредитора відповідним чином зареєстровано, повідомлено, що після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 4/2016. Спадкоємцем померлого є його мати - ОСОБА_2 Спадкоємцю видано свідоцтво про право на спадщину за законом 25 липня 2016 року.

31 січня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направив лист-претензію від 31 січня 2017 року до спадкоємця ОСОБА_2 з вимогою про погашення боргових зобов'язань на підставі норм ст.ст.1261, 1281-1282 ЦК України, але ніяких дій не було виконано.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині

Вимоги кредитора, відповідно до ч.2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Таким чином встановлено, що кредитор у передбачений законом строк пред'явив вимоги до спадкоємця, що підтверджується надісланою в нотаріальну контору претензією про повернення заборгованості.

Відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, в силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, зобов'язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 10.02.2011 року в розмірі 9466,58 гривень.

Разом з тим, дійшовши обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог, районний суд не врахував, що згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, відтак абзац другий резолютивної частини рішення необхідно доповнити словами - в межах вартості отриманого у спадщину майна після смерті спадкодавця ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім цього, суд першої інстанції не врахував, що відповідач ОСОБА_2, як член сім»ї воїна, який загинув, звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відтак рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судового збору в розмірі 1762 грн. необхідно скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення, яким компенсувати позивачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1762 грн. судового збору за подання позову за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 11 червня 2018 року - змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 липня 2011 року у розмірі 9466 (дев»ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 58 коп. в межах вартості отриманого у спадщину майна після смерті спадкодавця ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судового збору в розмірі 1762 грн. скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення, яким компенсувати позивачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 1762 грн. судового збору за подання позову за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанов складено 26 березня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк