РІШЕННЯ

іменем України

25 червня 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про захист прав споживачів. В обгрунтування звернення до суду з позовом про захист прав споживача, позивач зазначив, що 7 серпня 2007 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" укладено договір про надання споживчого кредиту №0. Також між сторонами погоджено графік платежів з визначенням сукупної вартості кредиту - додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору споживчого кредиту №0 від 7 серпня 2007 року. Позивач вважає, що відповідачем при укладенні вищевказаного договору порушено його права як споживача, що має вираження в неповідомленні його про порядок погашення процентів, їх розмір та періодичність сплати, що передбачено Законом України "Про захист прав споживачів" та постановою правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року. Крім того позивач зазначив, що договір про надання споживчого кредиту №0 від 7 серпня 2007 року підлягає визнанню в судовому порядку недійсним з підстав недодержання в момент вчинення правочину стороною (відповідачем) вимог частини 5 статті 203 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Так, правовими наслідками спірного кредитного договору - є зарахування грошових коштів на рахунок позичальника, як це визначено пунктом 1.5 договору та які не настали, оскільки на банківський рахунок позичальника № НОМЕР_1 сума позичених коштів не була зарахована, що і стало приводом для звернення до суду. Тому позивач просив визнати договір про надання споживчого кредиту № 0, який укладено 7 серпня 2007 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" недійсним.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_2 просив задовольнити позов, а розгляд справи провести без його участі, про що подав до суду заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3 Д.А. клопотала про розгляд справи за відсутності відповідача, в задоволенні позову просила відмовити (клопотання надійшло на електронну адресу суду). Відповідачем подано заперечення на позов ОСОБА_1 , в якому зазначено на безпідставне посилання позивача щодо порушення банком його прав як споживача, а саме, вимог статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", а також необґрунтоване посилання щодо незарахування кредитних коштів на рахунок позичальника.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 7 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.4-6).

Згідно з п.1.1 розділу 1 договору про надання споживчого кредиту № 0, банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті (CHF) в сумі 44149,00 швейцарських франків 00 сантимів, що дорівнює еквіваленту 188023,00 гривень за курсом НБУ на день укладання договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором.

В додатку № 1 - графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту №0 між сторонами визначено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки, вартості всіх супутніх витрат, а саме комісії за користування кредитом, страхування майна, сплату мита за посвідчення договору іпотеки, послуги нотаріуса, сплату вартості за проведення незалежної експертної оцінки предмета забезпечення позову (а.с.22-25).

Даними інформаційного листа, власне підписом у ньому ОСОБА_1 , підтверджується той факт, що позичальник ознайомлений у письмовій формі про умови кредитування, зокрема мету кредиту, форми його забезпечення, форми, валюту надання кредиту, тип процентної ставки, форми погашення кредиту, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість при кредитуванні (а.с.19-21).

Також в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 про видачу траншу (кредитних коштів) в сумі 44149 франків в межах кредитної лінії/загальної суми кредиту згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту № 0 від 7 серпня 2007 року (а.с.26).

Як зазначив позивач в позовній заяві та підтвердив в судовому засіданні між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, визначено дати та суми платежу по кредитному договору в додатку № 1, проте суму кредиту ним отримано не було.

Що стосується копії меморіального ордеру № від 7 серпня 2007 року (а.с.29), наданого представником відповідача в додатку до заперечення на позов, то суд зазначає наступне.

Меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного байку), (п. 4.6. постанови правління Національного Банку України № 254 від 18 червня 2003 року "Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України").

Внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами, (п. 4.7.)

Первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (п. 4.10.)

В судовому засіданні 29 травня 2018 року судовий експерт Мірутенко Д.І. щодо меморіального ордеру № від 7 серпня 2007 року зазначив, що оригінал вказаного документу не був предметом дослідження судово-економічної експертизи, а його копія відповідає вимогам, закріпленим в постанові Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті".

Проте суд не вважає копію меморіального ордеру № від 7 серпня 2007 року належним та допустимим доказом по справі, оскільки первинного документу для дослідження суду не надано, а копія вказаного вище меморіального ордеру не містить усіх обов`язкових реквізитів передбачених законодавством: посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Також суд не визнає належними та допустимими доказами наступні копії документів, які надані представником відповідача в додатку до заперечення на позов, а саме заяву від 19 лютого 2010 року про реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 7 серпня 2007 року та заяву від 16 травня 2009 року про відстрочку по погашенню основного боргу за вказаним договором, які написані від імені ОСОБА_1 та з яких вбачається, що написані вони різними рукописними почерками (а.с.30, 31).

Зокрема, позивач в судовому засіданні зазначив, що він не писав заяву від 19 лютого 2010 року про реструктуризацію заборгованості та заяву від 16 травня 2009 року про відстрочку по погашенню основного боргу.

Клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет дослідження заяви від 19 лютого 2010 року про реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 7 серпня 2007 року та заяви від 16 травня 2009 року про відстрочку по погашенню основного боргу за вказаним договором, які написані від імені ОСОБА_1 , сторонами не були заявлені.

З наявної в матеріалах справи виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 з 7 серпня 2007 року по 25 серпня 2016 року ідентифікувати осіб, за ініціативою яких здійснювалися фінансові операції, встановити неможливо (а.с.103-136).

Даними висновку судово-економічної експертизи №607/16-25 від 26 липня 2017 року підтверджується факт зарахування грошових коштів у сумі 44149,00 швейцарських франків на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 у ПАТ "УкрСиббанк" за кредитним договором №0 від 7 серпня 2007 року документально підтверджується. Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів готівкою в розмірі 44149,00 швейцарських франків, а також документальне підтвердження руху коштів по рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ "УкрСиббанк" за умовами кредитного договору не підтверджено. Крім того у висновку судово-економічної експертизи №607/16-25 від 26 липня 2017 року експертом зазначено, що відповідно до копії документу про рух коштів по особовому рахунку № НОМЕР_1 у валюті гривні України від 8 серпня 2007 року здійснено відображення наступних фінансових операцій за дебетом рахунку № НОМЕР_2 в кредит рахунку № НОМЕР_1 , як гривневий еквівалент продажу 44149,00 швейцарських франків на МВР від 8 серпня 2007 року згідно із заявою клієнта ОСОБА_4 по курсу 402,0; за дебетом рахунку № НОМЕР_1 в корреспонденції з кредитом рахунку № НОМЕР_3 відображена операція з видачі з поточного рахунку фізичної особи готівкових коштів в розмірі 177478,98 гривень. (а.с.147-154).

Допитаний в судовому засіданні 29 травня 2018 року судовий експерт ОСОБА_5 пояснив, що факт зарахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 має документальне підтвердження, про що він дійшов такого висновку при проведенні судово-економічної експертизи. Щодо надання відповідей на інші запитання згідно з ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 6 лютого 2015 року, а саме: чи підтверджується документально факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів готівкою з рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ "УкрСиббанк" та чи підтверджується документально будь-який рух коштів на його рахунку, експерт пояснив, що без дослідження первинних документів, які йому не були надані для дослідження, відповідь дати неможливо. Експерт також зазначив, що виписка про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 не є належним підтвердженням руху коштів, оскільки без первинних документів неможливо встановити чи здійснювалися операції по рахунку за ініціативою банку, чи за ініціативою позичальника ОСОБА_1 .

Представник відповідача у письмовому запереченні на позов посилався як на доказ отримання ОСОБА_1 кредитних коштів по спірному договору про надання споживчого кредиту саме на договір купівлі продажу приватизованої квартири від 2 серпня 2007 року, на придбання якої і позичалися кошти. Проте суд відхиляє такі доводи представника відповідача, оскільки підтверджень що купівля ОСОБА_1 нерухомого майна 2 серпня 2007 року здійснена саме за рахунок коштів відповідно до договору про надання споживчого кредиту №0 між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 , який укладено 7 серпня 2007 року, суду не надано.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції;

Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054, 1055 Цивільного кодексу України).

Стаття 215 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 статті 203 Цивільного кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.

Статтею 6 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб`єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Нормою, яка закріплена в ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 Цивільного кодексу України, саме на момент вчинення правочину.

З огляду на викладене, в судовому засіданні встановлено невиконання відповідачем п.1.1 розділу 1 договору про надання споживчого кредиту №0 від 7 серпня 2007 року, відповідно до якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті (CHF) в сумі 44149,00 швейцарських франків 00 сантимів, що дорівнює еквіваленту 188023,00 гривень за курсом НБУ на день укладання договору.

Вирішуючи спір з урахуванням вищевказаних вимог закону та обставин справи, суд дійшов до висновку про необхідність визнання недійсним кредитного договору №0, який укладено 7 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 з підстав того, що реальне настання наслідків, що були ним обумовлені у вказаному договорі, тобто надання банком та отримання позичальником кредиту не відбулося (ч.5 ст.203 Цивільного кодексу України).

Крім того, суд, за встановлених обставин не вбачає порушення прав позичальника за договором щодо ненадання йому банком повної інформації по умовах кредиту, на які посилається позивач. Оскільки це спростовується даними інформаційного листа про умови кредитування, зокрема мету кредиту, форми його забезпечення, форми, валюту надання кредиту, тип процентної ставки, форми погашення кредиту, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість при кредитуванні. Тобто при укладенні оспорюваного кредитного договору відповідачем у відповідності до вимог п.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивачу була надана інформація про умови кредитування, так і про сукупну вартість кредиту.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 259, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.10-11, 15-16, 18-19 Закону "Про захист прав споживачів", ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір про надання споживчого кредиту № 0, який укладено 7 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 - недійсним.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 4 липня 2019 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач: публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", місцезнаходження місто Харків, проспект Московський, 60, .

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк