Справа № 304/844/19
Провадження № 2/304/314/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,

представника позивача - Пузакулич О.І.,

відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/844/19 за позовом Органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування Перечинської райдержадміністрації в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просить позбавити останніх батьківських прав відносно ОСОБА_3 , як таких, що ухиляються від виконання батьківських обов`язків, та передати дитину для влаштування в дитячий заклад області. Свої позовні вимоги мотивують тим, що з 03 травня 2017 року до 20 лютого 2018 року на підставі заяви матері дитина ОСОБА_3 перебувала в обласному будинку м. Свалява, після чого повернулася додому у задовільному стані. Однак, там догляд за нею був неналежний, внаслідок чого вона втратила вагу (до 9 кг) та стала слабкою. За таких обставин, 06 лютого 2019 року ОСОБА_3 у важкому стані поступила до Перечинської центральної райлікарні. За час перебування у дитячому відділенні стан дитини трохи покращився, але батьки до дитини навідувалися лише один раз (мама ОСОБА_3 - ОСОБА_1 була в лікарні при поступленні 06 лютого 2019 року та 08 лютого 2019 року), після чого станом доньки жоден з відповідачів не цікавився. Так, 16 квітня 2019 року було проведено обстеження по місцю проживання батьків дитини, у ході якого встановлено, що в сім`ї виховуються троє малолітніх дітей, матеріально-фінансове становище ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є нестабільним, відповідно до висновку комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку дитини, наданого комунальною установою «Інклюзивно-ресурсний центр» Перечинської районної ради, малолітній дитині ОСОБА_3 рекомендована постійна медична реабілітація та влаштування в дитячий будинок-інтернат, тоді як зі слів матері вона жодного разу не навідала доньку ОСОБА_3 в обласному притулку для дітей, надати їй спеціальне харчування та догляд не має можливості, повернути доньку в сім`ю на виховання не бажає. Отже, враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні позов визнали.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_3 (а. с. 5, 6, 7, 8-9).

Також встановлено, що з 03 травня 2017 року по 20 лютого 2018 року ОСОБА_3 у зв`язку з поганими матеріально-побутовими умовами сім`ї на підставі розпорядження голови Перечинської РДА Закарпатської області № 130 від 27 квітня 2017 року та заяви матері ОСОБА_1 від 24 квітня 2017 року перебувала в обласному Будинку дитини Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації. За час її перебування у вказаному закладі мама такої навідалася до неї тільки один раз - 13 жовтня 2017 року. 20 лютого 2018 року на підставі заяви ОСОБА_1 , висновку Служби у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації Закарпатської області № 1 від 16 лютого 2018 року та акту вибуття дитини в сім`ю батьків від 20 лютого 2018 року дитину ОСОБА_3 здоровою передано матері (а. с. 44-48). Разом з цим, 06 лютого 2019 року ОСОБА_3 у важкому стані поступила у дитяче відділення Перечинської центральної районної лікарні, де її мама була присутньою при поступленні та 08 лютого 2019 року, у подальшому станом дитини жоден з батьків не цікавився, відтак 20 березня 2019 року таку було влаштовано до обласного притулку для дітей Берегівського району (смт. Батьово) (а. с. 15, 16). Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї відповідачів від 16 квітня 2019 року, ОСОБА_1 не взмозі надати своїй доньці ОСОБА_3 дієтичне харчування та не бажає повернути таку в сім`ю (а. с. 13, 14).

Крім цього, факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_3 також встановлено висновком органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації, в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таких, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків (а. с. 17-19, 20-22).

Так, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 155 цього Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено в п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки, позов у частині позбавлення їх батьківських прав визнали, тому суд вважає, що їх слід позбавити таких відносно ОСОБА_3 .

При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи те, що позов щодо позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав підлягає задоволенню, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , то з урахуванням вищевказаних норм та ч. 1 ст. 182 СК України, а також того, що відомості про заробіток (дохід) платників аліментів у матеріалах справи відсутні, суд вважає за необхідне визначити з кожного аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів їх доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 6 ст. 141 цього Кодексу якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на дату подання позову - 1 921 грн.).

Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідачі позовні вимоги визнали, тому суд приходить до висновку, що судовий збір, який би поніс позивач при сплаті судового збору у загальному порядку у сумі 960,50 грн. (1 921 грн. - 50%, що підлягали б поверненню йому з державного бюджету), підлягає стягненню на користь держави з відповідачів, а саме з кожного по 480,25 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 19, 150, 164 ч. 1 п. 2, 166, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 8, 10, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 12, 13, 141, 142, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 258-259, 265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов Органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації (89200, Закарпатська область, м. Перечин, пл. Народна, № 16; код в ) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації для подальшого її влаштування в дитячий заклад області.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь особи (установи), на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 травня 2019 року і до досягнення донькою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь особи (установи), на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 травня 2019 року і до досягнення донькою повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави по 480 (чотириста вісімдесят) грн. 25 коп. судового збору з кожного.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.