Справа № 605/215/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"31" жовтня 2019 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

при секретарі Лежигубській О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що з 12 жовтня 2002 року вона перебувала у шлюбі із відповідачем, який розірвано в жовтні чи листопаді 2018 року. За час подружнього життя, ними за спільні кошти та спільною працею було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_1 , право власності на який було зареєстровано за відповідачем. Після розірвання шлюбу вони із відповідачем та двома дітьми продовжують проживати у вищевказаному будинку. Відповідач із своїми батьками проживає на 1-му поверсі будинку, а вона з дітьми на 2-му поверсі. В зв`язку з цим, що шлюб між ними розірвано, а власником вказаного майна залишається лише відповідач, то просить визнати за нею право власності на Ѕ ідеальну частку вказаного житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, без їх реального поділу, залишивши їх у спільній частковій власності.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, щодо поділу вказаного нерухомого майна згідний, оскільки це є спільно нажитим майном за час перебування у шлюбі, однак не погоджується щодо стягнення з нього судових витрат, а саме судового збору, який сплатила позивач при поданні позову до суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

У відповідності із ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Положенням ч.3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормою ч.1 ст.69 СК України закріплено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що 12 жовтня 2002 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області у 2018 році розірвано, що підтверджено в судовому засіданні позивачкою та визнано відповідачем.

Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей, а саме:

- син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають разом із сторонами, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою Підгаєцькою міською радою Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№390 від 16 квітня 2019 року.

За час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти та спільною працею було побудовано спірний житловий будинок з господарськими будівлями, що в АДРЕСА_1 , право власності на який було оформлено на відповідача, що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року виданим Підгаєцькою міською радою Підгаєцького району Тернопільської області на підставі рішення виконавчого комітету за №119 від 26 липня 2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09 серпня 2007 року виданим Підгаєцьким районним бюро технічної інвентаризації.

Із довідки за вих.№16 від 03 квітня 2019 року виданої Підгаєцьким районним бюро технічної інвентаризації та технічного паспорта на житловий будинок з господарськими будівлями від 07 вересня 2018 року, що в АДРЕСА_1 , вбачається, що власником даного майна на підставі свідоцтва про право власності від 09 серпня 2007 року виданого Підгаєцькою міською радою Підгаєцького району Тернопільської області на підставі рішення виконавчого комітету №119 від 26 липня 2007 року, є відповідач.

Встановлено, що на час набуття відповідачем у власність спірного нерухомого майна, сторони перебували у шлюбі, а тому це майно є спільним майном подружжя та належить їм на праві спільної сумісної власності.

Загальна площа житлового будинку, що в АДРЕСА_1 становить 165,20 кв.м., житлова площа 82,10 кв.м., площа господарських приміщень за вказаною адресою становить: гараж 38,20 кв.м. та сарай 33,80 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок з господарськими будівлями виготовленим станом на 07 вересня 2018 року.

Відповідно до інформації Козівського відділення Тернопільської обласної дирекції ПАТ Райффайзен Банк Аваль (далі банк) від 09 липня 2018 року за вих.№111 у зв`язку з повним виконанням зобов`язань по кредитному договору №014/0021/82/35120 від 27 грудня 2007 року укладеного між банком і відповідачем та припиненням дії іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Підгаєцького районного нотаріального округу Федюшиною О.В. 27 грудня 2007 року, банк просить припинити запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №26898323, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідно грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В даній справі відповідачем до початку її розгляду по суті, позовні вимоги в частині поділу майна подружжя визнано повністю, а тому суд вважає за необхідне, повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, тобто в сумі 900,83 грн.

Інших 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову до суду, тобто в сумі 900,83 грн., стягнути на її користь, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 , підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 68-70 СК України, ст.ст. 355, 368-370, 372 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Провести поділ спільного майна подружжя, а саме: житлового будинку загальною площею 165,20 кв.м., житловою площею 82,10 кв.м. та господарських будівель (гараж площею 38,20 кв.м., сарай площею 33,80 кв.м.), що знаходиться в АДРЕСА_1 , і на підставі свідоцтва про право власності від 09 серпня 2007 року виданого Підгаєцькою міською радою Підгаєцького району Тернопільської області на підставі рішення виконавчого комітету №119 від 26 липня 2007 року, належить ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку загальною площею 165,20 кв.м., житловою площею 82,10 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель (гараж площею 38,20 кв.м., сарай площею 33,80 кв.м.), що знаходяться в АДРЕСА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку загальною площею 165,20 кв.м., житловою площею 82,10 кв.м. з відповідною часткою господарських будівель (гараж площею 38,20 кв.м., сарай площею 33,80 кв.м.), що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду згідно квитанції №52 від 16 квітня 2019 року, в сумі 900,83 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 900,83 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду, або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Головуючий: Р. О. Горуц