Справа № 194/618/19
Номер провадження 2/194/208/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якій зазначає, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні відносини у нього з відповідачем не склалися, сім`я фактично розпалася, і з березня 2014 року вони припинили шлюбні стосунки, ведення сумісного господарства, разом не проживають та дитина проживає з ним. З вересня 2014 року вони з відповідачем вирішили, що вона в добровільному порядку буде сплачувати йому аліменти на утримання дитини по 500 грн. щомісячно, але за 2014 рік з вересня по грудень ніяких перерахувань не було. З січня 2015 року відповідач почала перераховувати аліменти на утримання дитини, але вони були не регулярні та не в повному обсязі. Грошові кошти перераховувалися на картку «Приват Банк» його матері, або його сестри, розмір аліментів постійно коливався від 150 до 300 грн. Він постійно нагадував відповідачу про їх домовленість по сплаті аліментів, пояснював, що звернеться до суду з позовом про стягнення з неї аліментів, але вона постійно просила не подавати на аліменти й обіцяла згодом виплатити борги по аліментам. Він в 2017 році звертався до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення аліментів з відповідача за минулий період, але позов було повернуто, в зв`язку з не усуненням недоліків. У зв`язку з тим, що аліменти відповідача були не регулярні та сплачувалися не в повному обсязі, тому за період з вересня 2014 року по березень 2019 року відповідач має борг по аліментам за минулий період за останні три роки в розмірі 12 816 грн. Позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття в розмірі 1/4 частки від її доходу (заробітку), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 01 березня 2019 року; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останні 3 роки, починаючи з березня 2016 року по березень 2019 року у розмірі 12816 грн., де: за 2016 рік - 2609 грн., за 2017 рік - 3122 грн., за 2018 рік - 5534,50 грн., за 2019 рік - 1550,50 грн.

Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає частково, а саме: визнає вимогу про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але починаючи з дати звернення до суду. Не визнає вимогу, про стягнення з неї аліментів за минулий період, оскільки це неправомірно, так як вона приймає участь в утриманні сина. В 2014 році вона кожного місяця їздила до м. Дніпро, відвідувала сина та надавала кошти готівкою матері позивача - ОСОБА_4 Дитина фактично мешкає з бабусею - ОСОБА_4 і саме вона займається вихованням дитини, а не позивач. Згодом ОСОБА_4 стала вважати, що ті аліменти, які вона надає не достатнього розміру. На ґрунті непорозуміння з приводу розміру аліментів, між ними виникли неприязнені стосунки. Вона завжди докладає максимальних зусиль та робить для свого сина все можливе, однак на теперішній час вона не має можливості працювати, оскільки має на своєму утриманні другу малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Донька дуже хвороблива, не відвідує дошкільний навчальний заклад, а тому не може працевлаштуватися на роботу. Крім того, вона не мешкає з батьком дитини, а тому друга дитина знаходиться на її утриманні. Доказом того, що вона надає матеріальну допомогу є чеки, які вона надає суду, однак більшу частину грошових коштів вона надавала особисто ОСОБА_4 , але розписки від неї не брала, так як довіряла ОСОБА_4 . При ухваленні рішення, відповідно до ст. 182 СК України, просить врахувати ту обставину, що позивач на праві приватної власності має земельну ділянку, площею 7,3633 га на території Софіївської сільської ради Дніпропетровської області, в порядку спадкування за ним визначено право власності на інше нерухоме майно, яке розташовано також на території Софіївської сільської ради, також позивач отримує оренду плату за користування земельною ділянкою. Це підтверджує те, що у позивача матеріальний стан значно кращій ніж у неї. Вважає, що позивач вводить суд в оману, оскільки вона добровільно надає матеріальну допомогу дитині, що й буде робить в подальшому. В зв`язку з чим, просить суд позов позивача задовольнити частково та стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини її доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с. 120).

Відповідач та її представник до суду не з`явились, надали до суду письмову заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги визнають частково, в частині стягнення аліментів з 18 квітня 2019 року, тобто, з дня подачі позову, просять суд розглянути справу за їх відсутності. (а.с. 126).

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 перебував з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 14 жовтня 2006 року, актовий запис № 916 (а.с. 9, 44).

Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2014 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11-12, 64-65).

Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 07 лютого 2007 року, актовий запис № 103 (а.с. 10, 45).

Згідно довідок про склад сім`ї від 07 липня 2016 року № 1043, 07 грудня 2017 року № 1423, виданих Головою Миколаївської сільської ради с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1 разом з сестрою, матір`ю та неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13, 14, 46, 47).

Дитина ОСОБА_3 , дійсно навчається в 5-А класі комунального навчального закладу «Навчально-виховного комплексу № 30 «загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Дніпровської міської ради», в школі навчається з 01 вересня 2014 року, проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками КНЗ «Навчально-виховного комплексу № 30 «загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) Дніпровської міської ради» від 21 грудня 2017 року № 162, від 13 березня 2019 року № 24 (а.с. 15, 16, 48, 49).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_8 про стягнення аліментів, однак ухвалами суду вказаний позов було залишено без руху та в подальшому повернуто позивачеві, про що свідчать копії ухвал Софіїського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року та 03 липня 2017 року, ЄУН 193/631/17, провадження № 2/193/344/17 (а.с. 17, 18, 62, 63).

Відповідачем ОСОБА_2 у період з січня 2016 року по березень 2019 року періодично перераховувалися кошти на карткові рахунки ОСОБА_4 (мати позивача) та ОСОБА_1 (сестра позивача), про що свідчать виписки з Приват Банку (а.с. 19-30, 50-61).

Крім того, факт періодичного перерахування ОСОБА_2 коштів на утримання дитини на банківські картки ОСОБА_4 (мати позивача) та ОСОБА_1 (сестра позивача) підтвердив позивач в позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 має дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 02 жовтня 2015 року, актовий запис № 232 (а.с. 101).

З акту проживання, виданого об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, видно, що за адресою: АДРЕСА_3 , проживає відповідач ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 106).

Дитина ОСОБА_5 за період з травня 2018 року по травень 2019 року хворіла на гостру респіраторну вірусну інфекцію, проходила з трьохмісячного віку огляди у лікаря кардіолога, лікуванням дитини займалась матір, що підтверджується довідками КНП «Первинної медико-санітарної допомоги м. Павлограда» Павлоградської міської ради» від 21 травня 2019 року та 22 травня 2019 року (а.с. 104, 105).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 22 травня 2019 року № 167606380, видно, що у ОСОБА_2 відсутнє будь-яке нерухоме майно (а.с. 102).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 22 травня 2019 року № 167605149, видно, що ОСОБА_1 має на праві приватної власності земельну ділянку площею 7,3633 га, що розташована на території с Миколаївка Софіївської районної сільської ради Дніпропетровської області, та отримує щорічну орендну плату - 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 103).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Як зазначено у ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, враховуючи обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, приписи ст. 182 Сімейного Кодексу України, визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення з неї на утримання дитини ј частки всіх видів її доходів, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ј частки всіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову та до досягнення дитиною повноліття законний та обґрунтований.

При вирішенні позовних вимог позивача про стягнення аліментів за минулий період суд керується наступним.

Частиною 2 статті 191 СК України, передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Судом встановлено, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів, шляхом звернення до суду із відповідним позовом, про що свідчать, як вже було вказано в рішенні суду, копії ухвал Софіїського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року та 03 липня 2017 року, ЄУН 193/631/17, провадження № 2/193/344/17 (а.с. 17, 18, 62, 63).

Разом з цим, з матеріалів справи видно, що відповідач ОСОБА_2 перераховувала коштів на банківські картки ОСОБА_4 (мати позивача), ОСОБА_1 (сестра позивача) та ОСОБА_3 (дитина), а саме: в 2015 році на загальну суму 2079 грн. (150,00 + 108,00 + 110,00 + 118,00 + 208,00 + 203,00 + 158,00 + 518,00 + 198,00 + 308,00), в 2016 році на загальну суму 2596,01 грн. (203,00 + 398,00 + 203,01 + 208,00 + 208,00 + 198,00 + 198,00 + 218,00 + 208,00 + 118,00 + 218,00 + 218,00), в 2017 році на загальну суму 3598 грн. (218,00 + 398,00 + 318,00 + 400,00 + 218,00 +398,00 + 398,00 + 248,00 + 500,00 + 502,00), в 2018 році на загальну суму 5943,68 грн. (500,00 + 410,00 + 702,00 + 703,52 + 603,02 + 703,52 + 603,02 + 603,02 + 502,51 + 613,07), в 2019 році на загальну суму 4553,25 грн. (804,02 + 693,47 + 552,76 +1000,00 + 1503,00), що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 89-97, 124-125).

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, з урахуванням положень статті 191 СК України, вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, та те, що боржник ухилявся від їх сплати, але в свою чергу, позивач не надав жодного доказу на підтвердження ухилення відповідача від аліментів.

Крім того, суд не може взяти до уваги доводи позивача про початок стягування аліментів за рішенням суду з 01 березня 2019 року, так само і доводи відповідача щодо стягнення з 18 квітня 2019 року, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно поштового штемпелю Укрпошти, який міститься на конверті, позивач подав позов 19 березня 2019 року (а.с. 31).

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення з неї аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, та не доведеністю позивачем вимоги про стягнення з відповідача аліментів за минулий період з березня 2016 року по березень 2019 року в сумі 12816 грн., наявності у відповідача на утриманні іншої малолітньої дитини 2015 року, матеріального стану позивача, та матеріального стану відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та вважає за необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Статтею 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено негайне виконання судового рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 81, 141, 191, 258-259, 263-265, 274, 354-356, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ), аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходів, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Згідно зі ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини за останні три роки, починаючи з березня 2016 року по березень 2019 року в розмірі 12 816 грн. - відмовити.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 липня 2019 року.

Сторони справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Ю.І. Соколова