КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2019 року

справа 753/18739/18

провадження № 22-ц/824/10204/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Іванченка М.М., Лапчевської О.Ф,

при секретарі: Щербенко А.С.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю « Сучасний факторинг»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року ухваленого під головуванням судді Цимбал І. К. в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» заборгованість в розмірі 6620, 24 грн, та судовий збір в розмірі 1770,00 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було враховано заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Зазначає, що товариством пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж був здійснений 07.11.2013 р., тому останнім днем для звернення з позовом є 07.11.2016 р. Вказує , що 12.11.2014 року нею не було здійснено платежу на суму 200 грн., що і зазначено в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 23.02.2016 року по справі 753/20538/14-ц .

У відзиві на апеляційну скаргу представник товариства просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що строк позовної давності пропущено не було, оскільки відповідачем 11.04.2018 було здійснено ще один платіж, а тому кінцевий строк для подання позову є 14.04.2021 р.

В судовому засіданні представник товариства апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконані умови, передбачені договором, кошти за отриманий товар сплачувала нерегулярно та не в повному обсязі, а тому кошти мають бути стягнуті в примусовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 07.08.2013 р. між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу меблів №51х-2, відповідно до умов якого продавець зобов`язується, згідно з замовленням покупця, виготовити та встановити виготовлені меблі, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в порядку та умовах визначених договором (а.с. 23).

Відповідно до п. 3.1 договору, покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару згідно умов даного договору (а.с. 23 звор.).

07.08.2013 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №011541, відповідно до якої ОСОБА_1 було надано розстрочку на оплату товару у розмірі 1400 грн. починаючи з 09.2013 до 01.2014 (а.с. 24).

23.12.2011 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено генеральний договір про відступлення права вимоги №СФ2011622, відповідно до умов якого у випадку продажу товарів ФОП ОСОБА_2 може відступати право вимоги боргу боржника (а.с. 31-39).

Згідно копій платіжних доручень, вбачається, що відповідач сплатила кошти за отриманий товар на загальну суму 4400 грн. (а.с. 27-30). Проте, згідно умов договору вартість товару становить 7000 грн., таким чином, борг відповідача перед позивачем становить 2800 грн.

Відповідно до п. 1 договору, встановлено, що відповідач повинна здійснювати плату до 7 числа кожного місяця, а у випадку прострочення внесення щомісячного платежу, відповідач сплачує штраф у розмірі 100 грн. за пропуск кожного платежу (а.с. 24).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судом правильно встановлено, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 4000 грн., з яких: 2800 грн. - основна заборгованість, 1200 штраф, за неналежне виконання умов договору (а.с. 10-13). та правильно дійшов до висновку про стягнення інфляційних втрат у сумі 2228 грн. 24 коп. та 3 % річних в сумі 392 грн 00 коп.

Відповідачем, при розгляді спору в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Відповідно до ч. 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено особисто або уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

В судовому засіданні представником банку надано на вимогу суду виписку з банку, відповідно до якої 11.04.2018 року на рахунок АТ «Правекс Банк» надійшов платіж від ОСОБА_1 на погашення заборгованості за кредитом у сумі 200,00 грн. Таким чином відповідачем вчинені дії, що свідчить про визнання нею свого боргу а отже, строк позовної давності переривається та розпочинається заново з моменту здійснення платежу. Відтак, товариством строк позовної давності не пропущено.

Заявлене в апеляційній скарзі клопотання щодо витребування з архіву Дарницького районного суду м. Києва матеріалів справи № 753/20538/14-ц, № 753/17994/17 суд відхиляє, оскільки для правильного вирішення справи дані справи не мають значення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 03 квітня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 28.10.2019.

Суддя-доповідач

Судді