Справа № 473/3218/19
РІШЕННЯ

іменем України

"01" листопада 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради, третя особа без самостійних вимог Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання права власності на частку земельної ділянки

встановив:

30.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області про визначення часток в земельній ділянці, яка знаходиться у спільній сумісній власності, визнання права власності на частку земельної ділянки, в якому вказав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 Ѕ частка житлового будинку належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.12.1986 року № 2500, посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К., Ѕ частка житлового будинку належить йому підставі договору дарування від 07.04.1994 р. №789, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Платовською П.О.. За вказаним будинком для його обслуговування закріплена земельна ділянка площею 0,1040 га, яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 25.01.1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 28.12.1993 року №301 знаходиться у спільній сумісній власності його та його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що в позасудовому порядку оформити право власності на земельну ділянку не можливо, оскільки не визначені частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності, а власником всього будинку на даний час являється позивач, останній просив позов задовольнити.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 31.07.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 23.08.2019 року витребувано з Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області відомості про те, хто звертався з заявою про прийняття (чи відмови від) спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 16.09.2019 року витребувано Державного нотаріального архіву Миколаївської області відомості про те, хто звертався з заявою про прийняття (чи відмови від) спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 16.10.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначена до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просив розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

В судове засідання представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.09.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати ст.30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договору відчуження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Ѕ частка житлового будинку належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.12.1986 року № 2500, посвідченого державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Загороднюк Л.К., Ѕ частка житлового будинку належить йому підставі договору дарування від 07.04.1994 р. №789, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області Платовською П.О. (довідка КП «Вознесенське МБТІ» №342 від 18.06.2019 р.). За вказаним будинком для його обслуговування закріплена земельна ділянка площею 0,1040 га, яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 25.01.1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 28.12.1993 року №301 знаходиться у спільній сумісній власності за ОСОБА_1 та його батька ОСОБА_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 19.12.1961 року), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 01.04.2004 року).

В позасудовому порядку ОСОБА_1 оформити право власності на земельну ділянку не можливо, оскільки не визначені частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності.

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

На час переходу права власності на Ѕ частку житлового будинку на підставі договору дарування до ОСОБА_1 , діяв Земельний кодекс України 1990 року, ст. 30 якого закріплює, що при переході права власності на будинок при цьому до набувача переходить право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення.

Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруди, переходить і право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

При спільній сумісній власності, відповідно до ст. ст. 370, 372 ЦК України право власності не поділяється, а належить власникам спільно і поділ здійснюється за домовленістю співвласників, при цьому передбачається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено законом або договором.

Оскільки фактично ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належали по 1/2 частки житлового будинку, то розмір земельної ділянки, яка їм належала також складає по 1/2 частки.

Таким чином до ОСОБА_1 перейшло право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов - задовольнити повністю.

Визначити, що в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що призначена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 частки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , становили по 1/2 частки за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що надана для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 підставі Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий 25 січня 1994 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2509.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар