Номер провадження: 22-ц/813/2654/19
Номер справи місцевого суду: 522/8663/17
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

апелянт Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Нікітіної С.Й., -

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що з 11 квітня 1998 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох дітей. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2015 року шлюб між сторонами було розірвано, діти залишилися проживати з матір`ю. В період шлюбу відповідач придбав в рівних частках нежилі приміщення (в літ. А), №№ 1-7, ІХ, Х, ХІ групи приміщень № 43, 1/2 частина МЗК (прим. №№ ХІV, ХVІ), що знаходяться в м. Києві АДРЕСА_1 Кутузова, буд. 5.

Позивачка вважає, що при поділі її частка майна повинна бути збільшена, оскільки відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, витрачав майно на шкоду інтересам сім`ї, а також у зв`язку з тим, що з нею проживають неповнолітні діти, аліменти вони не отримують.

У зв`язку з тим, що спільне володіння та користування спірним майном з відповідачем не можливо та у позасудовому порядку вирішити спір сторони не змогли, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу право власності на нежилі приміщення (в літ. А), №№ 1-7, ІХ, Х, ХІ групи приміщень № 43, 1/2 частина МЗК (прим. №№ ХІV, ХVІ), у розмірі 1/2 частки, що знаходяться в АДРЕСА_2 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежилі приміщення (в літ. А), №№ 1-7, ІХ, Х, ХІ групи приміщень № 43, 1/2 частина МЗК (прим. ХІV, ХVІ), що знаходяться в м. Києві, провулок Кутузова, буд. 5.

В судове засідання сторони не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задоволений. Визнано за ОСОБА_1 у порядку поділу право власності на 1/2 частки нежилих приміщень (в літ. А), №№ 1-7, IХ, Х, ХI групи приміщень № 43, 1/2 частина МЗК (прим. ХІV, ХVІ), загальною площею 253,30 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_2 . Припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на нежилі приміщення (в літ. А), №№ 1-7, ІХ , Х, ХІ групи приміщень № 43, Ѕ частина МЗК (прим. ХІV, ХVІ), загальною площею 253,30 кв.м., що знаходяться в м. АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Універсал Банк», сторона, яка не приймала участі у справі, однак вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушені права Банка, звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права, судом порушено правило виключної підсудності.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ПАТ «Універсал Банк» зазначає, що у травні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, однак сторонами по цієї справі в серпні 2015 року було подано позов про розірвання шлюбу, а в червні 2017 року позов про поділ майна, що свідчить про ухилення та унеможливлення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з наступних підстав.

Частиною 1 статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічна за змістом норма містилась і у статті 292 ЦПК України у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

В апеляційній скарзі ПАТ «Універсал Банк», зазначає, що його права порушені.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу, звернулась з позовом про розподіл майна подружжя.

З матеріалів, наданих апелянтом на підтвердження доводів своєї скарги вбачається, що між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №054-2008-1491.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №054-2008-1491, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2016 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволений, на користь банку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно стягнуто грошові кошти.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2016 року в частині задоволення позову банку до ОСОБА_1 скасовано, та ухвалено нове, яким ПАТ «Універсал Банк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Виконавчий лист на виконання зазначеного рішення було видано 18.07.2018 року (а.с. 92).

Під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції представником апелянта надані пояснення з яких вбачається, що будь-якої заборони на майно, яке є спільною власністю подружжя на момент винесення рішення не було, майно під іпотекою не перебувало, а також на момент винесення оскаржуваного рішення виконавче провадження не було відкрито.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права ПАТ «Універсал Банк» апелянтом не надано.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

На підставі вищенаведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду по суті апеляційної скарги та приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням суду питання про права апелянта ПАТ «Універсал Банк» не вирішувалися, а скасування рішення суду від 12 червня 2017 року про визнання права власності за особою в порядку вирішення питання про розподіл спільної власності подружжя, на об`єкт нерухомого майна, яке набрало законної сили та є виконаним, призведе до порушення його права власності у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

На підставі наведеного вище, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05 липня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець