Дата документу 30.10.2019 Справа № 0827/3938/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 0827/3938/2012 Головуючий у 1-й інстанції: Голубкова М.А.
Провадження №22-ц/807/3262/19 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кримської О.М., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року за заявою ОСОБА_1 про скасування арешту у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2012 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства ""УкрСиббанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.08.2007 року, укладеним між АКІБ '"УкрСиббанк", що після переймування та зміни типу без проведення реорганізації стало Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ""УкрСиббанк"заборгованість за кредитним договором в розмірі 712311,55 грн, з яких 679477,37 грн заборгованість за кредитом, 32834,18 грн заборгованість за пенею, судові витрати 2823.00 грн.

На виконання вказаного рішення 08.02.2012 року стягувачу ПАТ «Уксиббанк» були видані виконавчі листи № 0827-2-3938/12 пр. 0827/2-1708/12.

Звернувшись до нотаріуса Охріменко Н.В. дізналась, що на підставі вказаних грошових зобов`язань на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності накладено арешти, в тому й числі, Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Вказані арешти були накладені в рамках виконавчих проваджень, які вже завершені, а самі матеріали виконавчого провадження були передані до архіву та в подальшому знищені у зв`язку із закінченням строку їх зберігання.

Посилаючись на те, що наявність вказаних арештів перешкоджають заявнику розпорядитися своєю власністю, а також у зв`язку з тим, що в іншому позасудовому порядку заявник не має можливості відновити свої порушені права, просить суд зняти арешт з її майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Знято арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на підставі виконавчого листа № 0827/2-249/2012 від 08.02.2012 року,

знято обтяження з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , в єдиному реєстрі заборон на нерухоме майно: обтяження за реєстровим № 5479353, що зареєстровано 14.08.2007 року приватним нотаріусом Вартановою О.С. на підставі договору іпотеки р. № 2006, від 14.08.2007 року приватний нотаріус Вартанова О.С.,

знято обтяження з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 , в єдиному реєстрі заборон на нерухоме майно обтяження за реєстровим № 6284621, що зареєстровано 21.12.2007 року реєстратором приватним нотаріусом Вартановою О.С., на підставі: договору іпотеки р.№ 3171, 21.12.2007 приватний нотаріус Вартанова О.С.,

знято обтяження з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 в держаному реєстрі іпотек: обтяження за реєстровим № 5479971, що зареєстровано 14.09.2007 року приватним нотаріусом Вартановою О.С., на підставі договору іпотеки р. № 2006, від 14.08.2007 року приватний нотаріус Вартанова О.С.,

знято обтяження з нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 в держаному реєстрі іпотек: обтяження за реєстровим № 6286197, що зареєстровано 21.12.2007 року реєстратором приватним нотаріусом Вартановою О.С., на підставі: договору іпотеки р.№ 3171, 21.12.2007 приватний нотаріус Вартанова О.С.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ПАТ «Укрсиббанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року та поновити записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції знявши обтяження з нерухомого майна, а саме, квартири по АДРЕСА_2 вийшов за межі вимог, оскільки такі вимоги стосовно зняття обтяження з цієї квартири в прохальній частині заяви ОСОБА_1 відсутні.Також зазначає, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено два договори про надання споживчого кредиту № 0 від 14.08.2007 року, згідно якого надано кредит у розмірі 71200.00 доларів США та від 21 грудня 2007 року № 0 позичальнику надано кредит у розмірі 30300.00 доларів США, а також з метою забезпечення виконання зобов`язень за цими договорами укладено два договори іпотеки № 2006 від 14 серпня 2007 року та № 3171 від 21 грудня 2007 року. В іпотеку була передана чотирьохкімнатна квартира по АДРЕСА_2 . Оскільки станом на сьогодні зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконані, іпотека не припиняється, а тому судом безпідставно знято обтяження з нерухомого майна.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України учасники справи не надали.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції пепреглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючм заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна, суд першої інстанції виходив з того, що 16.05.2012 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ Ломейко О.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 0827/2-249/2012, що виданий 08.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 712311.55 грн., а також цією постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Строк виконання договорів іпотеки № 2006 від 14.08.2007 року сплив 14.08.2017 року, строк договору іпотеки № 3171 від 21.12.2007 року сплив 21.08.2017 року, тому є всі підстави для зняття арешту та обтяження з нерухомого майна.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися.

Судом установлено, що 14 серпня 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 14.08.2007 року, згідно якого ОСОБА_1 надано кредит в іноземній валюті у розмірі 71200,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених кредитним договором .

14 серпня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.08.2007 року, укладений договір іпотеки №2006, відповідно до положень якого ОСОБА_1 передав Банку, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту, в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_2 .

21 грудня 2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого ОСОБА_1 надано кредит в іноземній валюті у розмірі 30300,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених кредитним договором .

21 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.12.2007р, укладений договір іпотеки №3171, відповідно до положень якого ОСОБА_1 передала Банку, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту, в іпотеку чотирьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи міститься заочне рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2012 року, яким було задоволено позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.08.2007 року в розмірі 712311.55 грн, судових витрат в розмірі 2823.00 грн. ( а.с. 84-85).

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що саме на виконання цього рішення стягувачу ПАТ «Укрсиббанк» були видані виконавчі листи № 0827-2-3938/12 № 0827/2-1708/12 від 08.02.2012 року, тобто раніше, ніж ухвалене вищезазначене судове рішення.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист від 08.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ « Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 712311.55 грн. та судових витрат в розмірі 2823 грн. був виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2012 року за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с. 126-127).

На примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебував виконавчий лист від 08.02.2012 року № 0827/2-249/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 712311.55 грн.

16.05.2012 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 0827/2-249/2012, що виданий 08.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 712311,55 грн.

Згідно п. 2 постанови «Про закінчення виконавчого провадження» державним виконавцем Ломейко О.О. постановлено: «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення».

При цьому, державний виконавець посилався на п. 4 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України « Про виконавче провадження» № 606-Х1V від 21.04.1999 року, чинного на момент накладення арешту на майно ОСОБА_1 ( а.с. 128).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу ( посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За змістом статті 57 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження", чинного на момент накладення арешту на майно ОСОБА_1 , арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, в тому числі й винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Частинами першою, другою статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що в разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем) повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Разом з тим, необхідно врахувати, що згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Водночас, знявши арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження без зазначення дати її прийняття, постанова не була предметом дослідження судом першої інстанції. В матеріалах справи вона відсутня.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законниї інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

За теоретичним визначенням "відповідач" - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна була пред`явлена до судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкової М.А. без зазначення учасників справи ( а.с. 110).

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договорів іпотеки № 0/3 від 14 серпня 2007 року та № 0/3 від 21 грудня 2007 року іпотекодерджателем квартири за адресою: АДРЕСА_2 є Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк», якою в повному обсязі забезпечуються виконання грошових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитними договорами № 0 від 14 серпня 2007 року та № 0 від 21.12.2007 року.

Тобто, матеріальний інтерес для вирішення спору про зняття арешту мають юридичні особи Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк», що після перейменування став ПАТ «Укрсиббанк» та Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, які не були залучені до участі у справі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Статтею 4 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язань визначені в статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання припиняється: виконанням проведеним належним чином; переданням відступного; зарахуванням; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання; смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи

Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Іпотека є дійсною до припинення основного зобов`язання, іпотека не припинається, якщо основне зобов`язання, забезпечене іпотекою, є невиконаним.

Зазначений висновок узгоджується з положеннями статті 599 Цивільного кодексу України, частини 5 статті 3 та частини 1 статті 17 Закону України "Про іпотеку".

Строк дії Іпотечного договору не закінчується та іпотека не припиняється у разі невиконання боржником зобов`язання за кредитним договором з повернення кредитної заборгованості, прийнятої боржником за договорами переведення боргу, оскільки це зобов`язання є основне і було забезпечене іпотечним договором.

Як вбачається з матеріалів справи зобов`язання за договором № 0 та № 0 не виконані, виконавче провадження згідно постанови головного державного виконавця від 16.05.2012 року було закінчене щодо виконавчого листа № 0825/2-249/2012 виданого 08.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в розмірі 712311.55 грн. лише за кредитним договором № 0 від 14.08.2007 року. Обтяження за реєстровим № 5479353 на квартиру по АДРЕСА_2 було зареєстровано приватним нотаріусом Вартановою О.С. 14.08.2007 року на підставі договору іпотеки № 2006 від 14.08.2007 року, та обтяження за реєстровим № 6284621, що зареєстровано 21.12.2007 року на підставі договору іпотеки № 3171 від 21.12.2007 року, тобто спірна квартира була предметом іпотеки по двум кредитним договорам № 0 від 14.08.2007 року та № 0 від 21 грудня 2007 року, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Проте, суд першої інстанції взагалі не надав належної оцінки цим обставинам, належним чином не перевірив факт припинення зобов`язань за вищезазначеними кредитними договарами, отже, прийшов до передчасного висновку про зняття арешту з нерухомого майна накладеного постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі викоавчого листа № 0827/2-249/2012 від 08.02.2012 року та зняття обтяження з нерухомого майна: квартири по АДРЕСА_2 , що були зареєстровані приватним нотаріусом Вартановою О.С. на підставі договорів іпотеки № 2006 від 14.08.2007 року та № 3171 від 21.12.2007 року.

Крім того, в прохальній частині заяви ОСОБА_1 не ставилося питання стосовно зняття обтяження з нерухомого майна квартири по АДРЕСА_2 .

Отже, знявши обтяження з нерухомого майна - вищезазначеної квартири, суд за власною ініціативою розглянув вимогу, яка не була предметом судового розгляду, тобто вийшов за межі позовних вимог без обгрунтування такої необхідності.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції у порушення вимог статей 263-265, ЦПК України формально розглянув справу, не забезпечив повний та всебічний розгляд справи, не дослідив усіх наданих доказів й не надав їм правову оцінку, не врахував наведених норм матеріального та процесуального права, не перевірив належним чином всі обставини справи, розглянув справу без осіб, які повинні брати участь у розгляді справи, дійшов передчасного висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 знявши арешт та обтяження з нерухомого майна - квартири по АДРЕСА_2 .

Оскільки оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам закону, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382. 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2019 року у цій справі скасувати направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Кримська О.М.