Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/3363/19
Провадження № 2/644/1521/19
26.06.2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді - Матвієвської Г.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Онюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про встановлення фактів проживання однією сім`єю, перебування на утриманні та зобов`язання призначення пенсії, -

встановив:

06.05.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про встановлення фактів проживання однією сім`єю, перебування на утриманні та зобов`язання призначення пенсії, посилаючись на те, що вона зареєструвала шлюб зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м.Ворожба Білопільського району Сумської області 1 вересня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Харкова. ІНФОРМАЦІЯ_2 2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 . її чоловік ОСОБА_2 помер.З моменту реєстрації шлюбу і до смерті чоловіка вони з ним проживали разом в АДРЕСА_1 , мали спільний бюджет, вели спільне господарство.7 вересня 2004 р. вони з чоловіком придбали у власність квартиру АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. Договір укладений на її ім`я. Після придбання у власність вказаної квартири, вона була знята з реєстрації з квартири АДРЕСА_3 та з 12.10.2004 р. була зареєстрована в АДРЕСА_4 .Однак у квартирі АДРЕСА_2 вона ніколи не проживала та у квартиру не вселялася, а продовжувала проживати у квартирі АДРЕСА_3 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 до його смерті.Вона зареєструвалася у квартирі АДРЕСА_3 лише після смерті чоловіка.

Позивач зазначає, що вона є пенсіонером за віком з 2003 р. та на момент смерті чоловіка отримувала пенсію 1800 грн. ЇЇ чоловік також був пенсіонером за віком з 2010 р. та на момент смерті отримував пенсію 5700 грн.Таким чином, зауважує позивач, пенсія чоловіка була більш ніж у три рази більше її пенсії, та пенсія чоловіка була її постійним і основним джерелом існування.

Позивач зазначає, що 26.12.2018 р. вона звернулася до Індустріального об`єднаного управління пенсійного фонду України м.Харкова з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Листом від 14.02.2019 р. їй було відмовлено у переході на пенсію за втратою годувальника, посилаючись на те, що вони з чоловіком на момент його смерті були зареєстровані у різних місцях.

Тому, вказує позивач, для отримання пенсії за втратою годувальника їй необхідно встановити факт постійного проживання однією сім`єю з її чоловіком та знаходження на його утриманні. Позивач наголошує, що у лютому 2019 р. вона зверталася до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сімє`ю, заінтересована особа - Індустріальне об`єднане Управління пенсійного фонду України в Харківській області проти задоволення заяви заперечувала, оскільки вбачала, що існує спір про право та просила суд залишити її заяву без розгляду. Ухвалою від 15.04.2019 р. заява залишена без розгляду, оскільки суд вбачав спір про право на отримання пенсії.

Позивач стверджує, що факти постійного проживання однією сім`єю з чоловіком та перебування на його утриманні підтверджуються довідками про розмір пенсій, актом, складеним за участю сусідів, медичною документацією - випискою з історії хвороби від 27.02.2015 р., у якій вказано, що вона проживала в АДРЕСА_5 , декларацією про вибір лікаря, яку вона подавала у КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 9» від 3.04.2018 р., де вказано місце її фактичного проживання - АДРЕСА_5 , а також показами свідків. Позивач просила встановити факт, що вона постійно проживала однією сім`єю з чоловіком ОСОБА_2 з 01.09.2001 р. по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_5 ; Встановити факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 з 2010 р. по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .; Зобов`язати Індустріальне об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити мені пенсію за втратою годувальника ОСОБА_2 з дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Провадження у справі відкрито 24.05.2019 року.

Відповідачем направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова

вважає заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.Зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 26.12.2018 року звернулась до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ( померлого чоловіка ОСОБА_2 ).До заяви були надані документи, а саме трудова книжка, довідка про заробітну плату, документи про стаж, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копія свідоцтва про шлюб.Рішенням Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 273 від 04.01.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено в переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, за померлого чоловіка ОСОБА_2 , з тих підстав, що право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статі 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII від 03.10.2017), мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на повному його утриманні та одержували від нього допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.До заяви про призначення пенсії, зазначає відповідач, надається пакет документів, перелік яких чітко визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1). Згідно з копією паспорта серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 останнє його місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 .Відповідно до паспорта позивачки, серія НОМЕР_2 починаючи з 12.10.2004 по 01.11.2018 - день смерті чоловіка, ОСОБА_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .В документах, наданих ОСОБА_1 відсутня довідка про склад сім`ї померлого годувальника.Відповідно до пункту 1.7. Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Враховуючи вищевикладене та документи які було надано позивачкою при зверненні із заявою про перехід на пенсію за втратою годувальника, зазначає відповідач, управління не має правових підстав для переведення ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ( померлого чоловіка ОСОБА_2 ).

Суд, дослідивши надані докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 . в м.Харкові, Харківської області помер ОСОБА_2 , чоловік заявниці, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2001 р., що підтверджується свідоцтвами про одруження серія НОМЕР_3 від 01.09.2001 р. та про смерть серія НОМЕР_4 від 23.10.2018 р.

Позивач з померлим проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 29.11.2018 року ( реєстрація ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3 з 01.11.2018 року); довідкою ГУМЗУ ДЛПЗ «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці» від 27.02.2015 року щодо лікування ОСОБА_1 , проживаючої АДРЕСА_5 ; Деклларацією № 0000-ЕТМ0-1438 про вибір лікаря пацієнтом ОСОБА_1 , що мешкає: АДРЕСА_5 ; Деклларацією № 0000- Н37Е НОМЕР_5 НОМЕР_6 про вибір лікаря пацієнтом ОСОБА_2 , що мешкає: АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_7 , складеним сусідами ОСОБА_3 ( кВ. АДРЕСА_8 ), ОСОБА_4 ( кВ. АДРЕСА_9 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_10 . АДРЕСА_11 ) та їх письмовими показами, наданими суду, натомість були зареєстровані за різними адресами, зокрема заявниця за адресою: АДРЕСА_4 , а померлий її чоловік ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_5 .

Згідно довідки про доходи №5857 від 03.05.2019 р. та довідок про отримання пенсії за 2010-2017 р. р., померлий ОСОБА_2 отримував пенсію у 2018 році у розмірі 5751 грн., 2010-2017 - приблизно 5000 грн. щомісяця.

Згідно довідки про доходи №5859 від 03.05.2019 р. та довідок про отримання пенсії за 2010-2017 р. р., ОСОБА_1 отримувала пенсію у 2018 році у розмірі 1953 грн., 2010-2017 - приблизно 1000 грн. щомісяця, що є значно меншою за розмір доходу, який отримував померлий її чоловік.

Листом Індустріального об`єднаного управління пенсійного фонду України в м.Харкова від 14.02.2019 року 3 2141/46-02-03, позивачці по справі було відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника, як непрацездатному члену сімї, яка перебувала на його утриманні, у звязку з тим, що надані нею документи не підтверджують факт реєстрації її з чоловіком за однією адресою на момент його смерті та заявниці було рекомендовано звернутися до суду.

За таких обставин, у заявниці дійсно існують перешкоди по реалізації нею права на отримання пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи, що в даному випадку існує й спір про право на пенсію, суд розглядає справу в позовному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до п. б ч.4 ст. 30 вищевказаного Закону, непрацездатними членами сімї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Також ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» наведено перелік осіб, які вважаються непрацездатними, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

В той же час, в частині 3 вказаної статті Закону, наведено перелік членів сімї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, а саме: особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Окремо, в частині 3 ст. 36 Закону встановлено, що члени сімї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає встановленим той факт, що заявниця сумісно проживала із своїм чоловіком ОСОБА_2 , однією сім`єю, за адресою: АДРЕСА_5 та знаходилася на його утриманні, зокрема одержувала від померлого чоловіка допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому у звязку з його смертю втратила джерело засобів існування.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Суд приходить до висновку про необхідність застосування такого способу захисту права позивача, як визнання права на призначення пенсіїу зв`язку з втратою годувальника .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1-18, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про встановлення фактів проживання однією сім`єю, перебування на утриманні та зобов`язання призначення пенсії, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_2 з 01.09.2001 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою : АДРЕСА_5 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 з 2010 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати право ОСОБА_1 на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , з дня подання відповідної заяви.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Г. В. Матвієвська