РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2100/19

22 жовтня 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Больбіної С.С., відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 23 672,83 грн., відшкодування витрат, пов`язаних з оцінкою пошкодженого майна у розмірі 2000,00 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.04.2019 року о 08 год. 30 хв. в місті Костопіль по вул. Бурова відповідач керуючи транспортним засобом не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан, ворота. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження та було завдано матеріальні збитки, про що зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 267938 від 18.04.2019 року. Вказане також підтверджується постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 08 травня 2019 року по справі № 564/1072/19, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що паркан та ворота, які зазнали пошкодження належать їй, згідно висновку оцінювача позивачу, внаслідок ДТП, було нанесено збитку у розмірі 23 672,83 грн., кошти витрачені на проведення дослідження з метою встановлення розміру завданих збитків становлять 200,00 грн. Окрім того, зазначає, що внаслідок дій відповідача, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, їй було завдано моральних страждань, які вона оцінює в 10 000,00 грн., витрати на правничу допомогу становлять 5000 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав частково, у поданому на адресу суду відзиві просив суд зменшити суму матеріального відшкодування та витрати понесені позивачем при поданні позову та відмовити у відшкодуванні моральної шкоди.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов частково підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 29.11.2011 року (а.с.16) та витягом про державну реєстрацію прав від 02.12.2011 року (а.с.17).

Також, ОСОБА_1 належить земельна ділянка розташована у АДРЕСА_2 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 244122 (а.с.18-19).

Відповідно до постанови Костопільського районного суду Рівненської області № 564/1072/19 від 08.05.2019 року ОСОБА_2 було визанно виним у вчиненні адімінстративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.7).

Згідно вказаної постанови суду ОСОБА_2 14.04.2019 року о 08 год. 30 хв. в м. Костопіль по вул. Бурова, керуючи транспортним засобом не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на паркан, ворота. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження та було завдано матеріальних збитків.

Встановлено, що власником воріт та паркану, які були пошкодженні внаслідок ДТП, виним у якій визнано ОСОБА_2 є позивачка у справі ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно звіту про визначення суми нанесенного збитку пошкодженого майна (будівельних споруд) транспортним засобом внаслідок ДТП від 25.06.2019 року, вартість нанесенного збитку заподіяного власнику майна (будівельних споруд), а саме ОСОБА_1 транспортним засобом внаслідок ДТП - становить 23 672 грн. 83 коп. (а.с.8-31).

Таким чином, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача матеріальна шкода завдана ним ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 23 672 грн. 83 коп.

Також, ОСОБА_1 були понесені витрати на складання Звіту про визначення суми нанесенного збитку пошкодженого майна (будівельних споруд) транспортним засобом внаслідок ДТП у розмірі 2000 грн. 00 коп. (а.с.34), які також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 ставила стягнення з відповідача в рахунок відшкодування їй завданої моральної шкоди 10000 грн. Однак, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 1, 5, 6, ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, які саме втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань були нею понесені, не надано доказів, які б підтверджували, що психо-емоційний стан позивачки, який вона описує у позовній заяві є наслідком дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, в судовому засіданні судом було встановлено, що на місці ДТП 14.04.2019 року позивачка не перебувала, учасником ДТП не була.

За наведених підстав позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. до задоволення не підлягає.

Позивач також просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2016 року.

Представником позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат на оплату правничої допомоги було надано: договір-доручення про надання правової допомоги № 27 від 20.05.2019 року (а.с.37), акт-квитанція виконаних робіт згідно Договору № 27 від 20.05.2019 та розрахунок витрат на професійну допомогу ОСОБА_1 згідно Договору № 27 від 20.05.219 року.

Відповідно до розрахунку витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 згідно Договору № 27 від 20.05.2019 року, вартість наданої правничої допомоги адвокатом ОСОБА_3 становить 5000 грн., з них: надання позивачу правової інформації, консультації і роз`яснення з правових питань щодо обсягу доказувань та джерел доказів по справі в суді першої інстанції - 1000 грн., час затрачений на надання послуги допомоги 1 година; підготовка, складання і подання позову з додатками в інтересах ОСОБА_1 в суді першої інстанції 2000 грн., час затрачений на надання послуги допомоги 2 години; представництво інтересів ОСОБА_1 в суді І інстанції під час здійснення цивільного судочинства, складання додаткових заяв з процесуальних питань - 2000 грн., час затрачений на надання послуги допомоги 2 години.

Однак, враховуючи складність справи та те, що представник позивача була зайнята у судовому засіданні 1 годину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 3500 грн. в рахунок компенсації за правничу допомогу у цій справі.

Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачки понесені нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 ЦК України, статтями 81, 141, 247, 258, 264, 265, 268, 273 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, завдано внаслідок ДТП, у розмірі 23 672 (двадцять три тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 83 копійки, відшкодування витрат, пов`язаних з оцінкою пошкодженого майна у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце прживання АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 01.11.2019 року.

СуддяО. С. Цвіркун