Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2019 Справа №607/13692/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Пастернак О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за період виникнення заборгованості з 01.09.2010 року по 01.01.2019 року в сумі 199 736, 07 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що згідно рішення Овруцького районного суду Житомирської області області від 19 березня 2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Постановою державного виконавця ВДВС Тернопільського районного управління юстиції 28.07.2010 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-944/10, виданого на виконання зазначеного судового рішення. Однак, вказане судове рішення відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.07.2018 року складала 14 722,20 грн. Вважає, що розмір нарахованої пені за період виникнення заборгованості з 01.09.2010 року по 01.01.2019 року, яку слід стягнути із відповідача складає 199 736, 07 грн. Зазначила, що при нарахуванні пені необхідно враховувати правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного суду у постанові від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15ц, відповідно до якої правило стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому нараховується стягнення. Зазначила, що сума неустойки, яку слід стягнути із відповідача буде складати: з вересня 2010 року по 31.12.2010 року - 19882 грн.; за 2011 рік - 26008 грн.; за 2012 рік - 43548 грн.; 2013 рік - 32945 грн.; 2015 рік - 17313 грн.;, 2016 рік - 16930 грн.; 2017 рік - 22130 грн.; 2018 рік - 20 980,07 грн. Таким чином, станом на 01 січня 2019 року сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яку слід стягнути із відповідача становить 199 736,07 грн.

Відповідач позовних вимог не визнав, подавши суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що підстав для нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів не має, оскільки борг по несплаті аліментів виник з незалежних від відповідача причин. Так, з 2010 року хворіє мати відповідача ОСОБА_6 , яка неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, якій ОСОБА_2 допомагав фінансово з придбанням ліків, через що перебував у скрутному матеріальному становищі та не мав можливості сплачувати аліменти у повному розмірі. У грудні 2013 року матері відповідача ОСОБА_7 зробили операцію, після якої у неї погіршився стан здоров`я та вона втратила можливість працювати, внаслідок чого відповідач змушений був надавати їй матеріальну допомогу. У ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_17 , тому він почав нести витрати на його утримання, який у лютому 2016 року перебував на лікуванні. У 2016 році дружина відповідача ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні, а тому була непрацездатна. В 2017 році захворів брат відповідача ОСОБА_10 на тяжку хворобу, внаслідок чого відповідач змушений був йому фінансово допомагати. В листопаді 2017 року відповідач дізнався, що позивач змінила своє місце проживання, та аліменти, які він надсилав за її адресою проживання отримувала її мати ОСОБА_11 та витрачала їх на власні потреби. У квітні 2018 року йому державним виконавцем було надано банківські реквізити, після чого, він перерахував в рахунок сплати аліментів 3000 грн. Також зазначив, що за період з 2012 року по 2015 рік він не отримував доходів, в 2016 році отримав річний дохід у розмірі 2550 грн., в 2017 році - 9600 грн., 2018 році - 3000 грн., що підтверджується довідкою форми ОК-5 від 20.02.2019 року. Також зазначив, що заборгованість по аліментах за період з січня 2018 року по вересень 2018 року виникла у нього у зв`язку із передачею виконавчого провадження з районного відділу державної виконавчої служби у міський відділ ДВС. Крім цього, зазначив, що в рахунок сплати аліментів ним було передано 03.03.3018 року сину ОСОБА_12 портативну колонку вартістю 3589 грн. Також просить врахувати, що у червні 2017 року, його дружина отримала кредит 2 розмірі 28837,62 грн. терміном на 6 років, який він разом із нею продовжує виплачувати. Заборгованість по аліментах відповідача станом на 03.01.2019 року відсутня, переплата складає 77,55 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Подав суду відповідь на відзив, у якому вказав на те, що твердження відповідача про скрутне матеріальне становище не відповідає дійсності. Наявність у відповідача малолітньої дитини від іншого шлюбу не звільняє останнього від обов`язку утримання сина ОСОБА_5 . З грудня 2013 року ОСОБА_4 змінила своє місце проживання про що неодноразово повідомляла відповідача по телефону та при його зустрічах із сином. Аліменти ОСОБА_2 сплачував з 09.02.2010 року за власним бажанням та з порушенням строків такої сплати. Виконавче провадження із одного відділу ДВС до іншого було передане 11.04.2018 року, а не 18.09.2018 року, як зазначає відповідач. Також вказав, що портативна колонка відповідачем була передана синові у якості подарунку на день народження, а тому твердження відповідача про те, що її було придбано у рахунок сплати аліментів вважає безпідставними. Також зазначив, що відповідач приховує своє неофіційне працевлаштування, про що свідчить його анкета з мережі Фейсбук з інтернету про те, що він працював та на даний час працює. Крім цього, у 2015 році придбав автомобіль SKODA FABIA, 2003 року випуску, Dacia Supernova 2003 року випуску. Також просить суд врахувати, що відповідач перебував відпочинку у 2017 році на курорту в Буковелі, в 2018 році в ОСОБА_13 . Також зазначив, що хвороби родичів відповідача про які він зазначив, як про причину несплати ним аліментів, не є підставою для усунення його у матеріальному утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні позов не визнали, суду зазначили, що відповідач не сплачував аліментів на утримання сина ОСОБА_14 із об`єктивних обставин, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що автомобілі, які на нього зареєстровані йому не належать, оскільки куплені за кошти брата відповідача та його батьків.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_2 та ОСОБА_15 перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2008 року, який на даний час розірвано.

У даному шлюбі у них народилася одна дитина: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 19 березня 2010 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_16 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_16 аліменти на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 09.02.2010 року до 02.03.2012 року, тобто до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

На виконання вищевказаного судового рішення, 19.03.2010 року Овруцьким районним судом Житомирської області видано виконавчий лист №2-944/10, який був пред`явлений до виконання.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС Тернопільського районного управління юстиції від 28.07.2010 року відкрито виконавче провадження з приводу виконання зазначеного виконавчого листа.

Постановою начальника відділу Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 11.04.2018 року прийнято виконавче провадження №20500134 з примусового виконання виконавчого листа №2-944/10 виданого 19.03.2010 року Овруцьким районним судом.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції від 02.04.2019 року №16466, станом на 01.04.2019 року за ОСОБА_2 рахується переплата в сумі 38,05 грн. Проте, як свідчить зазначена довідка, ОСОБА_2 при сплаті аліментів за період з 2010 по 2018 рік допускав несвоєчасну сплату аліментних платежів, унаслідок чого ним було допущено заборгованість: за період з вересня 2010 року по грудень 2010 року у розмірі 1722,20 грн. (2720,60-998,40), де 2720,60 - підлягало сплаті; 998,40 - фактично сплачено; за 2011 рік - 1946 грн. (4946-3000), де 4946 - підлягало сплаті; 3000 - фактично сплачено; за 2012 рік - 2938 грн.(6469-3530), де 6468 - підлягало сплаті, 3530 - фактично сплачено; за 2013 рік - 2494 грн.(7014-4520), де 7014 - підлягало сплаті, 4520 - фактично сплачено; за 2015 рік - 1181 грн. (9381-8200), де 9381 - підлягало сплаті, 8200 - фактично сплачено; за 2016 рік, 109 грн., (11134-11025), де 11134 - підлягало сплаті, 11025-фактично сплачено. Таким чином, загальна сума заборгованості за вказані роки у ОСОБА_2 склала 10 390 грн. За 2014, 2017, 2018 роки у відповідача рахувалась переплата у розмірі 2418 грн., 396 грн. та 4653,75 грн., відповідно, які були спрямовані на погашення існуючої заборгованості за попередні роки.

Згідно довідки, виданої 14.03.2019 року Головним Управлінням ДФС у Тернопільській області ОСОБА_2 перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області як фізична особа підприємець, з 01.10.2018 року, за період із 01.10.2018 року по 31.12.2018 року загальна сума доходу становить у сумі 3000 грн.

Як вбачається із індивідуальних відомостей про застраховану особу від 26.02.2019 року Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 у 2010 році отримав доходи у розмірі 1800 грн., у 2011 році - 4578,77 грн., 2016 рік - 2550 грн., 2017 рік - 9600 грн., 2018 рік - 11169 грн.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_16 у якому на даний час проживає та у якому народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого виконкомом Нововелідницької сільської ради Овруцького району Житомирської області 10 березня 2009 року.

Як вбачається із довідки, виданої ДП «Наш дім-3» ПП «Наш дім» від 27.02.2019 року №768, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_9 та сином ОСОБА_5 .

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 21.03.2019 року №31/19-1238, за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб Dacia Supernova 2003 року випуску, дата реєстрації 14.06.2012 року.

Відповідно до наданих представником позивача інформації про зайнятість відповідача ОСОБА_2 , наданої із скріншотів Фейсбук мережі інтернет, складених самим ОСОБА_2 про свою робочу діяльність, у ній зазначено, що відповідач створює успішні заклади громадського харчування з 2015 року, працював шеф-кухарем, зокрема з 04.2015 року по 11.2015 року у ресторані «Forum Hall» 9 (м.Тернопіль), Bionika (м.Київ) з 06.2013 по 03.2014 року, Beer Bar (м .Київ ) з 11.2012 по 06.2013 року, Porto Franco (м.Киїів) з 01.2012 року по 11.2012 року, з 05.2011 року по 01.2012 року «Сюрприз» м.Киїів). Відповідач у судовому засіданні визнав створену ним інформацію про свою професійну діяльність, про те вказав, що вона не відповідає дійсності, оскільки створивши її, він бажав привернути до себе більше уваги зі сторони роботодавців.

Згідно ч.1,2 статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм Глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при вирішенні спору про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів слід з`ясувати розмір не сплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року за результатами розгляду справи № 572/1762/15-ц.

Суд вважає, що несплата та несвоєчасна аліментів відповідачем, які він був зобов`язаний платити згідно рішення суду в користь позивача на утримання неповнолітнього сина, мала місце з вини ОСОБА_2 , тому суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні передбачені ч. 1 ст. 196 СК України підстави для стягнення неустойки (пені) із відповідача.

Суд погоджується із розрахунком пені, який надав позивач та вважає, що сума нарахованої пені відповідачу з 01.09.2010 року по 01.01.2019 року буде складати 199 736,07 грн., у тому числі: з вересня 2010 року по 31.12.2010 року - 19882 грн.; за 2011 рік - 26008 грн.; за 2012 рік - 43548 грн.; 2013 рік - 32945 грн.; 2015 рік - 17313 грн.;, 2016 рік - 16930 грн.; 2017 рік - 22130 грн.; 2018 рік - 20 980,07 грн.

Беручи до уваги обраховану пеню станом на 01 січня 2019 року, щомісячну суму стягуваних з відповідача аліментів, розмір і дати внесення платежів на погашення заборгованості, період, протягом якого в подальшому така заборгованість існувала (до 03.01.2019 року) є очевидним той факт, що загальна сума обрахованої за вищевказаною формулою пені за несплату відповідачем ОСОБА_2 аліментів у будь-якому випадку перевищуватиме розмір самої заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача в судовому порядку пені перевищуватиме розмір заборгованості, яка складає у відповідача по аліментних платежах 10390 грн., за період з 01.09.2010 року по 01.01.2019 року.

Таким чином, суд проаналізувавши та оцінивши докази надані сторонами вважає, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягає до часткового задоволення, а тому вважає, що слід стягнути із відповідача на користь позивача 10390 грн. нарахованої пені, що не буде перевищувати розмір заборгованості відповідача за вказаний період. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд відкидає та не бере до уваги твердження відповідача та його представника, а також докази надані ними в обгрунтування таких тверджень (виписки із лікувальних закладів про стан здоров`я членів його сім`ї, недостатність доходу відповідача), оскільки вважає, що такі твердження є голослівними та не звільніють ОСОБА_2 від обов`язку вчасно та у встановленому розмірі сплачувати аліменти на утримання свого сина ОСОБА_14 . Крім цього, суд зазначає, що відповідач є працездатною людиною, стан здоров`я його задовільний, що дозволяло йому своєчасно сплачувати аліменти. Також, суд зазначає, що згідно наданих представником позивача скріншотів із сторінки у «Фейсбук» мережі інтернет відповідача, останній у інформації про себе зазначив, що створює успішні заклади громадського харчування з 2015 року, працював шеф-кухарем, зокрема з 04.2015 року по 11.2015 року у ресторані «Forum Hall» 9 (м.Тернопіль), Bionika (м.Київ) з 06.2013 по 03.2014 року, Beer Bar (м .Київ ) з 11.2012 по 06.2013 року, Porto Franco (м.Киїів) з 01.2012 року по 11.2012 року, з 05.2011 року по 01.2012 року «Сюрприз» м.Київ), а тому міг своєчасно та у повному обсязі сплачувати аліменти визначені судом на користь позивача. Суд також зазначає, що наявність у відповідача іншої малолітньої дитини, не звільняє відповідача від обов`язку своєчасно та у повному обсязі сплачувати аліменти на іншу його дитину, оскільки в силу вимог ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначена обставина могла вплинути лише на розмір аліментів, у випадку звернення боржника про зміну розміру аліментів, з якою останній не звертався, а не на своєчасність їх внесення. Визначаючи розмір пені, суд також зазначає, що відповідачем не надано доказів, що заборгованість по сплаті аліментних платежів утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку із не своєчасною виплатою йому заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для нарахування відповідачу неустойки за несплату аліментів за вказаний період. Також суд відкидає твердження відповідача про те, що він не сплачував аліменти у зв`язку із тим, що позивач змінила місце проживання, оскільки доказів про те, що він своєчасно вносив аліментні платежі, а останні не були зараховані у зв`язку із наведеною обставиною, суду не надав. Також суд вважає безпідставною заяву відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, у зв`язку із пропуском позивача строку звернення до суду, оскільки вважає, що строк позовної давності до вимог про стягнення пені по аліментних платежах на неповнолітню дитину не застосовується.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст. 196, 182,199, 200 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 10 390 (десять тисяч триста дев`яносто) грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 01.09.2010 по 01.01.2019 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлене 01 липня 2019 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан