"04" липня 2019 р.
Справа № 642/3235/19
2/642/1182/19
03 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:
головуючого судді Ольховського Є.Б.,
при секретарі Алімурадовій Т.Я.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратили право користування житловим приміщенням
встановив:
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким що втратив право на проживання за адресою : АДРЕСА_1 оскільки останній тривалий час за цією адресою не проживає та своїх речей в приміщенні не має. В позові зазначила що відповідачка є її сином. Більшк 20 років в спірному приміщенні не проживає, комунальні платежі не здійснює, своїх речей в приміщенні не тримає. Прохала стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.
Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 15.05.19 року відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою від 10.06.19 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду.
Довідкою з реєстру встановлено що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачу було спрямована копію позову разом з ухвалою про відкриття провадження, однак правом на подання відзиву останній не скористався.
Суд вважає, що відповідач без поважних причин не подав відзив, тому, при відсутності заперечень в з боку позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факт та відповідні їм правовідносини:
за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , 1979 р.н., ОСОБА_1 , 1950 р.н., ОСОБА_4 , 2003 р.н. та ОСОБА_2 , 1974 р.н. згідно до довідки від 14.05.2019 року.
Право власності по Ѕ зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину.
Згідно до пояснень позивачки в судовому засіданні відповідач є її рідним сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідач є рідним сином позивачки.
Верховний суд України, висловив у Постанові № 6-709цс16правову позицію, згідно з якою, частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Актами сусідів та поясненнями свідків в судовому засіданні по АДРЕСА_2 встановлено що ОСОБА_2 за спірною адресою не проживає з 2017 року.
Матеріали справи не містять доказів наявності будь-яких перешкод з боку позивача для проживання відповідача за спірною адресою.
Суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку без поважних причин понад 3 роки, у зв`язку з чим дійшов висновку про визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, з підстав, передбачених ст.405 ЦК України.
Враховуючи вище зазначене, те, що відповідачем заперечень на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для задоволення позову.
З відповідача на підставі вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 2, 13, 81, 141, 258, 264-265, 268, 280 ЦПК України, ст. 71,72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768.40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.Б. Ольховський

04.07.19р. ОСОБА_6 О.М.

Вул. Іжевська 5

Харків -177

Ленінський р/с м. Харкова направляє копію заочного рішення від 03.07.19 року для відома.

Додаток: за текстом.

Суддя Є.Б. Ольховський

04.07.19р. ОСОБА_2 .

Вул. Іжевська 5

Харків -177

Ленінський р/с м. Харкова направляє копію заочного рішення від 03.07.19 року для відома.

Додаток: за текстом.

Суддя Є.Б. Ольховський