Справа № 175/1402/19
Провадження № 2-о/175/30/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

за участю секретаря Лукієнко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), видане 03 січня 1991 року на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської районної ради народних депутатів 30 жовтня 1990 року за №284 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявниця надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити (а.с.94).

Представник зацікавленої особи Дніпровської районної державної нотаріальної контори надав суду лист про розгляд справи за відсутністю представника нотконтори (а.с.27).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується актовим записом №40 від 28 жовтня 2008 року Виконкому Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 28 жовтня 2008 року (а.с.11). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно, до складу якого також входить і домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 03 січня 1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №284 від 30 жовтня 1990 року (а.с.12). Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 (заявниця по справі), яка 14 листопада 2008 року звернулася до Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.30). Того ж дня, 14 листопада 2008 року нотаріусом була відкрита спадкова справа №824/2008 (а.с.29-93).

Постановою державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. від 22 березня 2019 року заявниці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки надано для оформлення документ, що підтверджує право власності на спадкове майно, який не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: у документі невірно зазначено по батькові спадкодавиці власниці спадкового будинку та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав (а.с.86).

Судом встановлено, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 03 січня 1991 року заповнено на російській мові, тому прізвище ім`я по батькові особи якій видано свідоцтво (власника будинку) вказано як « ОСОБА_2 », тоді як бланк свідоцтва складено на українській мові і логічно було б заповнювати правовстановлюючий документ на українській мові згідно паспорта спадкодавці на ім`я « ОСОБА_2 » (а.с.17). Окрім цього, згідно довідки Волоської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №1041 від 05 жовтня 2011 року померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з 1940 року по день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджує факт належності спадкового домоволодіння спадкодавиці (а.с.15).

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно п.п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що внаслідок заповнення свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03 січня 1991 року на російській мові та зазначення прізвища ім`я та по батькові власника будинку як « ОСОБА_3 Марие Арсентьевне», правовстановлюючий документ не відповідає вимогам, що дає змогу встановити відповідність заявлених прав документам та подальшому оформленню спадкових майнових прав ОСОБА_1 на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом та розпорядження майном.

Оскільки вказаний факт має для заявниці юридичне значення, іншим шляхом зазначений факт встановити неможливо, суд вважає за необхідне встановити факт належності спадкодавиці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 від 03 січня 1991 року виданого на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №284 від 30 жовтня 1990 року на ім`я « ОСОБА_2 ».

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 263-266, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Встановити факт належності спадкодавиці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) АДРЕСА_1 від 03 січня 1991 року, виданого на підставі рішення виконкому Дніпропетровської районної Ради народних депутатів №284 від 30 жовтня 1990 року на ім`я « ОСОБА_2 ».

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.