Справа № 567/1322/18
Номер провадження 2/570/469/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

відповідача ОСОБА_1

малолітньої дитини ОСОБА_2

представників сторін - ОСОБА_3 ; адвокатів Кожуховської З.В., Шаповала С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини у супровіді матері без згоди батька, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. В зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивачка у березні 2014 виїхала на заробітки до Данії. Зазначає, що вона систематично висилала кошти на утримання дитини, оплачувала школу, купувала речі та подарунки. Однак, з січня 2015 року між подружжям виник конфлікт, та згодом рішенням Рівненського міського суду Рівненської області шлюб було розірвано. Позивачка неодноразово хотіла забрати дитину в Данію, однак відповідач категорично заперечував проти цього. Зазначає, що кожну відпустку вона приїжджає до дитини, однак відповідач не надає дозволу залишитись їм на одинці, відвідати дитячі розважальні центри без його нагляду або нагляду його батьків. Дитина дуже чекає цю поїздку, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом та просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Данії малолітньої ОСОБА_2 в період з 01.07.2019 по 31.07.2019 без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_1 .

Позивачка не з`явилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без її участі, оскільки вона перебуває за кордоном.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала. Просить суд надати дозвіл на виїзд дитини до Данії в період з 01.07.2019 року по 31.07.2019 року.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що дитина не говорила йому про те, що хоче в поїздку. Якби дитина таку згоду висловила, то він би не заперечував проти цієї поїздки.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що у разі задоволення позову таке рішення буде суперечити інтересам дитини.

Малолітня ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що не має бажання їхати разом з мамою до Данії, не бажає знайомитися з її новою сім`єю. Додала, що вона почувається комфортно за місцем свого проживання.

Представник органу опіки та піклування заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що між мамою дитини та дитиною не встановився психологічний контакт. Дитина висловила свою думку щодо цієї поїздки, а тому прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позову буде відповідати інтересам дитини.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З січня 2015 року між подружжям виник конфлікт, та згодом рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05.06.2015 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано.

23.12.2015 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області визначено місця проживання дитини ОСОБА_2 з батьком дитини - ОСОБА_1 .

У 2018 році позивачка звернулась до служби у справах дітей Острозької районної державної адміністрації Рівненської області з заявою про визначення режиму побачень з донькою.

13.08.2018 позивачка через адвоката Кожуховську Зоряну Віталіївну звернулась до нотаріуса Коломис Ольги В`ячеславівни з проханням направити відповідачу лист з проханням надати згоду на виїзд малолітньої дитини за кордон та оформити її нотаріально.

Оскільки відповідач не звертався до нотаріуса для оформлення згоди на виїзд дитини за кордон, тому позивачка була вимушена звернутись до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд до Данії малолітньої ОСОБА_2 в період з 01.07.2019 по 31.07.2019 без нотаріально посвідченої згоди батька ОСОБА_1 .

При прийнятті рішення суд враховує наступне.

Згідно з положеннями статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України на батьків покладені рівні обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ч.1 та 2 статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Розпорядженням голови Острозької районної державної адміністрації Рівненської області №313 від 15.112018 встановлено позивачці спосіб участі у вихованні малолітньої дитини того з батьків, хто проживає окремо, зокрема: надано можливість ОСОБА_4 брати участь у вихованні дочки шляхом підтримання з нею регулярних особистих стосунків, встановлено порядок побачень з дитиною, надано дозвіл на вільне проводження часу з дитиною у дні визначені у пункті 1 вказаного розпорядження в Україні.

Згідно висновку органу опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації Рівненської області № 1273/01-31 від 12.04.2019 р., враховуючи вік та небажання дитини виїжджати за кордон, то на даний момент дівчинка не готова до такої подорожі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

За положенням ч.1 ст 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 2 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

При розгляді справи, з урахуванням думки дитини та висновку органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про те, що малолітня ОСОБА_2 бажає проводити час з мамою на території України, а за межі України і, зокрема, до Королівства Данії, виїжджати не бажає.

Тому, враховуючи відсутність бажання дитини їхати разом з мамою до її місця проживання до Королівства Данії суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Адже батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини у супровіді матері без згоди батька - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 )

Суддя Красовський О.О.

Повний текст судового рішення складено 06.07.2019