Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 759/15373/16-ц

провадження № 61-3352св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_3,

відповідач 1 - приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія»,

представники відповідача 1: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

відповідач 2 - ОСОБА_10,

представник відповідача 2 - ОСОБА_11,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_10 на рішення Апеляційного суду м. Києва в складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Мазурик О. Ф. Кравець В. А. від 17 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія»), ОСОБА_10, у якому просив стягнути на свою користь солідарно в рахунок відшкодування майнової шкоди 44 130,04 грн, компенсацію витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 5 000 грн, пеню в розмірі 16 328,25 грн, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн з ОСОБА_10 2 000 грн та з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 50 000 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 04 грудня 2014 року на перехресті вул. Комінтерну бульвар Шевченка в м. Києві, з вини ОСОБА_10 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів марки «Форд ескорт», та «Мерседес», унаслідок якої було пошкоджено його автомобіль. Згідно акту автотоварознавчого дослідження від 04 січня 2015 року розмір майнового збитку становить 44 130,04 грн. Вартість автотоварознавчого дослідження складає 5 000 грн. Також вказує, що цивільно-правова-відповідальність власника автомобіля марки «Форд ескорт», згідно страхового полісу № АТ 6084116, була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». На початку 2015 року він звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування подавши всі необхідні документи, однак страхове відшкодування йому виплачено не було.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 44 130,04 грн, пеню в розмірі 16 328,25 грн, компенсацію за проведення експертизи у розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_10 і. на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги виходив із того, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та розмір шкоди не перевищує ліміт страхового відшкодування.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_10 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року в частині стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача 5 000 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в цій частині.

Апеляційний суд, вирішуючи спір зазначив про те, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення майнової та моральної шкоди є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Разом з тим, задовольняючи вимоги про стягнення компенсації за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 5 000 грн, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що будь-яких доказів про понесення таких витрат позивач не надав, та відмовив в позові в цій частині.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2018 року апеляційну скаргу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду в частині задоволення позову про відшкодування майнової та моральної шкоди зазначив про те, що місцевий суд дійшов до вірного висновку про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та враховуючи те, що розмір заявлених позивачем збитків не перевищує ліміту відповідальності за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та враховуючи те, що страховиком своєчасно не проведено оплату страхового відшкодування то суд першої інстанції також дійшов обґрунтованого висновку про стягнення суми пені в розмірі 16 328,25 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_10 подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати зазначене судове рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Судові рішення в частині відмови в позові до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 січня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано вказану справу № 759/15373/16-ц з Святошинського районного суду м. Києва.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не звернув уваги на те, що висновок про розмір шкоди не може бути належним доказом, оскільки зроблений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зокрема пункту 4.3, пункту 4.4 та пункту 4.6. Суд також не врахував, що знос автомобіля становить 44%. В акті огляду автомобіля зазначено пошкодження автомобіля, які не відносяться до даної дорожньо-транспортної пригоди.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 04 грудня 2014 року на перехресті вул. Комінтерну бульв. Шевченка в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Форд ескорт» державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_10 внаслідок дій якого пошкоджено автомобіль марки «Мерседес» державний номерний знак DA-BL, власником якого є ОСОБА_4.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до висновку № 11/04-ТЗ про вартість майнового збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля марки «Мерседес» державний номерний знак DA-BL в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 44 130,04 грн.

Судом також установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Форд ескорт» державний номерний знак НОМЕР_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Позивач неодноразово звертався до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявами про виплату страхового відшкодування, проте таке відшкодування не отримав.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкодою і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, з урахуванням викладених обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції, погоджується з висновками апеляційного суду про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 була застрахована у ПрАТ ««Українська охоронно-страхова компанія» та враховуючи те, що розмір заявлених позивачем збитків не перевищує ліміту страхування відповідальності за договором обов'язкового цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та враховуючи те, що страховиком своєчасно не проведено виплату страхового відшкодування а суд обґрунтовано стягнув пеню в розмірі 16 328,25 грн.

ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» будь-яких доказів про те, що страховик проводив оцінку вартості майнового збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не надало та висновок, наданий позивачем не спростувало.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», ОСОБА_10 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило