18.10.2019 Справа № 363/3776/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гавриленко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Демидівської сільської ради Вишгородського району, Київської області, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_5 та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після її смерті право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок від 30 листопада 1999 року, видане Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області на підставі рішення виконкому Демидівської сільської ради від 25 листопада 1999 року № 121 на ім`я померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Відповідачі подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

Третя особа ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, повторно в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Згідно розподільчого акту від 05 грудня 1949 року ОСОБА_6 поділила житловий будинок АДРЕСА_1 між своїми синами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08 травня 1977 року.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в установлений законом термін прийняли спадщину після смерті їх матері ОСОБА_6 , а саме по Ѕ частині спірного житлового будинку, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 11-7/80 від 08 травня 1977 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , після смерті якого Ѕ частину житлового будинку, що належала померлому успадкувала його дружина ОСОБА_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла. Після її смерті належну їй Ѕ частину спірного житлового будинку успадкували її сини ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які отримали свідоцтво про право власності за законом від 26 січня 2000 року. Зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи № 6732 від 29 квітня 1987 року.

28 січня 2000 року ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продали належну їм Ѕ частину спірного житлового будинку ОСОБА_4 (третій особі по справі), що підтверджуєтьсядоговором купівлі-продажу № 233 від 28 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Голуб Л.А.

Що стосується іншої Ѕ частини вказаного житлового будинку, то судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7 (син ОСОБА_6 ).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належну йому Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка йому належала.

З копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 23 листопада 1961 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1961 року, ОСОБА_12 отримала прізвище чоловіка ОСОБА_13 .

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 травня 1984 року ОСОБА_5 отримала у спадщину після смерті ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями: сараєм, погребом, що розташовані в с. Демидів АДРЕСА_1 , Київської області, на земельній ділянці спільного господарства, житловою площею 37,5 кв.м. № 41 АДРЕСА_1 .

З виписки з погосподарської книги Демидівської сільської ради за 1984-1985 років встановлено, що ОСОБА_5 належала Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_1 , який побудовано 1921 року.

ОСОБА_5 за життя, 30 травня 1984 року склала заповіт на позивача по справі, яким заповіла останньому усе своє майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24 лютого 2017 року серія НОМЕР_3 .

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 28 травня 1950 року, ОСОБА_14 є матір`ю ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 15 липня 1977 року.

Так, судом встановлено, що позивач є онуком ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Інших спадкоємців по справі після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не має.

З довідки № 1498 від 02 листопада 2005 року виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області вбачається, що позивач з 03 січня 1997 року по 03 липня 1997 року провів поточний ремонт в будинку в будинку АДРЕСА_1 , вступив у володіння спадковим майном.

Крім того з довідки № 776 від 22 серпня 2018 року виданої Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області вбачається, що позивач проживав разом зі своєю бабусею ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 на час її смерті. Доглядав за нею. Після смерті ОСОБА_5 з 03 січня 1997 року по 03 липня 1997 року провів поточний ремонт в будинку, поновив огорожу та постійно обробляє земельну ділянку.

27 грудня 2006 року Вишгородською державною нотаріальною конторою Київської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини.

Листом № 519 від 20 травня 2019 року КП «Вишгородське БТІ» повідомило суд про те, що право власності на будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_6 , Ѕ частка згідно свідоцтва про право власності від 30 листопада 1999 виданого Демидівською сільською радою, згідно рішення № 121 від 25 листопада 1999 року; ОСОБА_4 , Ѕ частка, згідно договору купівлі продажу купівлі-продажу № 233 від 28 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Голуб Л.А.

Як установлено вимогами діючої на той час ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що її прийняв.

При цьому, згідно зі ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Позивач є онуком спадкодавця та спадкоємцем за заповітом, який у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління згаданим будинком.

Зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи №582 від 10 грудня 1999 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Разом з тим, позивач у суді довів, що право на житловий будинок належало спадкодавцеві, а відтак має бути ним успадковане.

Оскільки позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину в позасудовому порядку, визнання за ним прав на спадкування зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями має відбутися в суді.

Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що у позивача відсутні умови для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно.

Разом з тим обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачем спадщина, за правилами ст. 548 ЦК України 1963 року, вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і з цих підстав за ним слід визнати право власності на успадковане майно, а саме на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 від 30 листопада 1999 року видане на підставі рішення виконкому Демидівської сільської ради від 25 листопада 1999 року № 121 на ім`я ОСОБА_6 понад 20 років після смерті останньої 08 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З огляду на норми ч. 1ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Як вбачається з роз`яснень даних у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв`язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК України визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси.

Встановлено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 видано після смерті ОСОБА_6 , за наявності вже на той час в 1999 році, співвласників Ѕ частини будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та після смерті ОСОБА_5 (в 1997 році), якій належала інша Ѕ його частина згідно зазначених вище правовстановлюючих документів.

Наявність вказаного свідоцтва за таких умов порушує права позивача на успадкування Ѕ частини цього будинку, а тому це свідоцтво підлягає визнанню судом недійсним, яке за відсутності законних підстав для його видачі на померлу особу за наявності інших законних власників спадкового майна.

Таким чином, заявлені позивачем права підлягають визнанню, а пред`явлений позов задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 від 30 листопада 1999 року, видане Демидівською сільською радою Вишгородського району Київської області на підставі рішення виконкому Демидівської сільської ради від 25 листопада 1999 року № 121 на ім`я ОСОБА_6 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_6 виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в м Київській області 04 жовтня 1997 року, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

АДРЕСА_3 сільська рада Вишгородського району Київської області, знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Демидів, вул. Фастова, 4.

Треті особи: ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя