Провадження № 2/200/4821/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Сокол І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову вказав, що 16.08.2016 року він надав відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 30000 доларів США, та відповідач зобовязався повернути кошти шляхом здійснення періодичних платежів, в строк до 16.08.2016 року. Перший платіж мав бути здійснений 16.08.2017 року, відповідно до графіку платежів. Проте відповідач коштів не сплатив, та повідомив, що погашати борг не збирається, оскільки брав гроші в борг для купівлі квартири, яку зареєстрували на його колишню дружину, отже віддавати кошти повинна вона.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 31500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 853944,37 грн., а саме по тілу позики 30000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 813280,35 грн., по відсоткам 1500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 40664,02 грн.

Ухвалою суду від 03 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 13 квітня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, повідомив, що брав у позивача гроші в борг у розмірі 30000 доларів США, коли проживав у шлюбі з ОСОБА_3, для купівлі квартири для дітей на ж/м Червоний камінь. Заборгованість по розписці визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до змісту розписки від 16 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 30000 доларів США строком до 18.08.2026 року, з процентною ставкою 5% річних від суми залишку по тілу позики.

Згідно розписки, сторонами було погоджено графік погашення боргу:

16.08.2017 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 1500 доларів США;

16.08.2018 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 1350 доларів США;

16.08.2019 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 1200 доларів США;

16.08.2020 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 1050 доларів США;

16.08.2021 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 900 доларів США;

16.08.2022 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 750 доларів США;

16.08.2023 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 600 доларів США;

16.08.2024 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 450 доларів США;

16.08.2025 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 300 доларів США;

16.08.2026 року по тілу позики 3000 доларів США і по процентах 150 доларів США.

Згідно положень с.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З розписки від 16.08.2016 року вбачається, що сторонами погоджено повернення позики частинами та встановлено графік погашення боргу, при цьому перший платіж відповідачем має бути здійснено 16.08.2017 року.

Позивач стверджує, а відповідач не заперечив, що борг у визначену дату повернутий не був, отже позивач отримав має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Оскільки на дату звернення з позовом відповідачем прострочений лише один платіж, в якому вказана сума процентів 1500 доларів США, суд погоджується з розміром позовних вимог, заявлених позивачем, тобто 30000 доларів США тіло кредиту, та 1500 доларів США проценти за кредитом.

Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

При цьому, відповідно до вимог ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Суд також звертає увагу, що відповідачем надано докази про зміну прізвища з «Кирюха» на «Блюменфельд», а саме свідоцтво про зміну імені від 27 липня 2017 року.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу в розмірі 31500 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11.12.2017 року становить 853944,37 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 8000 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість в загальному розмірі 31500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 853944,37 грн., а саме по тілу позики 30000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 813280,35 грн., по відсоткам 1500 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 40664,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску