КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/13486/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7639/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Суханової Є.М.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Сенька М.Ф., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 07 червня 2014 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказувала, що є переселенкою з Донбасу та змушена винаймати житло, що підтверджується копією договору оренди житла від 18 березня 2017 року, виховує сина самотужки, змушена працювати, а тому 03 травня 2017 року уклала договір про надання послуг по догляду за дитиною. Умовами зазначеного договору встановлено розмір оплати за надання послуг у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, а також визначено місце надання послуг за адресою: АДРЕСА_1 . Для безпечного транспортування дитини позивачка понесла витрати на купівлю для дитини автомобільного крісла «Chico» вартістю 2850,00 грн.

За таких обставин, посилаючись на положення ст.ст. 180-185 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, додаткові витрати на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на придбання автомобільного крісла «Chico» у розмірі 1425,00 грн., витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача (а.с.1-4).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5145,09 грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У задоволенні решти вимог позову відмовлено. Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 640 грн. судового збору (а.с.100-101, 104-105).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконність та необґрунтованість рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року, просив його скасувати в частині стягнення 5145,09 грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині. На обґрунтування скарги зазначив, що ухвалюючи рішення суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позовна заява не містить вимог про стягнення та розподіл додаткових витрат на дитину в розмірі 10 290,18 грн. Заявлені позивачкою вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на придбання дитячого автомобільного крісла в сумі 1425,00 грн., а також витрат у зв`язку з укладеним 03 травня 2017 року договором про надання послуг по догляду за дитиною вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки такі витрати не можна вважати додатковими витратами на дитину (а.с.107-112).

Апеляційні скарги від інших осіб, які беруть участь у справі на вказане рішення суду не надходили.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Давиденко І.О. підтримала скаргу і просила її задовольнити, ОСОБА_2 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 , його представник - адвокат Давиденко І.О. в суді не заперечувала, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 163-165).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 07 червня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-6).

За довідкою від 22 січня 2019 року № 7 позивачка ОСОБА_2 працювала у ДП «САВСЕРВІС СТОЛИЦЯ» на посаді провідного представника (а.с. 91).

ОСОБА_1 працює в Головному управлінні національної поліції в Донецькій області та отримує заробіток, за яким нарахована сума в 2018 році в середньому складала 14234,68 грн. щомісячно (а.с. 81-82).

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття та в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 . сторони не оскаржували.

З огляду на положення частини 1 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів перевірила законність оскаржуваного рішення в межах доводів скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом положень частини 1 ст. 9, ч. 4 ст. 157, ст. 185 СК України, батьки мають право домовитись (укласти договір) про надання неповнолітнім та повнолітнім дітям коштів на покриття додаткових витрат, виходячи з наявності об`єктивної необхідності їх понесення та фінансової спроможності батьків на їх здійснення.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

За наданими позивачкою фотокопіями квитанцій, товарних чеків, видаткових накладних, вона сплатила: 5590,18 грн. на придбання памперсів, іграшок, одягу та взуття для дитини; 2850,00 грн. за придбання автокрісла «Chicco»; 1850,00 грн. колиска прогулянкова (а.с. 7-19).

18 березня 2017 року між позивачкою ОСОБА_2 і громадянкою ОСОБА_6 був укладений договір оренди жилого приміщення зі сплатою 4800,00 грн. за користування житлом щомісяця (а.с. 20-25).

03 травня 2017 року між позивачкою ОСОБА_2 і громадянкою ОСОБА_7 був укладений договір за яким позивачка замовила у фізичної особи надання послуг по догляду за дитиною (готувати їжу, гуляти з дитиною за графіком, переодягати дитину в разі необхідності, укладати спати в години, затверджені Роботодавцем (позивачкою ОСОБА_2 ), грати з дитиною, надавати першу медичну допомогу в разі необхідності та негайно викликати швидку допомогу в необхідних випадках) (а.с. 27-28).

На підтвердження виконання договору від 03 травня 2017 року позивачкою надані квитанції до прибуткових касових ордерів на суму 68 000,00 грн. (а.с. 92-97).

Доказів наявності медичних показань необхідності здійснення догляду за дитиною, обумовлених станом її здоров`я або витрат спрямованих на розвиток наявних здібностей дитини, до суду не надано і судом таких не встановлено.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач повинен нести додаткові витрати на утримання дитини, проте, враховуючи надані позивачкою докази, апеляційний суд дійшов висновку щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру і стягнення додаткових витрат, які повинен відшкодовувати відповідач, оскільки витрати, понесені на придбання памперсів, іграшок, одягу, взуття, автокрісла «Chicco», колиски прогулянкової не є додатковими витратами у розумінні статті 185 СК України та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача.

Також відсутні правові підстави для визначення додатковими витратами на дитину понесені позивачкою витрати на оренду жилого приміщення та витрати на оплату послуг по догляду за дитиною, квитанції про оплату яких долучено позивачкою до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, рішення районного суду в оскаржуваній частині стягнення додаткових витрат підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 5 145 грн. 09 коп. додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 .

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 04 липня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

Є.М. Суханова