Справа № 486/798/19
Провадження № 2/486/406/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Кучмар В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів,

за участю представника позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача Прутян О. ОСОБА_4 .,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 квітня 2017 року з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти на її утримання як колишньої дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 листопада 2016 року протягом усього строку інвалідності ОСОБА_2 Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 31 травня 2017 року вказане рішення було залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 15 серпня 2018 року рішення Южноукраїнського міського суду та ухвала апеляційного суду були скасовані та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції виконувалося з 14 серпня 2017 року по 01 вересня 2018 року, в примусовому порядку з позивача було стягнуто 62555,86 грн., ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 вказану суму як безпідставно набуті кошти в зв`язку з тим, що підстава набуття таких коштів відпала, також просив стягнути витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. та судовий збір.

В судове засідання позивач не з`явився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, щодо судових витрат просив стягнути на користь позивача лише судовий збір. Додатково до обґрунтування позовних вимог у позові пояснив, що аліменти ОСОБА_1 сплачував не добровільно, а примусово за постановою державного виконавця.

Представник відповідача пояснив, що у позові необхідно відмовити, оскільки Верховний Суд України у постанові від 02.07.2019 року у справі №6-91цс14 зазначив, що за змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка безпідставно набула майно, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положеннями ч.1 ст.1215 ЦК України встановлено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті в тому числі аліменти, якщо їх виплата проведено добровільно, за відсутності рахункової помилки і недобросовісності набувача. Позивач не зазначив, що виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки та недобросовісності з боку позивача. Просив стягнути на користь відповідача 8000 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідач підтримав думку свого представника.

Вислухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 квітня 2017 року у цивільній справі №486/1226/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 15 листопада 2016 року і протягом усього строку інвалідності ОСОБА_2 /а.с. 4-5, 47-48/. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 31 травня 2017 року вказане рішення було залишено без змін /а.с.49-50/. Позивач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду у касаційному порядку, проте 27 червня 2017 року був виданий виконавчий лист і 04 липня 2017 року було відкрито виконавче провадження. Постановою Верховного Суду від 15 серпня .2018 року рішення Южноукраїнського міського суду від 07 квітня 2017 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 31.05.2017 року скасовані та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог /а.с.6-9, 51-54/.

Як вбачається із відповіді на адвокатський запит, наданої державним виконавцем Южноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 17.12.2018 року /а.с.13/. За період з 14.08.2017 року по 01.09.2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на загальну суму 622555,83 грн. Сума стягнень підтверджується копією звіту з місця роботи ОСОБА_1 за відрахуваннями за виконавчим листом №486/1226/16-ц від 27.06.2017 року /а.с.14/. Виконавче провадження було закінчено згідно постанови державного виконавця від 20.09.2018 року з підстав скасування рішення, яке підлягало виконанню /а.с.10/.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.

Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Велика Палата Верховного Суду згідно висновку, визначеного у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, встановила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Разом з тим, Верховний суд у постанові від 25.01.2018 року у справі №601/2435/15-ц звернув увагу на те, що зазначені правила статті 1215 ЦК України застосовуються виключно у випадках, якщо виплата передбачених статтею грошових сум проведена фізичною або юридичною особою добровільно. Для перерахування коштів на підставі рішення суду передбачений примусовий порядок виконання на підставі норм законодавства про виконавче провадження.

Згідно звіту Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства НАЕК «Енергоатом» про здійснені відрахування та виплати №2829 від 04.09.2018 року /а.с.14/ за період з 01.08.2017 року по 31.08.2018 року із заробітної плати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №486/1226/16-ц було утримано грошові кошти на загальну суму 62555,83 грн., тобто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачував аліменти не добровільно.

Як вбачається з положень ст.445 ЦПК України поворот виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів не допускається, а тому позивачем обрано правильний спосіб захисту свого права шляхом звернення з позовною заявою.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок, що був сплачений при зверненні до суду /а.с.1/, інші судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки ст. Мартинівка Вознесенського району Миколаївської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Костилево Кіч-Городецького району Вологодської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , безпідставно набуті кошти в сумі 62555 (шістдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 86 копійок та 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору, а всього стягнути 63324 (шістдесят три тисячі триста двадцять чотири) гривні 26 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова