Постанова

Іменем України

28 березня 2019 року

м. Київ

справа № 619/1000/13-ц

провадження № 61-1299св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Швецової Л. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що сторони по справі є власниками домоволодіння АДРЕСА_1 Земельна ділянка площею 2 186 кв. м під цим домоволодінням знаходиться у спільному користуванні сторін по справі.

Між сторонами виникли неприязні стосунки, ОСОБА_5 самовільно захопила частину спірної земельної ділянки, у добровільному порядку сторони не бажають вирішити питання про порядок користування цією ділянкою.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просила визначити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 виходячи з рівності часток в праві власності на це домоволодіння, тобто по 1/2.

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, про визнання порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява ОСОБА_5 мотивована тим, що вона є власником 36/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 а ОСОБА_4 є власником 12/50 частин цього домоволодіння. Сторони не дійшли згоди щодо поділу земельної ділянки, яка знаходиться під цим домоволодінням.

На підставі викладеного ОСОБА_5 просила визначити порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 за першим варіантом судової будівельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту судової будівельно-технічної експертизи від 28 жовтня 2016 року № 1356, яка проведена експертом ОСОБА_6

Співвласнику ОСОБА_4 виділено у користування земельну ділянку площею 1 093 кв. м (2186-1093).

Співвласнику ОСОБА_5 виділено у користування земельну ділянку площею 1 093 кв. м (2186-1093).

На земельній ділянці площею 7 кв. м, що виділяється у користування ОСОБА_5 запропоновано встановити земельний сервітут для обслуговування і здійснення ремонту співвласником ОСОБА_4 будівлі літ. «в2».

Границя користування земельною ділянкою проходить в точках «А», «Б», «В», «Г», «Д», «Е». Точка «А» знаходиться на границі по червоній лінії (вул. Лісна) та ділить її на два відрізки довжинами 16,10 м та 17,9 м. Точка «Е» знаходиться на тильній границі та ділить її на два відрізки довжинами 15,30 м та 22.70 м.

Ділянка під земельним сервітутом має довжину 7 м, знаходиться вздовж стіни будівлі літ. «в2», що належить ОСОБА_4, проходить на відстані 1 м від цієї стіни.

Границю користування земельною ділянкою вказано на викопіюванні плану земельної ділянки червоним кольором.

Земельну ділянку ОСОБА_4 вказано синім кольором, земельну ділянку ОСОБА_5 вказано рожевим кольором, ділянку під земельним сервітутом зазначено червоною штрих лінією, що зазначено в додатку № 1 до даної експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 9 215,90 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що висновок експерта від 28 жовтня 2016 року є обґрунтованим і таким що не викликає сумнівів, оскільки при його проведенні експертизи були досліджені всі необхідні документи. Разом з тим, у висновку від 28 лютого 2014 року експерт не врахував порядок користування земельною ділянкою по фактичному користуванню та геодезичні знімки.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04 серпня 2017 року у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в рішенні Дергачівського районного суду Харківської області від 07 липня 2017 року не вирішено питання щодо зустрічних позовних вимог, які в силу вимог та закону та встановлених судом обставин задоволенню не підлягають.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 згідно з першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи № 9551, складеного 28 лютого 2014 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса ОСОБА_8

Виділено у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 525 кв. м, що відповідає її частці.

Виділено у користування ОСОБА_5 земельну ділянку площею 1 661 кв. м, що відповідає її частці.

На земельній ділянці площею 7 кв. м, що виділяється у користування ОСОБА_5, пропонується встановити земельний сервітут для обслуговування і здійснення ремонту ОСОБА_4 будівлі літ. «в2».

Границя користування земельною ділянкою по першому варіанту вказана у додатку № 1 червоним кольором.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 1 344 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що висновок експерта від 28 лютого 2014 року складено з урахуванням фактичних часток сторін по справі у домоволодінні АДРЕСА_1 запропоновані два варіанти є фактично рівнозначними, немає відступлення від ідеальних часток ОСОБА_5 та ОСОБА_4 лише конфігурація земельної ділянки відрізняється відсутністю відступів на місцевості, тому апеляційний суд дійшов висновку, що перший варіант цієї експертизи буде найбільше відповідати інтересам сторін по справі.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково ухвалив рішення на підставі висновку експерта від 28 жовтня 2016 року, оскільки у цьому висновку експерт визначив за можливе поділити між сторонами, зокрема земельну ділянку площею 200 кв. м, яка виділена саме ОСОБА_5 рішенням Виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 10 листопада 1998 року.

При цьому висновок експерта від 28 лютого 2014 року не враховує виділену особисто ОСОБА_5 земельну ділянку площею 200 кв. м., оскільки вона не може бути предметом поділу між сторонами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у 1945 році старий будинок, який побудований у 1909 році, розділено на дві рівні частини, який у подальшому також у рівних частках набуто сторонами по праві. Спірна земельна ділянка з 1945 року перебуває у сумісному користуванні сторін по справі. Фактичне користування земельної ділянки розділено межею на 2 рівні половини. У 2012 році відповідач та її син зруйнували межу. Земельна ділянка підлягає розподілу на 2 рівні частини згідно з долями у сторін старого будинку «А-1», яка склалась з 15 жовтня 1945 року, по 1/2 частині кожній зі сторін.

Доводи інших учасників справи

У квітні 2018 року ОСОБА_5 подала до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що визначений апеляційним судом варіант користування спірною земельною ділянкою відповідає фактичному користуванню та немає відступлення від ідеальних часток ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у домоволодінні АДРЕСА_1

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_4 є власником 12/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21 грудня 2007 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною В. В. за реєстровим № 1285.

ОСОБА_5 є власником інших 36/50 частин вказаного домоволодіння на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 05 грудня 1995 року.

Крім того, рішенням Виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 10 листопада 1998 року ОСОБА_5 виділено в користування додатково 200 кв. м.

Суди також встановили, що станом на 22 червня 1941 року домоволодіння АДРЕСА_1 знаходилось на праві власності ОСОБА_10, померлої в 1945 році.

За життя ОСОБА_10 склала заповіт на ім'я ОСОБА_11 і ОСОБА_12 у рівних частках, який було посвідчено 03 листопада 1945 року Мало-Данилівською селищною Радою Дергачівського району Харківської області. При цьому в заповіті ОСОБА_10 зазначила конкретні приміщення в будинку, які заповіла передати: з північної сторони будинку кімнату, кухню та галерею - ОСОБА_13; з південної сторони будинку кімнату, кухню, сіни - ОСОБА_12

Відповідно до Договору про продаж 1/2 частини будинку, посвідченого 26 липня 1946 року Мало-Данилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_13 продав свою частину будинку з північної сторони ОСОБА_14

Згідно з актом обстеження даного домоволодіння, складеного 21 грудня 1948 року за дорученням Харківської обласної інвентаризаційної контори, фактичними власниками цього домоволодіння були ОСОБА_12 і ОСОБА_15 (кожному належало по 1/2 частині).

В 1955 році помер ОСОБА_14, після його смерті спадщину прийняв, однак не оформив в установленому законом порядку, його син ОСОБА_16, який самовільно побудував будинок літ. «В-1».

В 1974 році померла ОСОБА_12, після її смерті спадщину прийняв, однак не оформив в установленому законом порядку, її син ОСОБА_17, який самовільно побудував будинок літ. «Б-1».

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 03 лютого 1988 року за ОСОБА_16 визнано право власності на 12/50 частини домоволодіння, що складає будинок літ. «В-1». При цьому 38/50 домоволодіння АДРЕСА_1 залишилися не зареєстрованими.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 05 грудня 1995 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 36/50 часток домоволодіння АДРЕСА_1

Відповідно до розрахунку, проведеного бюро технічної інвентаризації, до 36/50 часток увійшли приміщення «2-1», «2-2» будинку літ. «А-1» та 1/2 частина (приміщення «П», «Ш») веранди літ. «а», будинок «Б-1», прибудови літ. «Б1-1» та літ. «Б2-1», веранда літ. «б», сарай літ. «М», літня кухня «Г», «г», «г2», сарай літ. «г1», вбиральня літ. «И», гараж літ. «Л», льох літ. «Д», колодязь літ. «№3».

Рішенням Виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 11 лютого 1986 року № 64 змінено конфігурацію земельної ділянки № 31 за вказаною адресою та закріплено за цим домоволодінням земельну ділянку площею 2 186 кв. м, що знаходилась в користуванні ОСОБА_17 та ОСОБА_15, ОСОБА_16

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Задоріною В. В. 21 грудня 2007 року, власником 12/50 частини домоволодіння АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 2 186 кв. м після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_16 є його дружина ОСОБА_4

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи, судом призначалися будівельно-технічні експертизи.

Згідно з Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 9551, складеним 28 лютого 2014 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса ОСОБА_8, визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою житлового будинку АДРЕСА_1 між власниками по фактичному користуванню не являється можливим, оскільки між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично склався порядок користування лише забудованою частиною земельної ділянки, в межах якої сформовані дві частини, частково відокремлені огорожею та зовнішніми стінами будівель.

На розгляд суду запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою, розроблені на підставі технічного паспорту у відповідності до часток у праві власності на житловий будинок з урахуванням фактично сформованого користування.

Варіант порядку користування спірною земельною ділянкою, запропонований за висновком від 28 лютого 2014 року не враховує рішення Виконавчого комітету Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 10 листопада 1998 року, згідно з яким ОСОБА_5 виділено в користування додатково 200 кв. м.

Разом з тим, ОСОБА_5 просила встановити порядок користування спірною земельною ділянкою за першим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 28 лютого 2014 року.

За першим варіантом цього висновку пропонується виділити в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 525 кв. м, що відповідає її частці.

ОСОБА_5 пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 1 661 кв. м, що відповідає її частці.

На земельній ділянці площею 7 кв. м, що виділяється у користування ОСОБА_5, пропонується встановити земельний сервітут для обслуговування і здійснення ремонту ОСОБА_4 будівлі літ. «в2».

Границя користування земельною ділянкою по першому варіанту вказана в додатку № 1 червоним кольором.

За другим варіантом цього висновку пропонується виділити в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 525 кв. м, що відповідає її частці.

ОСОБА_5 пропонується виділити в користування земельну ділянку площею 1 661 кв. м, що відповідає її частці.

На земельній ділянці площею 6,5 кв. м, що виділяється у користування ОСОБА_5, пропонується встановити земельний сервітут для обслуговування і здійснення ремонту ОСОБА_4 будівлі літ. «в2».

Границя користування земельною ділянкою вказана в додатку № 2 червоним кольором.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, четвертої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).

Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п'ята статті 319 ЦК України).

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов правильного висновку, щоОСОБА_5 є власником 36/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 є власником 12/50 частин цього домоволодіння, проте суд першої інстанції цю обставину залишив поза увагою при вирішенні спору, тому безпідставно визначив порядок користування земельною ділянкою порівну.

Разом з тим, висновок експерта від 28 лютого 2014 року складено з урахуванням фактичних часток сторін по справі у домоволодінні АДРЕСА_1 запропоновані два варіанти є фактично рівнозначними, немає відступлення від ідеальних часток ОСОБА_5 та ОСОБА_4 лише конфігурація земельної ділянки відрізняється відсутністю відступів на місцевості, тому апеляційний суд дійшов висновку, що перший варіант цієї експертизи буде найбільше відповідати інтересам сторін по справі.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що земельна ділянка підлягає розподілу на дві рівні частини згідно з долями у сторін, яка склалась з 15 жовтня 1945 року, по 1/2 частині кожній зі сторін, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного з співвласників на нерухоме майно на час розгляду справи, а також наявного порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.

Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С.Висоцька

В. В. Пророк