Справа № 646/837/19
№ провадження 2/646/1121/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Шелест І.М.,

за участю секретаря Волошко К.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу № 646/837/19 за позовною заявою ОСОБА_1 (62414, Харківська область, Харківський район, с. Липці, вул. Селянки України, 14) до ОСОБА_2 (61080, АДРЕСА_1) про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначила, що 03.06.2014 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась дитина син ОСОБА_3.

Оскільки життя позивача з відповідачем не склалось у зв*язку із непорозумінням один одного, різними поглядами на життя. Зазначене призвело до зникнення довіри один до одного. Позивач та відповідач не проживають разом з 2016 року. Спільна дитина залишилась проживати з позивачем.

Також, з 2016 року ОСОБА_2 перестав проявляти увагу до сина, не займається його вихованням, не забезпечує його матеріально, та жодним іншим способом не проявляє батьківського піклування про сина.

Відповідач є працездатним, про наявність у нього будь-яких хронічних хвороб, які б вплинули на визначення розміру аліментів, позивачу не відомо.

Тому, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів його доходів, але у розмірі не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі цього позову до досягнення дитиною повноліття, а саме до 03.06.2032 року.

В матеріалах справи міститься відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 354291 від 17.06.2014, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, який народився 03.06.2014, ОСОБА_1 є його матір*ю. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 раптово зникла, залишивши власноруч написану записку, в якій зазначила, що претензій матеріального та морального характеру не має. Аліменти він не сплачував, оскільки не мав змоги спілкуватися з ОСОБА_1 та не знав де вона знаходиться. Зазначив, що проти сплати аліментів на утримання сина він не заперечує, однак бажає надавати утримання в натуральній формі, оскільки позивач зі своїм чоловіком виховує ще одну дитину, тому утримання в натуральній формі, на його думку, буде об*єктивно спрямоване саме на його сина ОСОБА_4

Також зазначив, що у нього є син, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, народжений від ОСОБА_6, який перебуває на диспансерному обліку в лікаря-ендокринолога ДДГКБ№2 Дніпропетровської області, з діагнозом ДГ відставання у фізичному розвитку. Диффузний нетоксичний зоб І-ступеня, який потребує грошової допомоги на особливий раціон харчування та санаторно-курортне лікування.

Крім того зазначив, що він працевлаштований на посаді директора ТОВ «Востоквнешторг Стальсервіс» та має постійний дохід у сумі 1861,50 грн, мешкає разом з матір*ю пенсіонеркою ОСОБА_7

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 03.06.2014 у сторін по справі народився син ОСОБА_8. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ №472268, матір*ю дитини є ОСОБА_1 позивач по справі, батьком дитини є ОСОБА_2 відповідач по справі.

Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, який працює, має на утриманні іншого сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, його стан здоров*я, має на утриманні матір похилого віку, а також позицію відповідача, який проти сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 не заперечує.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи позицію відповідача по справі, вважає за необхідне задовольнити позов - визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.81, 141, 206,259,263-265, 273-279 ЦПК України, ст. ст. 180-182, 183, 184, 191, 198 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2018 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, а саме до 03.06.2032.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.03.2019 року.

Суддя І.М. Шелест