ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4041/19 Справа № 181/425/18 Суддя у 1-й інстанції - Юр`єв О. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2019 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк"

на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

07.05.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 56701,45 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 07 червня 2011 року з ОСОБА_1 було укладено договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які складають договір, відповідач ознайомлена про що мається її підпис. ОСОБА_1 надала згоду щодо встановлення та зміни кредитного ліміту за рішенням та ініціативою банку. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобов`язанням, відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із порушенням зобов`язання за кредитним договором станом на 31 березня 2018 року ОСОБА_1 має перед позивачем заборгованість в розмірі 56701,45 гривень, з яких: 3582,58 гривень - заборгованість за кредитом, 46742,61 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3200,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг штраф 500 гривень фіксована частина та 2676,26 гривень - процентна складова. Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 зазначену вище заборгованість (а.с.3-5).

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором б/н від 07 червня 2011 року в сумі 3582, 58 грн.

В іншій частині позову акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.214-217).

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафів, ухваливши нове рішення яким задовольнити вказані позовні вимоги в повному обсязі, в решті рішення залишити без змін (а.с. 223-228).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт в своїй апеляційній скарзі фактично просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафів, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції встановлено, що на підтвердження домовленості між сторонами мається підписана відповідачем анкета-заява №223550709 від 07 червня 2011 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку.

За розрахунком заборгованості за договором б/н від 07 червня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та клієнтом ОСОБА_1 вбачається, що остання станом на 31 березня 2018 року має перед позивачем заборгованість у розмірі 56701,45 гривень, з яких: 3582,58 гривень - заборгованість за кредитом, 46742,61 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3200,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією, а також відповідно до п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг штраф 500 гривень фіксована частина та 2676,26 гривень - процентна складова.

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , виданих виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю яких записано ОСОБА_1 .

Згідно довідки виконкому Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області №1638 від 04 вересня 2018 року до складу сім`ї ОСОБА_1 входить син ОСОБА_2 2003 року народження, син ОСОБА_3 2006 року народження, донька ОСОБА_4 2010 року народження, син ОСОБА_5 2014 року народження син ОСОБА_6 2016 року народження та співмешканець ОСОБА_7 , 1986 року народження.

Листом АТ КБ «Приватбанк» №241018-ВБ від 11 вересня 2018 року підтверджується неможливість надання на виконання ухвали суду оригіналу кредитного договору, оскільки в архівах банку не виявлені.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» між ними та ОСОБА_1 були підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: номер картки: НОМЕР_7 дата відкриття 28 січня 2008 року термін дії 01/12, номер картки: НОМЕР_8 дата відкриття 30 жовтня 2012 року термін дії 08/16, номер картки: НОМЕР_9 дата відкриття 11 грудня 2012 року термін дії 08/16, номер картки: НОМЕР_10 дата відкриття 14 квітня 2014 року термін дії 10/17 та номер картки: НОМЕР_11 дата відкриття 26 травня 2014 року термін дії 11/17.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача основну суму заборгованості у розмірі 3582,58 грн., суд першої 1 інстанції виходив з того, що отримання кредитних грошових коштів підтверджено належними доказами по справі, і у відповідача в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих процентів, пені та штрафів, суд 1 інстанції виходив з того, що банком не надано належних та допустимих доказів правильності проведення розрахунку заборгованості по кредиту, оскільки оригінал договору суду не надано, у зв`язку із чим не можливо визначити повний розмір заборгованості з її складовими.

Так, за змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, банк зазначив, що між сторонами 07.06.2011 року було укладено кредитний договір, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитним договором, на думку позивача, є сукупність документів, що містять умови надання кредиту, а саме: заява від 07.06.2011 року, Тарифи банку та витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та процентів за ними, і у нього перед позивачем станом на 31.03.2018 року утворилася заборгованість у сумі 56701,45 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку.

На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву від 07.06.2011 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт; витяг з умов та правил надання банківських послуг.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, пені та штрафів, оскільки підписавши анкету - заяву відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає договір приєднання, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного.

З копії анкети-заяви від 07.06.2011 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вбачається, що остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії та наміру відповідача про отримання кредиту, навпаки в даній анкеті - заяві взагалі відсутня згода ОСОБА_1 щодо обрання нею будь- яких послуг банку (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1,2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.ст.1054,1055 ЦК України).

Згідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною 3 ст.642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виходячи з викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскільки в анкеті - заяві не зазначено суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії та наміру відповідача про отримання кредиту, навпаки в даній анкеті - заяві взагалі відсутня згода ОСОБА_1 , щодо обрання нею будь - яких послуг банку, а тому дану заяву не можливо вважати договором приєднання відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що підписана ОСОБА_1 анкета - заява від 07.06.2011 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг є договором приєднання відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів, оскільки підписавши анкету - заяву відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає договір, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з того, в анкеті - заяві не зазначено суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії та наміру відповідача про отримання кредиту, навпаки в даній анкеті - заяві взагалі відсутня згода ОСОБА_1 щодо обрання нею будь-яких послуг банку, а тому дану заяву не можливо вважати договором приєднання відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги, та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що підписана відповідачем анкета - заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг є договором приєднання відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України, що в свою чергу унеможливлює перевірку підстав та обґрунтованості нарахованих сум заборгованості по всім її складовим (проценти, штраф, пеня).

Однак, враховуючи межі доводів апеляційної скарги, та те, що сторонами не оскаржується рішення в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, колегія суддів в цій частині рішення не переглядає, а лише, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що підстав для стягнення інших сум заборгованості немає, саме з зазначених вище підстав.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права та обставин справи. Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому його слід залишити в оскарженій частині без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" - залишити без задоволення.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: