АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/857/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 331060000 Маренюк В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року м.Черкаси

А пеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря Торопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Маренюка В.Л. у залі судового засідання Маньківського районного суду Черкаської області 18 березня 2019 року об 11 годині 59 хвилин, повний текст складено 26 березня 2019 року, по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту права особистої приватної власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року заявник звернувся в суд з заявою про встановлення факту права особистої приватної власності на нерухоме майно.

Заяву обґрунтовує тим, що у провадженні Маньківського районного суду Черкаської області знаходиться цивільна справа №705/556/17-ц за позовом ОСОБА_2 , в особі законного представника позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

Вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17 вересня 1963 року гр. ОСОБА_5 придбала у гр. ОСОБА_6 будинок з присадибною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, 22 січня 1965 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Після державної реєстрації шлюбу прізвище у чоловіка та дружини стало « ОСОБА_7 ».

На земельній ділянці по АДРЕСА_1 подружжям був побудований та зданий в експлуатацію в 1989 році новий будинок з надвірними спорудами, що підтверджується довідкою виконкому Рогіської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 09 липня 2018 року за №313.

Відповідно до довідки виконкому Рогіської сільської ради Маньківського району Черкаської області від 24 липня 2018 року за №344 земельна ділянка в розмірі 0,57 га по АДРЕСА_1 згідно кадастрової книги за №150 числиться за ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті дружини все майно подружжя перейшло у власність до ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане виконавчим комітетом Рогівської сільської ради 10 лютого 2005 року власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, серія НОМЕР_3 , зареєстрованого в книзі записів державних актів на право власності на землю 21 лютого 2006 року за №82, земельна ділянка (кадастровий номер: НОМЕР_4 ), розташована в АДРЕСА_1 являється власністю ОСОБА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 29 листопада 1994 року укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Позивач вважає, що незважаючи на укладення шлюбу між ним та ОСОБА_9 майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка площею 0,5666 га (кадастровий номер: НОМЕР_4 ), розташовані по АДРЕСА_1 являються його особистою приватною власністю.

Відповідно до технічного паспорту житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , являється власністю ОСОБА_1 та його вартість становить 46 661,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 як законний власник, відповідно до договору дарування житлового будинку від 17 грудня 2013 року ВГМ №480979 та договору дарування земельної ділянки від 17 грудня 2013 року ВТМ №480980, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку, площею 0,5666 га (кадастровий номер: НОМЕР_4 ), розташовані за адресою АДРЕСА_1 , подарував ОСОБА_4 .

Просить встановити факт, що йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить на праві особистої приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ; встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить на праві особистої приватної власності земельна ділянка (кадастровий номер: НОМЕР_4 ), розташована по АДРЕСА_1 ; стягнути з законного представника відповідача (опікуна) ОСОБА_3 на його користь кошти за сплату судового збору в розмірі 352,40 грн. та надання правничої допомоги в розмірі 8000 грн.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про встановлення факту права особистої приватної власності на нерухоме майно відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 19000 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки вважає його необ`єктивним, необґрунтованим, постановленим з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, а по справі постановити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ні в позові, ні під час судового розгляду заявник і третя особа не заперечували факт проведення будівельних та ремонтних робіт з покращення житла протягом 26 років після його придбання; у своєму рішенні суд намагається незаконно спростувати факт, що заявник є власником будинку та земельної ділянки на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та державного акту на земельну ділянку; суд безпідставно ставить під сумнів офіційний документ органів виконавчої влади, навіть до форми і змісту цих документів, хоча жодними нормативними актами законодавства України такі вимоги не передбачені; всупереч положенням законодавства України та міжнародної судової практики при постановленні рішення суд взяв до уваги покази свідків, які є прямими родичами і відповідно зацікавлені особи; суд у своєму рішенні вважає доведеним факт будівництва будинку спільно з відповідачем за відсутності жодних документальних підтверджень; витрати на правову допомогу, призначені судом в розмірі 19000 грн. не відповідають обсягу виконаної роботи адвоката відповідача у справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і дотримання норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено того факту, що жилий будинок і земельна ділянка є особистою приватною власністю заявника.

Але такі висновки суду не відповідають нормам процесуального права.

Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було укладено договір дарування жилого будинку і земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до законного представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_10 про встановлення факту права особистої приватної власності і просив встановити той факт, що ОСОБА_1 належить на праві особистої приватної власності жилий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка по АДРЕСА_1 . Будь-які інші позовні вимоги, пов`язані із встановленням факту ОСОБА_1 не пред`являв.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 184 ЦПК України таким шляхом реалізації права чи захист є пред`явлення позову шляхом подання позовної заяви до суду.

Тобто позов - це вимога особи (позивача) до іншої особи (відповідача), що ґрунтується на спірних правовідносинах між ними про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Приймаючи справу до свого провадження і розглядаючи справу по суті суд першої інстанції вказані норми закону не врахував.

Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає встановлення факту права особистої приватної власності. Вказаний спір розглядається в позовному порядку.

Пред`явлення в суд позовної заяви про встановлення факту права особистої приватної власності не змінює суті спору, поскільки суд розглядає спір по суті викладених в заяві вимог, а не з назви процесуального документа. При пред`явленні до суду позову про встановлення факту інші позовні вимоги не пред`являлися. По суті своєї заяви звернувся із заявою про встановлення факту.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. А якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає справу без розгляду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із залишенням заяви без розгляду.

Що стосується судових витрат, то суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тому відповідач по справі може в подальшому заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 18 березня 2019 року скасувати, а позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 про встановлення факту особистої приватної власності на нерухоме майно залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Судді: