Номер провадження 2/676/45/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И .

18 червня 2019 року. м. Кам"янець- Подільський

Камянець - Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання Явдошко Н.М.

справа № 676/1489/16 -ц

представника позивача - Москалюк С ОСОБА_1 А ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в режимі відеоконференції , цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» про визнання кредитного договору № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року недійсним ,-

В С Т А Н О В И В :

21.03.2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та 06.09.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року недійсним.

В обгрунтування позову первісний позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3410,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку , встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов .

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 19.02.2016 року має заборгованість в сумі 87905,55 грн., яка складається з наступного : 3410,00 грн. - заборгованість за кредитом ; 23536,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 60958,68 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 45270,11 грн., яка була задоволена заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2012 року. Різниця становить 42635,44 грн., а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг : штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 2131,77 грн. Отже, заборгованість до стягнення становить 45267,21 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також стягнути 1378,00 грн. судового збору.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року недійсним.

В обгрунтування зустрічного позову позивач вказує, що вказаний кредитний договір він не укладав, його не підписував, грошові кошти не отримував. Підпис в договорі не відповідає його підпису і йому невідомо, хто і за яких обставин, від його імені, уклав цей договір. Для підтвердження своїх позовних вимог просив призначити судову почеркознавчу експертизу та визнати недійсним , укладений кредитний договір, і відмовити у позові банку до нього про стягнення боргу за кредитним договором.

Представник первісного позивача в суді позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі. Зустрічний позов не визнає, оскільки ОСОБА_3 пропущені строки позовної давності, щодо оспорювання кредитного договору, про існування якого йому було відомо з 29 березня 2013 року, коли той звернувся до суду про перегляд заочного рішення про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Просить застосувати строки позовної давності та відмовити у позові.

Представник відповідача у суді позов банку не визнав та підтримав зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання кредитного договору № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року - недійсним, оскільки, відповідно до проведеної судом почеркознавчої експертизи, підпис у оспорюваному кредитному договорі від імені ОСОБА_3 у заяві позичальника від 21.04.2006 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Заперечує, щодо застосування строків позовної давності щодо оспорювання кредитного договору, оскільки вважає, шо про порушення своїх прав ОСОБА_3 взнав лише у 2017 році, коли при виконанні рішення суду від 19.05.2016 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором , з його зарплати почали відраховувати кошти, тоді він і звернувся до суду про скасування заочного рішення , а пізніше із зустрічним позовом. Вважає, що банк пропустив строк позовної давності, оскільки розрахунок здійснено з 2006 року по 19.02. 2016 року в сумі 87905,55 грн. Від цієї суми заборгованості позивач віднімає суму у розмірі 45270,11 грн., яка була задоволена заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2012 року, різницю в сумі 42635,44 грн. позивач просить стягнути, але ж вищезазначене судове рішення є заочним і воно було скасоване за його заявою, а справа за заявою представника позивача була залишена без розгляду. Просить застосувати строки позовної давності та відмовити у позові.

Заслухав представників позивача та відповідача по первісному та зустрічному позову, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

21.04.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DNH4KS 39880091 і згідно даного договору ОСОБА_3 було надано кредит в розмірі 3410,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку , встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов .

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 19.02.2016 року, починаючи з 21.04.2006 року утворилась заборгованість в сумі 87905,55 грн., яка складається з наступного : 3410,00 грн. - заборгованість за кредитом ; 23536,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 60958,68 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Позивач просить стягнути різницю 42635,44 грн., яка утворилась васлідок стягнення судом з відповідача суми у 45270,11 грн. на підставі рішення суду від 26.11.2012 року.

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2012 року з ОСОБА_3 було стягнуто, станом на 27.08.2012 року з 21.04.2006 року, заборгованість в сумі 45270,11 грн. За заявою ОСОБА_3 , поданою 29.03.2013 року, заочне рішення суду було скасовано, а в подальшому залишено позивачем без розгляду, тому заборгованість з відповідача не стягувалась.

06.09.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року недійсним .

В обгрунтування позову вказує, що вказаний кредитний договір він не укладав, його не підписував, грошові кошти не отримував. Підпис в договорі не відповідає його підпису і йому невідомо, хто і за яких обставин, від його імені, уклав цей договір.

Відповідно до Висновку експерта, за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи від 31.10.2018 року за № 2636/2637/18-26, підпис у оспорюваному кредитному договорі, від імені ОСОБА_3 у заяві позичальника від 21.04.2006 року , виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 , відповідач по первісному позову, кредитний договір № DNH4KS .04.2006 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» не укладав, оскільки підпис у заяві йому не належить.

Відповідно до ст.256 ЦПК України - позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦПК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦПК України - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.265 ЦПК України - залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Відповідно до ст.267 ЦПК України - заява про захист цивільного права або інересу має бути прийнята до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Сторони у суді заявили клопотання про застосування строків позовної давності, щодо зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, так і до первісного позову банку про стягнення кредитної заборгованості.

На думку суду, зустрічний позов ОСОБА_3 до банку підлягає задоволенню, оскільки кредитний договір № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року ОСОБА_3 не укладався і не підписувався, але про наявність такого договору і порушення свого права ОСОБА_3 взнав ще 29 березня 2013 року, коли звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення про стягнення з нього заборгованості за вищевказаним кредитним договором., таким чином, він пропустив, встановлений законом трирічний строк позовної давності, що є самостійною підставою для відмови від позову.

Не підлягає задоволенню і первісний позов банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року , оскільки

відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року є правомірними, але банк звернувся до суду про стягнення заборгованості в сумі 87905,55 грн., яка утворилась, починаючи з 21.04.2006 року, тобто з часу укладення договору, до 19.02.2016 року, у зв`язку із чим пропустив трирічний строк позовної давності, оскільки банк звертався до суду про стягнення заборгованості двічі, при цьому перший раз, залишив позов без розгляду, що відповідно до ст.265 ЦПК України, не зупиняє перебігу позовної давності, а другий раз 21.03.2016 року .

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вищенаведені обставини в контексті з днем пред`явлення позову до суду (21.03.2016 року) та вказаними доводами щодо необхідності застосування строку позовної давності, є процесуально-правовими підставами відмови в позові про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВС України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14 суд , встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що у первісному позові та зустрічному позові слід відмовити з підстав пропущеного строку позовної давності без поважних причин для звернення до суду.

На підставі ст.ст. 257, 261, ч. 3,4 ст.267 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У позові Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року - відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» про визнання кредитного договору № DNH4KS 39880091 від 21.04.2006 року недійсним - відмовити .

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення 27 червня 2019 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду : Семенюк В.В.