П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах Прокопчук Л.М. (суддя-доповідач), Самчишиної Н.В., Крамаренко Т.В., із секретарем судового засідання Цуркан І.І., за участю позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Войтенко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року, ухваленого в приміщенні того ж суду у складі судді Чулупа О.С., по справі № 490/5011/18, провадження №22-ц/812/1692/19, за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

18 червня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 .

У позовній заяві зазначала, що після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно, яке складається із трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.1992 року, зареєстрованого Миколаївським міжміським БТІ 24.03.1992 року. Матір в зазначеній квартирі була зареєстрована та проживала одна. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері.

05 червня 2018 року вона звернулась із заявою при прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сидоренко Л.М., але постановою від нотаріуса від тієї ж дати їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк.

Своєчасно позивач з заявою про прийняття спадщини не звернулась, оскільки з 01 листопада 2017 року по 15 січня 2018 року перебувала на лікуванні в медичній установі після дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якого отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Після лікування знаходилась вдома, але мала обмеження в русі, не могла самостійно пересуватись.

Позивачка просила визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини за законом поважними та визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 (а.с. 1-3).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року відмовлено у задоволенні позову (а.с. 44).

Відмову в задоволенні позову суд мотивував тим, що позивачка не надала доказів того, що після закінчення стаціонарного лікування вона не могла рухатись і через це не могла прийти до нотаріальної контори і подати заяву у встановлений строк. Крім того, суд зазначив, що у позивачки була можливість відправити відповідну заяву до нотаріальної контори поштою, але вона не вчинила таких дій. Отже, суд прийшов до висновку про те, що позивач не надав суду доказів того, що пропуск нею строку для подання заяви про прийняття спадщини був пов`язаний із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом безпідставно не врахована як поважна причина стан її здоров`я, перебування на лікуванні півтора місяця. Також посилається на те, що пропущений строк на прийняття спадщини є незначним. Судом не враховано принцип пропорційності та судова практика Європейсього суду з прав людини (а.с. 47-50).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні апеляційного суду позивачка та її представник доводи скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів прийшла до такого.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-596. На час смерті ОСОБА_2 по зазначеній адресі проживала одна. Спадкова справа після її смерті не заводилась. Позивачка ОСОБА_1 є її дочкою, у встановлений законом строк спадщину після її смерті не прийняла. З 21.11.2017 року по 15.01.2018 року вона перебувала на амбулаторному лікуванні в медичному закладі у зв`язку з травмою. 05 червня 2018 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу від 05 червня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 через неприйняття спадщини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що обставини, на які посилався позивач, а саме стан свого здоров`я, не були тими перешкодами, які б заважали йому подати заяву про прийняття спадщини.

З висновками суду погодитись не можна, оскільки судом не враховано наступне.

З пояснень позивача в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 17.03.1992 року, зареєстрованого Миколаївським міжміським БТІ 24.03.1992 року. Позивач 01.11.2017 року потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що призвело до лікування, обмеження в русі. Лікування тривало до 15.01.2018 року.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Такі ж рекомендації виписані в п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суду від 26.06.2019 року, № 565/1145/17|61-38298св18.)

Суд має враховувати тривалість пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини (Постанова Верховного Суду від 13.05.2019 року № 639/2082/17|61-25267св18).

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що позивач не надала належних, допустимих, переконливих доказів щодо наявності причин, пов`язаних з існуванням об`єктивних, непереборних, істотних перешкод для спадкоємця на вчинення дій щодо звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Але з такою оцінкою доказів причин пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори колегія суддів не погоджується.

Судом не враховано, що позивачка в період строку, встановленого законом для прийняття спадщини, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні пошкодження, внаслідок яких змушена була перебувати на лікуванні, була обмежена у пересуванні. Період лікування становить півтора місяця. Пропущений строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини складає один місяць.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про поважність причин пропуску строку позивачкою на прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 . Згідно з витягів із Спадкового реєстру інші спадкоємці за законом і за заповітом відсутні.

За такого рішення суду першої інстанції як таке, що винесене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права відповідно до положень пункту четвертого частини першої статті 376 ЦПК України слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серія НОМЕР_1 ), додатковий строк один місяць для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Т.В. Крамаренко

Суддя Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2019 року