РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/20664/18

Провадження № 22-ц/4815/838/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариства «УкрСиббанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2

за участю представників: сторін, третьої особи

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 4 квітня 2019 року в складі судді Тимощука О.Я., проголошене в 12 год. 11 хв. в м. Рівне, повний текст якого складений 8 квітня 2019 року

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» після зміни назви Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення, яке належать на праві власності відповідачці.

В подальшому позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог згідно якої вказаний банк просить суд визнати приміщення відділення банку (І поверху), реєстраційний номер об`єкту в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10815059, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , предметом іпотеки за іпотечним договором від 2.02.2007 року з реєстраційним номером 46413, та іпотечним договором від 2.02.2007 року з реєстровим номером 46414, укладених між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , а АТ «УкрСиббанк» іпотекодержателем першої черги; звернути стягнення на предмет іпотеки приміщення відділення банку (І поверху), реєстраційний номер об`єкту в реєстрі прав власності на нерухоме майно 10815059, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Позов мотивовано тим, що ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 2.02.2007 року з додатковою угодою №1 від 8.10.2008 року. Відповідно до умов такого кредитного договору, позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 131 684.00 швейцарських франків, а ОСОБА_2 зобов`язався повертати наданий кредит та сплачувати проценти у порядку, передбаченому договором, але у будь-якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 29.01.2027 року.

Вказаний кредитний договір був забезпечений іпотечними договорами №46413 та №46414 від 2.02.2007 року, укладеними між позивачем та ОСОБА_2 , відповідно до яких останнім передано в іпотеку нерухоме майно: чотирьохкімнатну квартиру за адресою в АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_1 , загальною площею 61.5 кв.м. та однокімнатну квартиру за адресою в АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2 , загальною площею 29.9 кв.м.

В подальшому ОСОБА_2 в порушення умов договорів іпотеки та норм Закону України «Про іпотеку», без погодження з іпотекодержателем провів реконструкцію у вказаних квартирах шляхом об`єднання їх в одне нежитлове приміщення площею 92,9 кв.м. та здійснив реєстрацію права власності на вказане нежитлове приміщення за собою. Після чого, на підставі договору-купівлі продажу відчужив вказане іпотечне майно ОСОБА_1 .

Як наслідок, позивач покликається на ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» та п. 1.4 іпотечних договорів, згідно яких всі зроблені іпотекодавцем в період дії цього договору всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо автоматично стають предметом іпотеки і не потребують внесення змін до цього договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 4 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що приміщення щодо яких заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, не ідентифікуються згідно договорів іпотеки №46413 та №46414 від 2.02.2007 року, зміни до них щодо предмета іпотеки не внесені, відтак визнання судом новоствореного нежитлового приміщення предметом іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань за договором кредиту №0 від 02.02.2007 року, укладеними між позивачем та ОСОБА_2 суперечитиме ст.17 ЗУ «Про іпотеку» та порушуватиме права відповідачки, оскільки передані в іпотеку банку житлові приміщення знищені, обтяження іпотекою даних приміщень є припиненим, внаслідок їх втрати. Позивачем не оспорений укладений 28.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу новоствореного нерухомого майна, а обраний банком спосіб захисту порушеного права шляхом визнання цього майна предметом іпотеки не передбачено законом.

Аргументи учасників

(1)Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

У апеляційній скарзі, поданій 24.04.2019 року, АТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному об`ємі., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що до правовідносин між сторонами судом першої інстанції не застосовано положення ч.5 ст.5 ЗУ «Про іпотеку», нова редакція якої, згідно перехідних положень закону, розповсюджується і на договори, укладені до її введення. Вказує, що докази припинення у встановленому порядку права власності на знищені квартири відсутні.

Доводить, що реконструкція квартир, що є предметом іпотеки не призводить до її припинення щодо об`єктів нерухомого майна, які увішли до складу реконструйованого об`єкту та не має правового значення хто проводив саму реконструкцію: іпотекодавець чи іпотекодержатель. Істотне значення, в даному випадку, є те чи проведена вона з дозволу власника майна. Покликаючись на норми ст.23 ЗУ «Про іпотеку», вважає, що у разі зміни власника нерухомого майна, іпотека на нього зберігає свою дію.

(2) Позиція відповідача ОСОБА_1 .

У запереченні на апеляційну скаргу відповідачка вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що реконструкцію майна, що перебувало в іпотеці банку, в нежитлове приміщення проводив сам банк з отриманням відповідних дозволів контролюючих органів. В подальшому було проведено реєстрацію права власності на реконструйовану нерухомість як на самостійний окремий об`єкт з присвоєнням власної поштової адреси. Доводить, що позивачем було знищено іпотечне майно та було створено нове, то перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи не відбулося. Вона в порядку встановленому чинним законодавством набула право власності на нове майно, що не було предметом іпотеки, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання його предметом іпотеки та звернення стягнення. Просить рушення суду першої інстанції залишити без змін.

(3) Позиція третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2

У запереченні на апеляційну скаргу позичальник вважає рішення суду законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Крім зазначених вище обставин, стверджує, що оскільки роботи по знищенню іпотечного майна були проведені саме банком, то останньому необхідно було ініціювати внесення відповідних змін до договорів іпотеки. Цього зроблено не було, що свідчить про припинення будь-яких його відносин з банком. Покликається на положення ст.5 ЦК України та ст.17 ЗУ «Про Іпотеку», висновок будівельно-технічної експертизи №ЕЗ-06/19 від 23.04.2019 року, які спростовують доводи позивача про поширення іпотеки на новостворена спірне нерухоме майно. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (на сьогодні - АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 2.02.2007 року з додатковою угодою №1 від 08.10.2008 року, відповідно до умов яких позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 131 684.00 швейцарських франків, а останній зобов`язався повертати наданий кредит та сплачувати проценти у порядку, передбаченому договором, але у будь-якому випадку повернути кредит та проценти у повному обсязі не пізніше 29.01.2027 року.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору відповідно до іпотечних договорів №46413 та №46414 від 2.02.2007 року укладених між позивачем та ОСОБА_2 , прийнято в іпотеку нерухоме майно - чотирьохкімнатну квартиру за адресою в АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_1 , загальною площею 61.5 кв.м. та однокімнатну квартиру за адресою в АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2 , загальною площею 29.9 кв.м., які належали на праві власності ОСОБА_2 на підставі відповідних договорів купівлі-продажу від 2.02.2007 року.

В період з травня 2007 року по квітень 2008року ОСОБА_2 спільно із АТ«УкрСиббанк» проведена реконструкція вказаних квартир шляхом об`єднання їх в одне нежитлове приміщення площею 92,9 кв.м.

24.04.2008року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на приміщення відділення банку(1 поверх), загальною площею 92,9 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , яке містить примітку про те, що воно видане взамін договорів купівлі-продажу від 02.02.2007 року, №207, №198.(а.с.197 т.1)

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №152131449 від 09.01.2019 року вбачається, що 28.08.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу, на підставі якого, остання 18.10.2018 року приміщення відділення банку(1 поверх), загальною площею 92,9 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_1 передала в іпотеку ОСОБА_3 (а.с.217-220 т.1).

Таким чином, на час розгляду справи спірне нежитлове приміщення перебуває в іпотеці в особи, яка не є учасником справи.

У цивільному процесі сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість в результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов`язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів. Відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнає чи оспорює його суб`єктивне право, свободи чи інтерес, який охороняється законом.

Правовими наслідками задоволення судом позову є зобов`язання відповідача як особи, до якої позивачем пред`являється матеріально - правова вимога, вжити заходів до вчинення дій, утримання від вчинення дій та усунення обставин, що призвели до порушення, невизнання чи оспорювання права або охоронюваного законом інтересу шляхом, зазначеним у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до ст.52 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно ч.1 ст.51 ЦПК України лише за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, суд може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Однак, при розгляді даної справи судом першої інстанції не було залучено до участі в справі іпотекодержателя ОСОБА_3 , право обтяження якого на спірне нежитлове приміщення зареєстроване у встановленому порядку.

Таким чином, оскільки позивач заявив позов лише до власника нежитлового приміщення, і не заявляв клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача- іпотекодержателя за договором іпотеки ОСОБА_3 , а суд за своєю ініціативою не може цього зробити, що само по собі унеможливлює правильне вирішення спору по суті, у задоволенні такого позову слід відмовити з цих підстав, що не позбавляє права позивача повторно звернутися до суду з аналогічним позовом, але з залученням до справи всіх належних відповідачів.

Колегія суддів вважає, що оцінка доводів апеляційної скарги є передчасною, оскільки вони можуть бути предметом розгляду при новому розгляді справи у суді.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Таким чином, понесені АТ «УкрСиббанк» витрати по оплаті судового збору при подачі позову та апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 4 квітня 2019 року скасувати.

Акціонерному товариству «УкрСиббанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визнання нежитлового приміщення предметом іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Витрати по оплаті судового збору при подачі позову та апеляційної скарги в загальній сумі 3683 грн. слід віднести за рахунок АТ «УкрСиббанк».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 липня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.