Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 1316/1085/11-ц

провадження № 61-28164св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2012 року у складі судді Кукси Д. А. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2017 року у складі колегії суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У грудні 2009 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ Укрсоцбанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно.

Позовна заява мотивована тим, що 25 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії

№ 600/07-093, згідно з у мовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 960 000,00 грн із нарахуванням процентів за користування кредитом із розрахунку 16,5 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 21 травня

2022 року. Банком умови договору виконано у повному обсязі.

На забезпечення зобов`язань за кредитним договором 25 травня 2007 року між

АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та

ОСОБА_5 укладені іпотечні договори від 30 травня 2007 року, за реєстровим

№ 939 та № 941 згідно з умовами яких іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю як забезпечення виконання основного зобов`язання нерухоме майно, а саме:

- за іпотечним договором від 30 травня 2007 року за реєстром № 939: земельну ділянку у АДРЕСА_2, загальною площею 0,2100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

- за іпотечним договором від 30 травня 2007 року за реєстром № 941: житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 261,1 кв. м, житловою - 117,6 кв. м, земельну ділянку

у с. Підгірне, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею

0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ; земельну ділянку у с. Підгірне, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 .

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе договірних зобов`язань, загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором станом на

05 листопада 2010 року становить 3 562 310,50 грн, із яких: 863 978,26 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 329 032,54 грн - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 65 299,70 грн - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитом та відсотками; 2 304 000,00 грн - штрафні санкції.

Уточнивши позовні вимоги АКБ «Укрсоцбанк» остаточно просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 травня 2007 року

№ 600/07-093 у сумі 3 562 310,50 грн звернути стягнення на заставлене майно згідно з іпотечних договорів від 30 травня 2007 року за реєстровим №№ 939, 941, а саме: земельну ділянку у с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,2100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ; житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 261,1 кв. м, житловою - 117,6 кв. м; земельну ділянку

у с. Підгірне, Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ; земельну ділянку в с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , для задоволення грошових вимог

АКБ «Укрсоцбанк» у сумі 3 462 310,50 грн. Виселити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших мешканців, що зареєстровані та проживають, із житлового будинку

АДРЕСА_2 , загальною площею 261,1 кв. м, житловою - 117,6 кв. м.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 квітня

2012 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 травня 2007 року № 600/07-093 у сумі 3 462 310,50 грн звернуто стягнення на наступне нерухоме майно:

- за іпотечним договором від 30 травня 2007 року № 939: земельну ділянку у

с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,2100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 .

- за іпотечним договором від 30 травня 2007 року № 941: житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 261,1 кв. м, житловою - 117,6 кв. м; земельну ділянку у с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 ; земельну ділянку у с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 .

Виселено ОСОБА_3., ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та інших мешканців, що зареєстровані та проживають, із житлового будинку

АДРЕСА_2 , загальною площею 261,1 кв. м, житловою - 117,6 кв. м. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що кредитор вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позичальник неналежно виконує умови кредитного договору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Частини 2-5 резолютивної частини рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2012 року викладено у такій редакції: «Звернуто стягнення на нерухоме майно, що належить: ОСОБА_1 , та яке передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» згідно із іпотечним договором від 30 травня 2007 року, посвідченого 30 травня 2007 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Бризіцькою Г. П., зареєстрованого у реєстрі за № 939, а саме: земельну ділянку

у с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, площею 0,2100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , та яке передано в іпотеку

ПАТ «Укрсоцбанк» згідно із іпотечним договором від 30 травня 2007 року, посвідченого 30 травня 2007 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Бризіцькою Г. П., зареєстрованого у реєстрі за № 941; житловий будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , та яке передане в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» згідно з іпотечним договором від 30 травня 2007 року, посвідченого 30 травня 2007 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Бризіцькою Г. П., зареєстрованого у реєстрі за № 941; земельну ділянку у с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , та яке передано в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» згідно з іпотечним договором від 30 травня 2007 року, посвідченого 30 травня 2007 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Бризіцькою Г. П., зареєстрованого у реєстрі за № 941; земельну ділянку у с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 25 травня 2007 року № 600/07-093 на суму 3 562 310,50 грн, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною для подальшої реалізації, встановленої незалежним експертом-оцінювачем; ринкової вартості нерухомого майна на момент реалізації. Виселено ОСОБА_3.,

ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із житлового будинку

АДРЕСА_2 ». У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2012 року у незміненій частині при апеляційному перегляді та рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2012 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу про відхилення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що право позивача на звернення стягнення заборгованості щодо пені пред`явлено після спливу строків позовної давності. Крім того, суди, задовольняючи вимоги позивача, не звернули уваги на всі доводи, заперечення, розрахунки відповідачів та висновок експерта, у якому зазначено, що розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладеного кредитного договору.

Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу ОСОБА_2

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 600/07-093, згідно з умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 960 000,00 грн із нарахуванням процентів за користування кредитом із розрахунку 16,5 % річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 21 травня 2022 року. Банком умови договору виконано в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4.5 умов договору у разі невиконання або неналежне виконання позичальником взятих на себе обов`язків за кредитним договором від 25 травня

2007 року, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

На забезпечення зобов`язань за кредитним договором від 25 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладені іпотечні договори від 30 травня 2007 року за реєстровим №№ 939 та 941 згідно з умовами яких іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання основного зобов`язання нерухоме майно, а саме:

- за іпотечним договором від 30 травня 2007 року за реєстром № 939 земельну ділянку в АДРЕСА_2 , загальною площею 0,2100 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 , виданого 24 січня 2007 року Миклашівською радою Пустомитівського району Львівської області на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Миклашівської сільської ради від 26 вересня 2004 року за № 137, який зареєстрований у книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:07:458:00080;

- за іпотечним договором від 30 травня 2007 року за реєстром № 941: житловий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 261,1 кв. м, житловою - 117,6 кв. м, що належить

ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Миклашівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 10 травня 2007 року, яке зареєстроване 10 травня

2007 року у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за реєстровим № 18797357; земельну ділянку у

с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛБ № НОМЕР_5 , виданого Миклашівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Миклашівської сільської ради від 26 вересня 2004 року за № 139, який зареєстрований у книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:07:458:01556; земельну ділянку у с. Підгірне Пустомитівського району Львівської області, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 , виданого 25 квітня 2007 року Миклашівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, на підставі рішення 15 сесії 4 скликання Миклашівської сільської ради від 26 вересня 2004 року за № 138, який зареєстрований у книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_7.

Згідно з умовами іпотечних договорів від 30 травня 2007 року за реєстровим № 939 та № 941, за невиконання або неналежне виконання позичальником умов договору, кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе договірних зобов`язань, загальний розмір заборгованості за цим кредитним договором станом на

05 листопада 2010 року становить 3 562 310,50 грн, із яких: 863 978,26 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 329 032,54 грн - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 65 299,70 грн - пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитом та відсотками; 2 304 000,00 грн - штрафні санкції.

10 жовтня 2009 року банком за вих. № 08.4-5/324, № 08.4-5/325, № 08.4-5/326,

№ 08.4-5/327 на адресу іпотекодавців: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 направлені претензії з вимогою про сплату заборгованості, проте ніяких дій щодо погашення заборгованості ні позичальником, ні іпотекодавцями не здійснювалось.

Із метою погашення заборгованості за кредитним договором від 25 травня 2007 року № 600/07-093, ОСОБА_1 здійснена оплата кредитної заборгованості у сумі

100 000,00 грн, а саме у рахунок погашення прострочених відсотків, що підтверджується квитанцією від 16 листопада 2011 року № FJB046 та

від 21 листопада 2011 року № FJB205.

Згідно із довідкою, виданою Виконавчим комітетом Миклашівської сільської ради, Пустомитівського району Львівської області від 09 березня 2011 року № 189, у житловому будинку АДРЕСА_2 зареєстровані та постійно проживають: ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 .

Висновком судово-економічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30 червня 2016 року № 260 встановлено, що наявний у матеріалах справи № 1316/1085/11 розрахунок заборгованості позичальника

(зі сплати процентів за кредитом та погашення основної суми боргу) перед банком не відповідає умовам укладеного 25 травня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 кредитного договору № 600/07-093 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про те, що у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитним договором у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок нерухомого майна, переданого в іпотеку, а отже, наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що право позивача на звернення стягнення заборгованості щодо пені пред`явлено після спливу строків позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки строк повернення кредиту визначений договором - 21 травня 2022 року, отже, позивач звернувся з позовом у межами передбаченого законом трирічного строку позовної давності та розрахунок пені здійснений у межах одного року до моменту звернення до суду.

Доводи касаційної скарги про те, що суди, задовольняючи вимоги позивача, не звернули уваги на всі доводи, заперечення, розрахунки відповідачів та висновок експерта, у якому зазначено, що розрахунок заборгованості не відповідає умовам укладеного кредитного договору, є безпідставними, оскільки вони були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій, якими надано відповідну правову оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Оскільки доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушені норми матеріального та процесуального права, тому суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишенню без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 квітня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г.І. Усик