Ухвала

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 727/9665/14-ц

провадження № 61-9496св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідачі: Чернівецька міська рада, Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, Департамент економіки Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

третя особа - ОСОБА_7 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2015 року в складі судді Літвінової О. Г. та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2016 року в складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Міцнея В. Ф., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, департаменту економіки Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7 про визнання рішення, свідоцтва про право власності незаконним та скасування.

Посилаючись на порушення права спільної сумісної власності на підвальні приміщення, відсутність згоди співвласників на відчуження майна, позивачі просили визнати пункт 33 Переліку об`єктів комунальної власності міста Чернівці, які підлягають приватизації в 2006 році, затвердженого рішенням 40 сесії Чернівецької міської ради 4 скликання від 22 грудня 2005 року № 913 щодо викупу приміщення (склад) по АДРЕСА_1 орендарем приватним підприємцем ОСОБА_5 , пункт 60 Переліку об`єктів комунальної власності міста Чернівців, які підлягають приватизації в 2008 році (об`єкти, які пропонуються до приватизації з ініціативи органу приватизації шляхом продажу з аукціону), затвердженого рішенням 23 сесії Чернівецької міської ради від 27 грудня 2007 року № 471, підпункт 1.1 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 квітня 2006 року № 256/6 «Про підтвердження права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців та визнання пункту раніше прийнятого рішення таким, що втратив чинність (делеговані повноваження)», щодо підтвердження права комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_1 загальною площею 26,40 кв. м, що складається з приміщень XIII, XVIII, підпункт 1.2 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 12 грудня 2006 року № 588/15 «Про підтвердження права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівці та визнання пункту раніше прийнятого рішення таким, що втратив чинність (делеговані повноваження)», щодо підтвердження права комунальної власності територіальної громади м. Чернівці на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_2 загальною площею 84,0 кв. м, що складаються з приміщень І - VII, підпункт1.9 пункту 1 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 11 вересня 2007 року № 672/16 «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівці (делеговані повноваження)», щодо оформлення права комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А на АДРЕСА_2 (АДРЕСА_1 ) загальною площею 102,0 кв. м, що складаються з приміщень 27-1-27- 10 незаконними та скасувати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане територіальній громаді м. Чернівці Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 13 квітня 2006 року на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А, загальною площею 26,40 кв. м, що складаються з приміщень XIII, XVIII, зареєстрованого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 квітня 2006 року за реєстраційним №14593826, свідоцтво про право власності на нерухоме майно видано територіальній громаді м. Чернівці Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 13 грудня 2006 року на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А загальною площею 84,0 кв. м, що складаються з приміщень І-УІІ, зареєстрованого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 26 грудня 2006 року за реєстраційним №17318517, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане територіальній громаді м. Чернівці Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 17 вересня 2007 року на нежилі приміщення підвалу в житловому будинку літ. А загальною площею 102,0 кв. м, що складаються з приміщень 27-1 - 27-10, зареєстрованого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 27 вересня 2007 року за реєстраційним № 20433554 скасувати; визнати договір купівлі-продажу, укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 15 червня 2006 року № 670, зареєстрований в реєстрі №1846, договір купівлі-продажу, укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 28 грудня 2006 року № 670/1, зареєстрований в реєстрі № 4289, договір купівлі-продажу, укладений між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_6 28 березня 2008 року № 966, зареєстрований в реєстрі № 1056, недійсними.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався положеннями частини першої статті 1, частини другої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та визнав, що приміщення підвалу об`єднаного будинку АДРЕСА_2, та будинку АДРЕСА_1 I-VII, XIII, XVIII, 27-1 - 27-10 є нежитловими. Водночас суд послався на недоведеність належності приміщень підвалу об`єднаного будинку АДРЕСА_2 та будинку АДРЕСА_1 I-VII, XIII, XVIII, 27-1 - 27-10 до допоміжних. На обґрунтування таких висновків суд зазначив про відсутність у приміщеннях підвалу об`єднаного будинку АДРЕСА_2 та будинку АДРЕСА_1 I-VII, XIII, XVIII, 27-1 - 27-10 інженерних комунікацій та технічних пристроїв, необхідних для забезпечення санітарно-гігієнічних умов та безпечної експлуатації будинку, використовування зазначених приміщень як складських.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено з інших підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав, апеляційний суд виходив із того, що на час укладення оспорюваних правочинів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не знали і не могли знати про те, що спірні приміщення підвалу об`єднаного будинку АДРЕСА_2 та будинку АДРЕСА_1 I-VII, XIII, XVIII, 27-1 - 27-10 належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 ., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і що останні не надали згоди на вчинення правочинів, що виключає можливість визнання договору купівлі-продажу, укладеного між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 15 червня 2006 року № 670, договору купівлі-продажу, укладеного між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_5 від 28 грудня 2006 року № 670/1, договору купівлі-продажу, укладеному між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та ОСОБА_6 від 28 березня 2008 року № 966, зареєстрований в реєстрі №1056, недійсними.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У вересні 2016 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2016 року, в якій просять скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявники вказують на те, що суди не надали правової оцінки доказам, які містяться в матеріалах справи, що підтверджують факт проходження в підвальних приміщеннях будинків по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 водопровідних та каналізаційних мереж. Апеляційний суд не надав оцінки висновкам будівельно-технічних експертиз, в яких чітко встановлено, що функціональне призначення спірних підвалів, що належать ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є підсобними приміщення житлового будинку для задоволення побутових потреб мешканців. Надалі експерт зазначив, що спірні підвальні приміщення є допоміжними приміщеннями в структурі багатоквартирного житлового будинку. Висновок апеляційного суду, що відповідачі не знали та не могли знати про те, що підвали належать позивачам на праві власності і ми не надали згоди на вчинення оспорюваних правочинів, а тому підстав для визнання їх недійсними немає, є абсурдним, оскільки міська рада знала про те, що в підвалах знаходяться комунікації для обслуговування будинків.

У січні 2017 року ОСОБА_5 , від імені якого діє ОСОБА_8 , подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу відхилити.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютого 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

06 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради, Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, Департаменту економіки Чернівецької міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - ОСОБА_7 , про визнання рішення, свідоцтва про право власності незаконним та скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

А. І. Грушицький

І. М. Фаловська