КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/1913/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Катющенко В.П.,-

встановила:

У січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № КІN0AK00140005, за яким банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 77 943 грн 04 коп. на термін до 26 червня 2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленими кредитним договором.

Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим станом на 01 грудня 2016 рокузаборгованість перед банком становить 667 079 грн 06 коп., що складається з: 56 062 грн 60 коп. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 181 374 грн 92 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2 844 грн 77 коп. - заборгованість по комісії на користування кредитом; 426 796 грн 77 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.

Банк вважає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 106 000 грн 00 грн., яка складається із: 56 062грн 60 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 49 937 грн 40коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначає, що вимоги апеляційної скарги не спростовують законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. З урахуванням встановленого строку договору, з 26 червня 2012 року почався перебіг позовної давності, та 26 червня 2015 року строк позовної давності сплив. Оплату від 25 квітня 2016 року відповідач не здійснювала, предмет застави був переданий позивачу для реалізації 26 березня 2009 року. Крім того представник відповідача зазначає, що апелянтом не спростовується факти попереднього звернення із аналогічним позовом до відповідача про той самий предмет та з тих самих підстав, що в свою чергу додатково підтверджує звернення із позовом у даній справі із пропуском строку позовної давності.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду із пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №KIN0AK00140005, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 77 943 грн 04 коп. на наступні цілі: 59 022 грн на купівлю автомобіля, 34 грн для сплати за реєстрацію предмета застави, на сплату страхових платежів ТЗ № KIN0AK00047191 від 26 червня 2007 року, договору особистого страхування № KIN0LK00047196 від 26 червня 2007 року у сумі 3049грн 47 коп., винагороди за надання фінансового інструменту в розмір 590,22 грн. та у розмірі 15247 грн 35 коп. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредит, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п. 6.2 даного договору. Періодом сплати визначено період з 24 по 30 число кожного місяця.

Строк: до 26 червня 2012 року.

Відповідно до п. 7.3. договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає: застава автомобіль ГАЗ 33023, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № KIN0AK00140005 від 26 червня 2007 року станом на 01 грудня 2016 року, ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем у розмірі 667 079грн 06 коп., яка складається із:

56 062грн 60 коп.- заборгованість по кредиту;

181 374грн 92 коп. - заборгованість по відсоткам;

2 844грн 77 коп.- заборгованість по комісії;

426 796грн 77 коп. - пеня .

Обґрунтовуючи поданий позов, ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідач не надала банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що має відображення у розрахунку заборгованості. Таким чином у порушення умов кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за договором не виконала.

ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, заборгованість до стягнення становить 106 000 грн 00 грн., яка складається із: 56 062 грн 60 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту) та 49 937 грн 40 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Матеріали справи містять клопотання представника ОСОБА_1 про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог банку.

Згідно умов кредитного договору № KIN0AK00140005 від 26 червня 2007 року, термін повернення кредиту - до 26 червня 2012 року.

Таким чином строк позовної давності сплив 26 червня 2015 року.

З позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось 27 січня 2017 року.

З урахуванням вищенаведених вимог закону, встановлених фактичних обставин, умов кредитного договору, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що банком при зверненні до суду пропущено строк позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим, останнє погашення відбулось 25 квітня 2016 року, що є перериванням строку позовної давності, колегія суддів відхиляє, оскільки переривання строку позовної давності можливо лише в межах строку позовної давності.

При цьому банком не надано доказів на підтвердження того, що 25 квітня 2016 року саме відповідачем здійснювався платіж.

Згідно листа від 05 грудня 2017 року банком 25 квітня 2016 року були зараховані кошти в сумі 31 000 грн 00 коп., які надійшли від реалізації заставного майна, та розподілені по рахункам: 3 197 грн 20 коп. - на погашення юридичних витрат, 27 802 грн 80 коп. - на погашення відсотків.

Решта доводів апеляційної скарги не дає підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 червня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04 листопада 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко