Справа №204/1321/19
Провадження №2/204/831/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

27 червня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості за договором позики, що разом складає 74386 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 28 лютого 2018 року між сторонами був укладений договір позики, за яким відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 59000 грн зі строком повернення позики не пізніше 01 серпня 2018 року. Однак свої зобов`язання відповідач не виконав, грошові кошти не повернув. Тому вважає, що відповідач окрім основного боргу повинен сплатити штраф, пеню, інфляційні витрати та 3% річних, а тому позивач вимушений звернутися з даною позовною заявою до суду.

У судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з наступного.

28 лютого 2018 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача гроші в сумі 59000 грн без сплати процентів за користування позикою зі сплатою щомісячно по 11800 грн терміном до 01 серпня 2018 року, або не пізніше 30 календарних днів з моменту вимоги.

Відповідно до п.4 зазначеного договору, при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 01 серпня 2018 року) позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахування індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати штрафу 1% від простроченої суми та пені 0,1 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочки.

Згідно п.5 вказаного договору, після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику власноручну заяву про одержання грошей, справжність підпису на якій має бути засвідчена нотаріально. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий (а.с.6).

Зобов`язання за договором відповідач не виконав, а тому станом на 25 січня 2019 року його заборгованість перед позивачем становить 74386 грн, що складається із суми основного боргу 59000 грн, 3% річних у розмірі 858 грн, пені у розмірі 10443 грн, інфляційних втрат у розмірі 3495,05 грн, та штрафу у розмірі 590 грн (а.с.7).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості.

За ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Фактичне отримання грошових коштів позичальником від позикодавця підтверджене допустимим доказом, визначеним ч. 2 ст. 1047 ЦК України нотаріально посвідченим договором позики від 28 лютого 2018 року (а.с.6), за яким відповідач підтвердив той факт, що до його підписання було здійснено передачу грошей у розмірі 59000 грн (п.1).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання грошового зобов`язання за договором позики на час розгляду справи минув.

За вимогами ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

На час розгляду справи в суді борговий документ, знаходиться у позивача, окрему заяву, як зазначено у п. 5 договору позики, про одержання позивачем грошей, справжність підпису на якій має бути засвідчена нотаріально, станом на час розгляду справи позивачем не видано.

Наведені обставини, в сукупності з відсутністю відповідних заперечень з боку відповідача, поза всяким розумним сумнівом доводять той факт, що відповідач суму позики до цього часу не повернув.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач, як позичальник за договором позики, в порушення вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України прострочив виконання грошового зобов`язання в частині повернення позикодавцеві позики у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, останній, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та зобов`язаний сплатити суму боргу.

Розмір заборгованості та його розрахунок сторонами не оспорюється.

Таким чином, враховуючи, що відповідач до тепер не повернув позивачу позичені в нього гроші в розмірі 59000 грн, суд вважає за необхідне задовольнити пред`явлені позивачем позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у загальному розмірі 74386 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 28 лютого 2018 року у розмірі 74386 (сімдесят чотири тисячі триста вісімдесят шість) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 (сорок) коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: