Постанова

Іменем України

11 липня 2019 року

м. Київ

справа № 661/2734/16-ц

провадження № 61-28458св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживача шляхом стягнення безпідставно отриманих коштів, завданих збитків, стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2017 року у складі судді Чирського Г. М. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2017 року у складі колегії суддів: Колісниченка А. Г., Майданіка В. В., Радченка С. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про захист прав споживача шляхом стягнення безпідставно отриманих коштів, завданих збитків, стягнення моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилався на те, що він 15 вересня 2011 року на підставі кредитного договору від 15 вересня 2011 року № 401016175, укладеного з ПАТ «Альфа-Банк», придбав у магазині «Комфі» ноутбук Asus K52JT-380M-S2CDWN.

Він добросовісно та належним чином здійснював взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та 16 вересня 2013 року згідно з графіком погашення кредиту здійснив останній платіж на суму 160 грн.

Проте, відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконував та неодноразово порушував його права, передбачені договором і чинним законодавством України, а саме після укладення договору в односторонньому порядку ввів комісію за погашення кредиту: у лютому 2012 року в терміналах прийому платежів І-box, а у березні 2013 року - у власних банкоматах.

У пам`ятці клієнта відповідач вказав, що при погашенні через відділення ПАТ «Альфа-Банку» клієнт зобов`язаний сплатити «Комісію за перерахунок готівкових коштів у касі Банку» у розмірі 35 грн, чим по суті встановив приховану комісією за погашення кредиту.

Внаслідок вищенаведених неправомірних дій відповідача ним зайво сплачено на користь банку 66,06 грн. В процесі підготовки позовної заяви він поніс витрати у розмірі 75 грн за отримання довідки про відсутність заборгованості за кредитом та витрати за подання документів в розмірі 10,45 грн.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані кошти в розмірі 66,06 грн, збитки в розмірі 85,45 грн, а також моральну шкоду в розмірі 2 000 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що при укладанні кредитного договору ОСОБА_1 знав про умови договору і свідомо погоджувався з ними. Банк надав позичальнику детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ними, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов`язань позичальника, зазначивши повну інформацію, надання якої вимагається законодавством. Положення кредитного договору не містять інформації щодо терміналів самообслуговування I-box та банкоматів, а пам`ятка клієнту «Експрес кредит» не є частиною кредитного договору в розумінні пункту 1 кредитного договору (розділ № 1) та носить рекомендований, а не зобов`язальний характер. Термінали самообслуговування I-box належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс», яке не пов`язане з відповідачем та не є стороною кредитного договору.У разі незгоди з умовами кредитного договору позивач мав можливість протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, таким правом не скористався, сплатив кредит в повному обсязі, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору. Довідка про стан рахунку отримана позивачем через два роки після закінчення строку дії кредитного договору та його закриття, тому отримана поза межами строку дії кредитного договору, за власною ініціативою та вчинені позивачем витрати і не є завданими йому збитками (шкодою).

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що в мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень проігноровано надані ним докази, внаслідок чого має місце невідповідність висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях, фактичним обставинам справи. Суди попередніх інстанцій не застосували до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів». Мотивувальна частина оскаржуваного рішення суду першої інстанції не містить оцінки правомірності дій відповідача та посилання на акти законодавства, нормами якого врегульовано спірні правовідносини. Термінали самообслуговування I-box та банкомати відповідача із функцією прийому платежів для нього мають бути безкоштовним каналом погашення, незалежно від того хто є їх власником. Відповідачем надано йому довідку, яку взагалі не передбачено ні умовами кредитного договору ні положеннями чинного законодавства. Понесені витрати були об`єктивно необхідними для реалізації права на судовий захист, тому вказані витрати є збитками. Порушення його прав як споживача фінансових послуг призвело до завдання йому моральної шкоди.

В Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У листопаді 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» подало заперечення на касаційну скаргу, в якому просило її відхилити, посилаючись на те, що позивачем не доведено конкретні обставини, не зазначено фактів, не надано доказів, які б підтверджували позицію викладених позовних вимог для належного їх вивчення, встановлення і задоволення в суді. ОСОБА_1 не направлено жодної вимоги чи листа для переддоговірного врегулювання можливих спірних ситуацій між сторонами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15 вересня 2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 401016175, згідно з умовами якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 3 839 грн під 0,1 % річних на строк до 16 вересня 2013 року.

Пунктом 2.8 кредитного договору (розділ № 1) передбачено, що комісійна винагорода банку за перерахування готівкових коштів у касах банку становить 35 грн. Комісійна винагорода, що вказана в цьому підпункті сплачується позичальником за здійснення розрахункового - обслуговування позичальника в операційних касах банку.

Заборгованість за кредитом була погашена позивачем у вересні 2013 року.

Погашення чергових платежів за кредитним договором здійснювалося ОСОБА_1 через термінали I-box, за що утримувалася комісія, загальний розмір якої становив 66,06 грн.

30 грудня 2015 року на вимогу ОСОБА_1 банком було видано довідку № 110131-83 б/б про відсутність заборгованості за кредитом, за що позивач сплатив 75 грн.

Згідно з пунктом 5 кредитного договору (розділ № 1) підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартість кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютно подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами Національного банку України, а також із загальними умовами споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ «Альфа Банк» від 28 лютого 2011 року № 643, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що він отримав свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в дату його укладення.

Встановлено, що ОСОБА_1 при укладенні вказаного договору були відомі усі суттєві умови договору, про що свідчать його особисті підписи в кредитному договорі, та не існувало будь-яких інших умов, які б примусили позичальника прийняти умови на вкрай невигідних для нього умовах.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Новокаховського міського суду Херсонської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 травня 2018 року справа № 661/2734/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203цього Кодексу.Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Тобто Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

З огляду на викладене, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що положення кредитного договору не містять інформації щодо терміналів самообслуговування I-box та банкоматів, а пам`ятка клієнту «Експрес кредит» не є частиною кредитного договору в розумінні пункту 1 кредитного договору (розділ № 1) та носить рекомендований, а не зобов`язальний характер. Термінали самообслуговування I-box належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Айбокс», яке не пов`язане з відповідачем та не є стороною кредитного договору. У разі незгоди з умовами кредитного договору позивач мав можливість протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Проте, таким правом ОСОБА_1 не скористався, сплатив кредит в повному обсязі, що свідчить про його згоду з усіма умовами договору. Довідка про стан рахунку отримана позивачем через два роки після закінчення строку дії кредитного договору та його закриття, тому отримана ним поза межами строку дії кредитного договору, за власною ініціативою та вчинені позивачем витрати не є завданими йому збитками (шкодою). Сплачені позивачем кошти за подання документів є поточними витратами і не відносяться до збитків в розумінні статті 23 ЦК України. Також правильним є в висновок судів попередніх інстанцій про те, що ні чинним законодавством України ні договором не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про незастосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів», не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема умови договору про; встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

За змістом наведених статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Враховуючи те, що підставою позову було незаконне введення комісії за погашення кредиту через платіжні термінали, банкомати та у касі, то судами попередніх інстанцій правомірно не було застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів».

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Доводи касаційної скарги є аналогічними аргументам апеляційної скарги, які суд апеляційної інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко А. І. Грушицький В. В. Сердюк