Справа № 404/4241/18
Номер провадження 2/404/2715/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати предявлення позову і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з відповідачем з 2012 року проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обовязки і не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Під час перебування в фактичних шлюбних відносинах у них з відповідачем народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває на утриманні позивача. Запис про народження дитини був проведений в порядку, передбаченому статтею 126 СК України, на підставі заяви відповідача про реєстрацію батьківства.

Вказано, що з вересня 2016 року сторони припинили спільне проживання. Наразі відповідач ухиляється від утримання дитини, батьком якої він є, не надає матеріальної допомоги. Весь цей час відповідач жодного разу не цікавився станом здоровя та життям сина, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні. Зважаючи на вказане позивач вимушена звернутись до суду за захистом прав власної малолітньої дитини.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження /а.с.13-14/.

30 жовтня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вона вважає за можливе визначити аліменти на утримання ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач тимчасово не працює, постійні доходи відсутні, а також має на утриманні другу дитину ОСОБА_5.

Зазначено, що відповідачем не заперечується той факт, що з позивачем ОСОБА_1 з 2012 року він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін 31 березня 2014 року народився син ОСОБА_3. Запис про батька дитини здійснено на підставі заяви поданої ним в порядку встановленому ст.ст. 125, 126 СК України. Відповідачем не заперечується той факт, що з позивачем вони припинили спільне проживання з 2016 року. За взаємним погодженням малолітній син залишився проживати з матірю. Між сторонами було досягнуто згоди щодо подальшого порядку утримання дитини. Грошові кошти на утримання сина надавалися відповідачем позивачу добровільно, а у випадку хвороби дитини позивач неодноразово зверталася щодо оплати лікарських препаратів, придбання одежі та інше. Доводи в частині ухилення відповідача щодо сплати аліментів на утримання сина є надуманими та такими, що не підтверджені належними доказами.

Просила врахувати суд наступні обставини, а саме те, що відповідно до довідки ЖЕК №3 від 08 жовтня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, був зареєстрований з 27 листопада 2002 року за адресою: АДРЕСА_1, виписаний 19 листопада 2011 року. Згідно довідки ЖЕК №3 від 08 жовтня 2018 року за адресою зазначеній у позові: АДРЕСА_1 з 19 листопада 2011 року зареєстрована одна особа ОСОБА_6. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відповідача ОСОБА_2 відсутнє належне на праві власності/ користування майно.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів від 09 жовтня 2018 року у ОСОБА_2 за період з 01 кварталу 2017 року по 2 квартал 2018 року інформація відсутня.

Відповідно до довідки Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості від 08 жовтня 2018 року ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Кіровоградському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний.

Згідно з базою даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС України та АІС «Автомобіль Компан-Україна» за громадянином ОСОБА_2, станом на 09 жовтня 2018 року транспортні засоби не зареєстровані.

Також, повідомляє, що у відповідача ОСОБА_2 крім ОСОБА_3 на утримання якого вирішується питання стягнення аліментів є старший син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.23-25/.

12 грудня 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно якої позивач просила суд звернути увагу на те, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру боржників за критерієм пошуку «фізична особа, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1», встановлено наявність двох відкритих виконавчих проваджень, де останній є боржником. Причому, категорія стягнення визначена, як «стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху». Отже, відповідача як особу, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності, про що Кіровоградським РВП КВП ГУНП в області винесено відповідну постанову. Зважаючи на викладене, відповідач має можливість використовувати транспортний засіб, а тому посилання про відсутність вказаного майна у відзиві не відповідають дійсності.

Крім того, вказано, що відповідач наразі працевлаштований в службі таксі «Любимое», де отримує певний дохід. Зважаючи на викладене, доводи відповідача щодо відсутності постійного джерела доходу, як підстави для відмови у задоволенні вимог щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів заробітку (доходу), є такими, що не підлягають задоволенню.

Також, звертає увагу суду, що твердження відповідача щодо надання грошових коштів на утримання сина не підтверджені належними та допустимими доказами /а.с.47-50/.

13 березня 2019 року від позивача ОСОБА_1 надійшли письмові додаткові пояснення по справі, відповідно яких вказано, що вона перебуває з приватним акціонерним товариством «Фармацевтична фірма «Дарниця» у трудових відносинах, а саме займає посаду медичного представника. Також просила суд врахувати при розгляді справи надані нею довідки про доходи за період з грудня 2018 року по січень 2019 року та довідку про доходи №3 від 21 лютого 2019 року за період з квітня 2018 року по грудень 2018 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом без реєстрації шлюбу.

31 березня 2014 року народився ОСОБА_3. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №160501, виданим 16 квітня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. Його батьками вказані: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1 /а.с.6/.

На даний час сторони разом не проживають.

Дитина залишилась проживати разом з матірю. Вказане підтверджується довідкою № 347 від 30 червня 2018 року виданою головою квартального комітету № 23, відповідно якої ОСОБА_1, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5. Склад сімї: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 син /а.с.5/.

В добровільному порядку питання щодо утримання дитини сторони не вирішили.

Судом встановлено, що відповідно до довідки від 08 жовтня 2018 року виданої КП «ЖЕО» №3 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 був зареєстрований з 27 листопада 2002 року по 19 листопада 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.29/.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, номер інформаційної довідки: 140564293, дата формування 08 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Також, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серії та номер: б/н, виданого 23 квітня 2014 року Кіровським ВДВС Кіровоградського МУЮ на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт /а.с.31/.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 09 жовтня 2018 року № 16446 у ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2017 року по 2 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня /а.с.32/.

Відповідно довідки №907 від 08 жовтня 2018 року «Про перебування на обліку» виданої Кіровоградським міськрайонний центром зайнятості, ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Кіровоградському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний /а.с.33/.

Відповідно до повідомлення начальника територіального сервісного центру 3541 МВС в Кіровоградській області від 09 жовтня 2018 року, згідно з базою даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС України та АІС «Автомобіль Компан-Україна» за громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, станом на 09 жовтня 2018 року, транспортні засоби не зареєстровано /а.с.34/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 091943, виданого 02 липня 2003 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, 09 червня 2003 року народився ОСОБА_5. Його батьками вказані: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_7 /а.с.35/.

Відповідно до довідки про доходи №3 від 21 лютого 2019 року виданої ТОВ «Фармактів», ОСОБА_1 займала посаду менеджера (управитель) із звязків з громадкістю з 03 квітня 2018 року по 04 грудня 2018 року. Загальна сума доходу за період з 03 квітня 2018 року по 04 грудня 2018 року складає 41 207 грн. 40 коп.

Відповідно до довідки № 19 від 25 лютого 2019 року виданої ПАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» ОСОБА_1 дійсно працює в ПраТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» на посаді Медичного представництва Відділ розвитку продаж Центрально-Північного регіону з 21 грудня 2018 року по теперішній час (Наказ про прийняття 514-к від 20 грудня 2018) з випробувальним терміном 3 місяці.

Відповідно до довідки про доходи від 26 лютого 2019 року ОСОБА_1 працює в ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», форма працевлаштування основне місце роботи, займає посаду медичний представник. Загальна сума доходу за період грудень 2018 року січень 2019 року за виключенням податків, відрахувань та аліментів становить: 18729 грн. 62 коп.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охоронну дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, які впливають на визначення розміру аліментів, передбачені статтею 182 СК України, а саме те, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоровя, має на утриманні ще одну дитину, він має можливість виплачувати аліменти. Також суд враховує і згоду відповідача сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому позивач не довела, що за своїм матеріальним становищем відповідач може сплачувати аліменти в розмірі заявлених позовних вимог.

З урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02.07.2018 року та до повноліття ОСОБА_3, тобто до 31.03.2032 року. Такий розмір аліментів на думку суду є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом права позивача та захистом прав малолітньої дитини, обовязок по утриманню також покладений і на відповідача.

У відповідності до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 768,40 гривень.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 84, 180-182, 191 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02.07.2018 року та до повноліття ОСОБА_3, тобто до 31.03.2032 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів звернути до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_9, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН: НОМЕР_2).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_11, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН: НОМЕР_1).

Повний текст рішення виготовлено 28.03.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда