Ухвала

12 липня 2019 року

м. Київ

справа № 686/23225/16-ц

провадження № 61-12387ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2019 року у справі за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись в суд із позовом заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах Хмельницької міської ради зазначав, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 05 серпня 2008 року є власником приміщення прохідної по АДРЕСА_1 . Для обслуговування вказаного приміщення рішенням 38 сесії міської ради від 08 вересня 2010 року № 43 відповідачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1 151 кв. м, проте до цього часу ОСОБА_1 право користування (оренди) вказаною земельною ділянкою не оформила, договору оренди не уклала, орендної плати не сплачувала, хоча земельна ділянка використовується для розміщення вказаного об`єкта нерухомого майна. Прокурор зазначав, що відповідач була зобов`язана розробити документацію, погодити її, оформити договір оренди, але свого обов`язку не виконала, чим завдала місцевому бюджету збитків. Внаслідок неоформлення відповідачем права на земельну ділянку Хмельницька міська рада позбавлена права одержати дохід у вигляді орендної плати, що могла б одержати, якби відповідний договір оренди було належно оформлено. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради 46 341,01 грн збитків, завданих використанням земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу прокурора Хмельницької області задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 лютого 2019 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2019 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Хмельницької міської ради 46 241,01 грн.

У червні 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2019 року в указаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 46 341,01 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 * 100 = 192 100).

Верховним Судом також ураховано, що вказана справа належить до категорії малозначних в силу прямої вказівки в законі (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Верховним Судом також ураховано, що оскаржувані судові рішення постановлено після набрання чинності змінами, внесеними до ЦПК України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким запроваджено інститут малозначної справи.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 лютого 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 травня 2019 року у справі за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький