29.10.2019 Провадження № 2-п/331/39/2019
Справа № 331/5156/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.,

при секретарі Андрієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, -

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду.

В обґрунтування заяви зазначено, що 09 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя розглянув справу № 331/5156/18 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання. За результатом розгляду суд ухвалив рішення, яким позов задовольнив та стягнув з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання за період з жовтня 2014 року по липень 2017 року в сумі 9674,86 гривень та судовий збір в сумі 1762,00 гривень.

Вважає, що заочне рішення від 09 листопада 2018 року підлягає перегляду з наступних підстав.

09 листопада 2018 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя за відсутності відповідача розглянув цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Її відсутність у судовому засіданні була зумовлена тим, що її не було повідомлено про розгляд справи.

Ні вона, ні члени її родини не одержували повісток з зазначенням часу та місця розгляду даної справи.

Отже, вона не мала можливості з`явитись до суду та надати суду відзив, оскільки не отримувала жодного повідомлення про дату, місце та час судового засідання. Більш того, вона не тільки не знала про існування судового провадження в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя щодо стягнення з неї суми боргу, а взагалі не отримувала і самого рішення.

Про те, що 09 листопада 2018 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по цій справі було постановлене рішення вона дізналась лише 14.05.2019 року, коли її представник ознайомився в матеріалами справи. Заява з датою ознайомлення знаходиться в матеріалах справи.

Статтею 55 Конституції України регламентовано, що кожна особа має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень та противоправних посягань.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Внаслідок того, що вона не брала участі у судовому розгляді по цій справі, ОСОБА_1 не мала змоги захистити себе та спростувати доводи й вимоги позивача.

На її думку, вона була позбавлена можливості реалізувати свої права, надані їй цивільно-процесуальним законодавством як відповідачу. Вважає, що позбавивши її можливості, захистити свої права та законні інтереси, суд порушив вимоги законодавства про рівність сторін, що є не припустимим з точки зору законодавства.

Ознайомившись з матеріалами справи, вона дізналась, що суд у рішенні неправильно зазначив майже всі її реквізити. Так, її прізвище - « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_2 ». Народилася вона 14.11.1971 року, а не 11.01.1988 року, як то зазначено у рішенні.

Її реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 . В рішенні від 09 листопада 2018 року у якості її реєстраційного номеру облікової картки платника податків зазначений ІПН: НОМЕР_2 , що не відповідає дійсності.

Отже, вказане рішення на цей час є таким, що не може бути виконаним взагалі, оскільки не зрозуміло щодо якої саме особи воно ухвалено. Правильно вказана тільки адреса квартири по АДРЕСА_1 , але місце її реєстрації зовсім інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З позовної заяви вбачається, що вона подана із застосуванням загальної територіальної підсудності. Однак, у цьому разі справа підсудна Ленінському районному суду м. Запоріжжя, оскільки її місце проживання у встановленому законом порядку зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

В матеріалах справи міститься запит суду щодо отриманні інформації про місце реєстрації відповідача, однак, суд, не отримавши належної відповіді, не продовжив пошук інформації щодо дійсної адреси реєстрації її місця проживання, що призвело до порушення територіальної підсудності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на новий розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, на її думку, справа повинна бути передана на новий розгляд до Ленінського районного суду м. Запоріжжя за територіальною юрисдикцією.

Також позивач у позові у якості періоду виникнення заборгованості зазначив: з 10.2014 р. по липень 2017 року. Розмір суми боргу - 9674,86 грн.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875- IV (яка була чинна до набрання чинності Законом №2189-VIII) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189- VIII (в редакції, яка діє до на сьогодні) зазначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Заборгованість у сумі 9674,86 гривень виникла не одночасно. Позивач здійснював нарахування щомісячно, відповідно обов`язок щодо сплати нарахованих сум виникав у наступному за звітним місяці.

Перебіг позовної давності розпочинається щодо кожного платежу окремо.

Із позовом позивач звернувся 07 вересня 2018 року. На дату звернення строк позовної давності сплив щодо заборгованості, яка виникла до 07 вересня 2015 року.

Факт звернення з позовом зупинив перебіг строку позовної давності лише до тієї частина заборгованості, яка виникла після 07 вересня 2015 року.

Ті платежі, які надходили на оплату послуг, не переривають перебігу строку позовної давності щодо платежів по яким заборгованість виникла до 07.05.2015 року, оскільки вони сплачені по конкретно нарахованим сумам.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

В позові позивачем не наведено пояснень з яких би вбачалось, що він має поважну причину пропуску строку позовної давності.

Таким чином, строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з жовтня 2014 року по 06.09.2015 року вважається таким, що сплив.

У зв`язку з наведеним, просить суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

В ч. 4 ст. 267 ЦК України зазначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також ОСОБА_1 зазначає, що у якості обґрунтування своїх вимог позивач послався на ст. 322 ЦК України, якою визначено, що власник зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна; на ст. 162 ЖК УРСР, відповідно до яких наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Звертає увагу суду на те, що квартира АДРЕСА_3 перебуває у приватній власності, а тому на правовідносини щодо користування нею не можуть поширюватись положення статей Житлового кодексу України (УРСР). До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України та інші спеціальні нормативні акти в сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.10.2012 року ОСОБА_1 є власницею лише 1/3 частини квартири.

Отже, вона є неналежним відповідачем по цій справі щодо 2/3 частини суми заборгованості.

Позивачу було достовірно відомо про ці обставини, оскільки 01 березня 2017 року Апеляційний суд Запорізької області розглянув її апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2014 року у справі № №334/11853/13-ц за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води.

За результатом розгляду справи апеляційний суд її апеляційну скаргу задовольнив частково, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2014 року у цій справі змінив, а саме: зменшив розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «МТМ» Жовтневого району заборгованості за послуги з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води, яка утворилась станом на 01.06.2014 року до суми 6120,00 грн., та зменшив стягнення витрат по сплаті судового збору до 76 грн.

Апеляційний суд Запорізької області в рішенні від 01 березня 2017 року прийняв доводи ОСОБА_1 про те, що вона повинна відповідати за зобов`язаннями лише щодо 1/3 частини.

За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

На думку ОСОБА_1 , не зважаючи на вказані обставини позивач продовжує припускатись однієї і тієї помилки щодо визначення кола відповідачів у спірних правовідносинах.

Вважає, що у суду не було правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позов міг бути задоволений частково, а саме: лише щодо стягнення з неї 1/3 частини суми заборгованості. В іншій частині позовних вимог суд повинен був відмовити, через відсутність у справі вимог до співвідповідача. Однак, через те, що позивач не повідомив суду всіх обставин справи, по цій справі було ухвалено незаконне рішення.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вважає, що заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя повинно бути скасовано, оскільки вона не з`явилась у судове засідання та не подала відзиву на позовну заяву з поважної причини, а доводи, які ОСОБА_1 виклала в заяві, мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті.

Згідно статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На підставі вищевикладеного просить суд поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2018 року у справі № 331/5156/18.

Скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2018 року у справі №331/5156/18 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання.

Передати справу №331/5156/18 для розгляду до Ленінського районного суду м. Запоріжжя за територіальною юрисдикцією.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з*явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не сповістила.

Представник позивача Концерну «МТМ» також не з*явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не сповістила.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2018 року позовні вимоги Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з жовтня 2014 року по липень 2017 року в сумі 9674 (дев*ять тисяч шістсот сімдесят чотири) гривні 86 копійок та судовий збір в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 судову повістку про виклик до суду не отримувала та відповідно участі у розгляді справи не приймала, процесуальні права не реалізовувала.

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя направляв рекомендованим листом судове повідомлення відповідачу у цій справі щодо розгляду відповідної справи 27.09.2018 р. Це судове повідомлення направлялось на поштову адресу, яка зазначена у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 . При направленні зазначеного рекомендованого листу Жовтневий районний суд м. Запоріжжя користувався послугами підприємства поштового зв`язку Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» (далі -ПАТ «Укрпошта»). Однак конверт з повідомленням повернувся на адресу суду першої інстанції з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання»

Згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В свою чергу частина 6 ст. 187 ЦПК України зазначає, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно із вимогою частини першої та другої статті 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Так, Верховний Суд в окремій ухвалі по справі № 761/15565/16-ц від 23 січня 2019 року звернув увагу пошти на необхідність доставки судових повісток адресатам згідно з вимогами процесуального законодавства.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зобов`язав Укрпошту привести процедуру направлення судових повідомлень рекомендованими листами, зокрема в частині відміток про причини їх невручення, у відповідність до вимог цивільного процесуального законодавства. Окрема ухвала з цього приводу у справі №761/15565/16-ц від 23 січня 2019 року.

Ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення - «за закінченням встановленого строку зберігання», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення. З зазначених норм права випливає, що у разі повернення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», мають зазначатись причини невручення, а не причини повернення такого рекомендованого листа.

В подальшому, ОСОБА_1 отримала копію згаданого вище заочного рішення суду тільки після ознайомлення з матеріалами справи, а саме 14.05.2019 року і у встановлений закон строк подала заяву про його перегляд.

Згідно з ч. 1 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України ), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідач зазначає, що не з`являвся в судові засідання та не подав відзиву на позовну заяву з поважних причин, бо не отримував судової кореспонденції, оскільки в позовній заяві Концерну «МТМ» вказана зовсім інша особа, з іншою датою народження та ІПН. А докази, на які спирається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідач вважає, що позивач пропустив строки позовної давності як щодо стягнення суми заборгованості, оскільки заборгованість стягується за період з жовтня 2014 року по липень 2017 року. В свою чергу банк звернувся з позовом до суду 07.09.2018 року. Однак, заявити заяву про застосування позовної давності відповідач могла тільки до винесення рішення у справі.

Із змісту ч. 1 ст. 284 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Як на думку суду, заява про перегляд заочного рішення суду в частині його скасування є обґрунтованою та містить заперечення, які слід ретельним чином дослідити в судовому засіданні, що в свою чергу, може суттєво вплинути на прийняте судом рішення. Крім того, дійсно відповідач не отримував судової повістки та не був присутній в судовому засіданні і не мав можливості приймати участь у змагальному процесі.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для скасування заочного рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. ст. 287, 288 ЦПК України при розгляді судом заяви про скасування заочного рішення, суд не в праві вирішувати питання про направлення справи за підсудністю до іншого суду.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/5156/18 від 09.11.2018 р. за позовом Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, скасувати.

Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Призначити розгляд цієї справи у підготовче судове засідання, яке відбудеться в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 20.02.2020 року 09 годині 00 хвилин.

Встановити відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, в якому викладаються заперечення проти позову.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання ( надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Зобов*язати відповідача одночасно із надісланням ( наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копію такого відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Роз*яснити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники процесу можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб адресою сторінки на офіційному веб порталі судової влади України: http://court. gov.ua/fair/sud0808.

Копію ухвали надіслати сторонам для відома та виконання.

У підготовче судове засідання викликати сторони по справі.

В задоволенні решти заявлених вимог, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу підписано суддею 29.10.2019 року.

Суддя: М.В.Антоненко