ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2914/19 Справа № 185/8388/18 Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича, вчинені при виконанні ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_1 у межах суми позовних вимог 82 508 698 грн 36 коп, до набрання рішенням суду у справі №185/8388/18 законної сили.В обгрунтування скарги посилався на те, що приватний виконавець не мав права відкривати провадження з виконання ухвали Павлоградського міськрайонного суду та здійснювати виконавчі дії, оскільки сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають у нього на виконанні, перевищує розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності. Також зазначає, що ухвалою суду про забезпечення позову визначено, що дана ухвала підлягає виконанню Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а рішення, за якими сума зобов`язання становить двадцять і більше мільйонів гривень підвідомчі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Крім того, приватний виконавець відкрив виконавче провадження без підтвердження сплати стягувачем авансового внеску та при накладенні арешту на майно боржника вийшов за межі суми, яку визначив суд, оскільки фактично наклав арешт на все майно, в тому числі нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, банківські ячейки, долі у статутному капіталі, при цьому ринкова вартість усього цього майна є більшою ніж 82 508 698 грн 36 коп.

З огляду на зазначене, просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця та скасувати постанови приватного виконавця: постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2018 року, постанову про арешт всього майна скаржника від 11.10.2018 року, постанову про арешт часток скаржника у статутному капіталі господарських товариств від 11.10.2018 року, постанову про арешт майна скаржника від 11.10.2018 року, постанову про арешт коштів скаржника від 11.10.2018 року.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича та скасувати його наступні постанови: постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.10.2018 року, постанову про арешт всього майна скаржника від 11.10.2018 року, постанову про арешт майна від 11.10.2018 року, якою накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка йому належить; постанову про арешт часток скаржника у статутному капіталі господарських товариств від 11.10.2018 року, постанову про арешт майна скаржника від 11.10.2018 року, постанову про арешт коштів скаржника від 11.10.2018 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що приватний виконавець при накладенні арешту на майно та грошові кошти боржника перевищив надані йому повноваження та вийшов за межі суми, визначеної ухвалою суду про забезпечення позову. Крім того, вважає, що його скарга була розглянута неналежним судом.

Представник стягувача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та приватний виконавець Жаботинський І.І. подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони підтримують судове рішення суду першої інстанції та просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року задоволено частково заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі №185/8388/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та трьох процентів річних.

До набрання рішенням суду у справі №185/8388/18 законної сили накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 у межах суми позовних вимог, а саме в межах 82 508 698 (вісімдесят два мільйони п`ятсот вісім тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 36 коп.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов`язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Однак за змістом ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розпочати примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за відповідною заявою стягувача.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження» у діючій редакції не містить заборони для приватного виконавця здійснювати примусове виконання рішень, за якими сума стягнення становить двадцять та більше мільйонів гривень, окрім як протягом першого року зайняття діяльністю приватного виконавця.

Строк зайняття діяльністю приватного виконавця обчислюється з дня внесення інформації про приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України.

Дата внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформації про ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 11 жовтня 2018 року строк зайняття діяльністю приватного виконавця Жаботинського І.В. складав більше року.

За змістом ч.3 ст.24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», норма щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця поширюється тільки на виконавчі документи про стягнення коштів.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 08 жовтня 2018 року накладено арешт на майно з метою забезпечення позову, тобто ця ухвала не є виконавчим документом про стягнення коштів.

Крім того згідно з даними Єдиного реєстру приватних виконавців України Жаботинським І.В. укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності на суму 650 000 000 грн.

Стягувачем при зверненні до приватного виконавця був оплачений авансовий платіж у сумі 3 723 грн, що підтверджується копією квитанції, наданої приватним виконавцем.

Приватним виконавцем був накладений арешт на майно боржника у межах суми, визначеної ухвалою суду - 82 508 698 грн, про що зазначено в оскаржуваних постановах.

За змістом резолютивної частини ухвали суду арешт накладений на все майно боржника, немає заборони накладення арешту на певні види майна.

Проведення оцінки майна при виконанні ухвали про накладення арешту на майно з метою забезпечення позову Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Заявником не надано доказів того, що арешт накладено на майно, вартість якого перевищує суму позовних вимог.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про те, що оскаржувані дії та рішення приватного виконавця вчинені відповідно до закону та в межах його повноважень.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що скарга розглянута неналежним судом, підлягають відхиленню, оскільки за ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом; згідно ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, а ухвала, що перебуває на виконанні приватного виконавця Жаботинського І.В., постановлена Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Доводи апеляційної скарги про те, що приватний виконавець при накладенні арешту на певні види майна і грошові кошти боржника перевищив надані йому повноваження та вийшов за межі суми, визначеної ухвалою суду про забезпечення позову; не взяв до уваги обґрунтування суду, викладені в описовій частині ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2018 року по справі № 185/8388/18 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень. Приватний виконавець виконував резолютивну частину ухвали від 08.10.2018 року, яка не була оспорена скаржником, в якій надано право виконавцю накладати арешт на будь-яке майно боржника в межах 82 508 698 гривень 36 копійок. За ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1 ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Серед інших майнових прав в Україні існують і корпоративні права, а саме права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість арештованого майна перевищує зазначену в ухвалі суду, відхиляються як необґрунтовані, оскільки жодними належними доказами не підтверджені.

Посилання скаржника на непроведення приватним виконавцем оцінки майна скаржника при виконанні ухвали про накладення арешту також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення оцінки майна при виконанні ухвали про накладення арешту на майно з метою забезпечення позову.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції зробив невірні висновки щодо правомірності відкриття приватним виконавцем Жаботинським І.В. виконавчого провадження спростовуються ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», за якою право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Таким чином, на виконання вказаної вище ухвали приватним виконавцем були вчинені дії у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені скаржником, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова