ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Прядкіної О.В., Лобова О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський"

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про захист прав споживача - визнання права та зобов`язання подати інформацію,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про захист прав споживача, визнання права на отримання відшкодування за вкладом, зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 зазначала, що 25 лютого 2016 року між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-024-000194428, на виконання умов якого було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

25 лютого 2016 року позивач згідно меморіального ордеру поповнила вказаний рахунок на 25 000 грн. Відповідач 29 березня 2016 року уклала із ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» договір №980-024-000212626, за умовами якого позивачка надала у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» кошти в сумі 56 000 грн. на строк не більше 42 днів з дати укладення договору (до 10 травня 2016 року) з виплатою 30,43 % річних, що складає 24,5 % річних після утримання податку; ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» повертає ОСОБА_1 кошти та сплачує проценти на рахунок останньої.

За процедурою відшкодування вкладів через Фонд позивачка отримала у відділенні ПАТ «ПУМБ» у м. Полтаві 25 401 грн. 58 коп., що підтверджується випискою з рахунку. Решту коштів та нарахованих процентів позивачка так і не отримала.

Після неодноразових звернень до відповідача ОСОБА_1 отримала повідомлення від 18 серпня 2016 року про те, що переказ коштів на її поточний рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» є нікчемним. Згідно з довідкою та випискою відповідача на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19 травня 2016 року надійшли грошові кошти в сумі 56 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-024-000212626 від 29 березня 2016 року», а також 337 грн. 32 коп. процентів за договором та 25 000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором № 980-024-000194428 від 25 лютого 2016 року» й 401 грн. 58 коп. процентів за договором.

ОСОБА_1 просила суд визнати її право на отримання відшкодування за вкладом за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 56 337 грн. 32 коп. та зобов`язати уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо неї як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 56 337 грн 32 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано право ОСОБА_1 на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 56 337 грн 32 коп.

Зобов`язано уповноважену особу Фонду Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 56 337 грн 32 коп.

Стягнуто із ПАТ «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду на користь держави судовий збір у розмірі 1 280 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в уповноваженої особи Фонду були відсутні підстави для визнання нікчемними трансакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого у банку розрахункового рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача, відкритий у цьому ж банку. При цьому рахунок позивача мав бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а тому дії уповноваженої особи Фонду з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, є неправомірними.

З рішенням суду не погодилась Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», яка його оскаржила, просила скасувати та відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушені норми матеріального права.

Окрім того, вказує, що в порушення вимог закону позивач звернулась з даним позовом в порядку цивільного судочинства, при цьому просить зобовязати Уповноважену особу, як субєкта владних повноважень, вчинити певні дії, тобто спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.02.2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-024-000194428 «Капітал+» 9 з виплатою процентів щомісячно), на виконання вимог якого було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 (а.с.12-13).

Відповідно до меморіального ордеру №5950823 від 25.02.2016 року позивач поповнила відкритий згідно вказаного договору рахунок № НОМЕР_1 на 25000,00 грн. (а.с.14).

29.03.2016 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено договір №980-024-000212626, за умовами якого позивачем надавалися у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» кошти в сумі 56000,00 грн. на строк не більше 42 днів з дати укладення договору, по 10.05.2016 року під 30,43% річних, що складає 24,5% річних після утримання податку. Даним договором визначено, що ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» повертає позивачу кошти та сплачує проценти на рахунок останньої № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.10-11).

Відповідно до Квитанції №QS979801 від 29.03.2016 року позивачем на виконання умов зазначеного вище договору, на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» були внесені грошові кошти в розмірі 56000,00 грн. (а.с.11).

На підставі рішення Правління НБУ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» від 23.05.2016 року №14/БТ (а.с.98), виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації (а.с.100).

Згідно довідки про стан рахунку № НОМЕР_1 №3Г1/521 від 18.08.2016 року, на виконання умов договору ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача ОСОБА_2 , відкритий в ПАТ «Банк «Михайлівський» за №9101, було здійснено перекази коштів в сумах: 337,32 грн., 56000 грн., 401,58 грн. та 25000 грн., а всього на суму 82103,17 грн. (а.с.17).

Згідно виписки по рахунку №12001 від 24.01.2017 року позивач отримала у Відділенні №3 ПУМБ в м. Полтаві, кошти в сумі 25401,58 грн. за зобов`язаннями ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.15).

Решту вкладених коштів та нарахованих процентів ОСОБА_2 не отримала.

На письмові звернення позивача до ПАТ «Банк Михайлівський», ОСОБА_2 отримала повідомлення від 18.08.2016 року про те, що переказ коштів на її поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» є нікчемним.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд мотивував мотивовано тим, що в уповноваженої особи Фонду були відсутні підстави для визнання нікчемними трансакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого у банку розрахункового рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача, відкритий у цьому ж банку. При цьому рахунок позивача мав бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а тому дії уповноваженої особи Фонду з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, є неправомірними.

Проте, погодитися з такими висновками місцевого суду не можна.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

У пункті 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Позивачкою заявлено до ПАТ «Банк Михайлівський» дві позовні вимоги: визнати право на отримання відповідно до закону відшкодування за вкладом за рахунок Фонду на суму 56 337 грн. 32 коп. та зобов`язати Уповноважену особу Фонду подати додаткову інформацію про включення позивачки до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлює правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, НБУ, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Перелік функцій, що їх виконує Фонд, наведений у частині другій статті 4 Закону, згідно з якою Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).

Отже, Фонд створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною другою статті 26 Закону передбачено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення ним банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду (частина третя статті 27 Закону).

Відповідно до частини першої статті 28 Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше, ніж 500 000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

З огляду на вказані приписи Закону, правовідносини стосовно отримання вкладником гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми мають управлінський характер і складаються між Фондом та вкладником без участі банку-боржника.

Спір стосовно права фізичної особи на відшкодування за вкладом за рахунок коштів Фонду у сумі, що не перевищує 200 000 грн. (якщо адміністративна рада Фонду згідно з пунктом 17 частини першої статті 9 Закону не прийняла рішення про збільшення граничної суми такого відшкодування), є публічно-правовим і пов`язаний із виконанням Фондом владної управлінської функції з організації виплати цього відшкодування. А тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16, від 6 червня 2018 року у справах № П/811/3526/15, № 813/6392/15, № 818/377/16, № 804/15159/15, № 815/863/16, від 14 листопада 2018 року у справі № 127/25132/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 592/13020/17, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 27 березня 2019 року у справі № 820/11253/15 та інших).

Отже, ПАТ «Банк Михайлівський» не є учасником відносин з відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду. А враховуючи, що позивач претендує на відшкодування коштів за вкладом у сумі 56 337 грн. 32 коп., тобто у межах встановленого законом граничного розміру відшкодування, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи ПАТ «Банк Михайлівський» про те, що спір стосується публічно-правових відносин стосовно такого відшкодування.

Проте, учасниками цих відносин мають бути позивачка та Фонд, а не позивачка та ПАТ «Банк Михайлівський». Тому суд першої інстанції, задовольняючи позов, помилково вважав ПАТ «Банк Михайлівський» належним відповідачем у спорі.

Уповноважена особа Фонду не заміняє Фонд у спірних правовідносинах і не має самостійної процесуальної дієздатності у цивільному процесі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша та третя статті 13 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах № № 552/91/18, 554/9144/17).

За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

З огляду на те, що позивачка пред`явила позов до неналежного відповідача, висновок суду першої інстанції про задоволення позову до ПАТ "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" є помилковим.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ "Банк Михайлівський"підлягає задоволенню, а рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Частиною 7 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі залишення без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні апеляційної скарги відповідачем було сплачено судовий збір на загальну суму 1920 грн. (т.1 а.с. 113, 126).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" та враховуючи те, що апеляційну скаргу ПАТ "Банк Михайлівський" задоволено, рішення суду першої інстанції у справі скасовано, у задоволенні позову відмовлено, судові витрати у розмірі 1920 грн., сплачені ПАТ "Банк Михайлівський" за подання апеляційної скарги слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" - задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" про захист прав споживача - визнання права та зобов`язання подати інформацію відмовити.

Витрати по сплаті судового збору Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» за подання апеляційної скарги на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 16 березня 2018 рокув розмірі 1920 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: О.В. Прядкіна

О.А. Лобов