Номер провадження: 22-ц/813/3644/19
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги прокуратури Одеської області та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2017 року, по цивільній справі за позовом заступника прокурора м.Одеси в інтересах Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю „ЕДЕН ПЛЮС ЛІМІТЕД" про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року заступник прокурора міста Одеси в інтересах Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент комунальної власності Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еден Плюс Лімітед» (далі - ТОВ «Еден Плюс Лімітед») про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив того, що Одеська міська рада була обізнана і не заперечувала щодо набуття ТОВ «Еден Плюс Лімітед» у власність спірного нежилого приміщення, тому немає правових підстав для висновку про вибуття цього майна із володіння власника без його відома поза його волею та витребування нежилого приміщення у добросовісного набувача, яким є ОСОБА_1 .

Постановою апеляційного суду Одеської області від 29 березня 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 6 грудня 2017 року скасовано і ухвалено нове про задоволення позову.

Витребувано нежиле приміщення 2-го поверху площею 320,2 кв.м по АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного суду від 16 січня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову апеляційного суду Одеської області від 29.03.2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції порушив принцип змагальності сторін, розглянувши справу за відсутності відповідача без доказів її належного повідомлення про місце, дату та час судового засідання.

Будучи належним чином повідомленим 19.03.2019 року про дату час і місце розгляду справи на 14-30 г. 09.07.2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Покрова Л.Ю. в судове засідання не з`явився та 08.07.2019 року безпосередньо перед датою, на яку був призначений судовий розгляд, через електронну пошту подав до апеляційного суду заяву, в якій зазначив, що дійсно є представником ОСОБА_1 , але лише в касаційній інстанції і тому його повідомлення при апеляційному розгляді справи не може вважатися належним повідомленням ОСОБА_1 . При цьому адвокатом Покрова Л.Ю. до заяви додано Договір про надання правової допомоги від 17.05.2018 року, згідно з яким адвокат наділений правом представництва у судах всіх рівнів та юрисдикцій (п. 3.2. (b) ) та додаток до цього ж договору та від цієї ж дати, але вже з обмеженням представництва ОСОБА_1 лише в судах касаційної інстанції.

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до ч.4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ордеру серії АА № 139421 від 17.05.2018 року адвокат Покрова Л.Ю. здійснює представництво інтересів ОСОБА_1 у судах всіх рівнів та юрисдикцій, що відповідає п. 3.2. (b) Договору про надання правової допомоги від 17.05.2018 року. Обидва вказаних документа предоставлені адвокатом Покрова Л.Ю. Верховному Суду на стадії перегляду справи в касаційному порядку (т.3 а. с. 39-42).

Про існування укладеного 17.05.2018 року додатку до договору про надання правової допомоги з обмеженням представництва лише в судах касаційної інстанції адвокат Покрова Л.Ю. Верховному Суду не повідомив та відповідний ордер з вказівкою про представництво лише в суді касаційної інстанції до справи не додав, в тому числі і коли звернувся з відповідною заявою до апеляційного суду 08.07.2019 року.

Враховуючи, що належним документом на представництво є саме ордер, який міститься в матеріалах справи і передбачає представництво адвокатом Покрова Л.Ю. інтересів ОСОБА_1 у судах всіх рівнів та юрисдикцій, а іншого ордеру з більш пізньою датою з обмеженням представництва лише в судах касаційної інстанції адвокатом Покрова Л.Ю. до апеляційного суду з часу його повідомлення про слухання справи 19.03.2019 року не надано, відомості про припинення відносин представництва з ОСОБА_1 адвокатом Покрова Л.Ю. не повідомлено та інших причин, які перешкоджають розгляду справи у заяві не наведено, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 не є належним чином повідомленою про дату, час і розгляд справи в суді апеляційної інстанції на 14-30 г. 09.07.2019 року.

Крім того, судова колегія враховує, що справа розглядається в судах з липня 2012 року, тобто 7 років, що не може вважатися розумним строком розгляду даної справи.

Також слід звернути увагу, що ОСОБА_1 , звертаючись з касаційною скаргою на рішення апеляційного суду, вказувала на порушення судом принципу змагальності і її неналежне повідомлення.

Тому при направленні справи до суду апеляційної інстанції після скасування з цих підстав на новий апеляційний розгляд також мала вжити заходи для забезпечення представництва в суді для реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків.

Присутні в судовому засіданні представники прокуратури Одеської області, Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заперечень щодо розгляду справи не заявили і вважали за можливе продовжити розгляд справи в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, судова колегія не знаходить достатніх правових підстав для відкладення розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з того, що Одеська міська рада була обізнана і не заперечувала щодо набуття ТОВ «Еден Плюс Лімітед» у власність спірного нежилого приміщення, тому немає правових підстав для висновку про вибуття цього майна із володіння власника без його відома поза його волею та витребування нежилого приміщення у ОСОБА_1 , як добросовісного набувача.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, що:

- рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2008 року у справі № 2- 5519/08 визнано за ТОВ «Еден Плюс Лімітед» право власності на нежиле приміщення 2-го поверху площею 320,2 кв.м по АДРЕСА_1 .

- 29 листопада 2011 року ТОВ «Еден Плюс Лімітед» під час знаходження в законній силі і дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2008 року відчужило вказане нежиле приміщення ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В., а ОСОБА_1 , придбавши вказане майно, зареєструвала право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2012 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2008 року і закрито провадження у справі;

- ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2013 року ухвалу апеляційного суду скасовано і передано справу на новий апеляційний розгляд;

- ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2013 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 червня 2008 року залишено без змін;

- ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду скасовано із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції;

- під час судового розгляду справи № 2-5519/08 у суді першої інстанції третя особа - ОСОБА_1 - заявила самостійні вимоги щодо предмета спору і просила визнати за нею право власності на спірне нежиле приміщення.

- рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2014 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Еден Плюс Лімітед» відмовлено, позов ОСОБА_1 задоволено і визнано за нею право власності на нежиле приміщення 2-го поверху площею 320,2 кв.м по АДРЕСА_1 ;

- рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2014 року скасовано в частині визнання права власності на спірне майно за ОСОБА_1 і відмовлено їй у задоволенні позову. Це рішення набрало законної сили і на час розгляду даної справи не скасоване.

Відповідно до ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно зі ст. 388 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати майно добросовісного набувача у випадку, якщо воно вибуло з володіння власника не з його волі, іншим шляхом.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що у тому разі якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, яке було ухвалене щодо цього майна, але в подальшому скасоване, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься в постановах Верховного Суду України № 6-251цс15 від 24.06.2015 року та № 6-2233цс16 від 21.12.2016 року.

Виходячи з встановлених у справі обставини, приймаючи до уваги пояснення сторін, зважаючи на позицію Верховного Суду України, враховуючи обґрунтованість доводів апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідача спірного нерухомого майна на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Відповідно до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги, що Департамент комунальної власності Одеської міської ради за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір у розмірі 11 013 грн. 47 коп., а прокуратура Одеської області - 4 828 грн. 50 коп., вказані судові витрати підлягають стягненню на їх користь з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокуратури Одеської області та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву заступника прокурора м.Одеси в інтересах Одеської міської ради - задовольнити.

Витребувати нежиле приміщення 2-го поверху площею 320,2 кв.м по АДРЕСА_1 з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 11 013 грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Одеської області судові витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 828 грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 16.07.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорелова