31.10.19

Провадження 4-с/235/23/19
Справа 235/5024/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Придворової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження № 59613348 від 23.07.2019 року, заінтересовані особи Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 02 серпня 2019 року звернулась до суду зі скаргою на постанову про відкриття виконавчого провадження № 59613348 від 23.07.2019 року, заінтересовані особи Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 , в якій просила визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пужас Ірини Валеріївни від 23.07.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59613348 за виконавчим листом № 235/5024/18, виданим 05.07.2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

В обґрунтування скарги зазначила, що Постановою Донецького апеляційного суду від 26.06.2019 року по справі № 235/5024/18 було скасовано судове рішення суду першої інстанції та прийнято власне рішення, резолютивна частина якого була викладена наступним чином: «Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою вселити ОСОБА_2 та його доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в квартиру АДРЕСА_1 ».

Тобто даним рішенням не було зазначено, що когось зобов`язують щось зробити, це рішення не передбачало собою заходів його примусового виконання, Цим рішенням надано право ОСОБА_2 та його донці на безперешкодне вселення.

Більш того, в цьому рішенні не зазначено конкретну особу, яка зобов`язана вчинити якісь дії.

Таким чином, виконавчий лист № 235/5024/18 не передбачає заходів примусового виконання судового рішення, а тому цей виконавчий лист повинен був бути повернутий державним виконавцем у відповідності зі ст. 4 ч. 4 п. 6, 7 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином, представник заявника надав суду письмову заяву, в якій скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні та просив скаргу розглянути у його відсутність.

Представник Покровського міськрайонного ВДВС Головного ТУЮ у Донецькій

області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки, надав суду відзив на скаргу, згідно якому просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув скаргу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України у їх відсутність.

Дослідивши матеріали, додані до скарги, суд прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, згідно з Конституцією України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон).

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відсутність гарантії виконання судового рішення в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому у п. 3 цієї постанови судам роз`яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

Судом встановлено, що 05.07.2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області на виконання Постанови Донецького апеляційного суду від 26 червня 2019 року було видано виконавчий лист по справі № 235/5024/19 за позовом ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини

ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Покровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення в квартиру та відшкодування моральної шкоди.

20..07.2019 року виконавчий лист було пред`явлено до виконання до Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

23.07.2019 року старшим державним виконавцем Пужас І.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Стаття 67 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок виконання рішення про вселення стягувача. Відповідно до норм зазначеної стаття державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Таким чином, посилання заявника ОСОБА_1 на те, що рішенням не було зазначено, що когось зобов`язують щось зробити, це рішення не передбачало собою заходів його примусового виконання, цим рішенням надано право ОСОБА_2 та його донці на безперешкодне вселення, не ґрунтуються на нормах закону.

Крім того, згідно ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У виконавчому листі № 235/5024/18 в якості боржника зазначена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема той факт, що скаржником не доведено порушення його прав і свобод внаслідок дій державного виконавця, зокрема прийняттям вищезазначеної Постанови про відкриття виконавчого провадження № 59613348 від 23.07.2019 року, вказана постанова прийнята відповідно до

вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги про визнання незаконною та скасування Постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 13, 247, 258- 261, 353, 354, 447, 449, 450, 451, 453, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження № 59613348 від 23.07.2019 року, заінтересовані особи Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя: