ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 521/12820/18

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4115/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Далія Сергія Олександровича в інтересах акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року у складі судді Лічмана Л.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» коштів з урахуванням індексу інфляції, процентів та пені. Позовні вимоги уточнені у листопаді 2018 року ( а.с.140).

Позивачка посилалася на те, що 01 серпня 2012 року вона уклала договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» про строковий депозитний вклад «Стандарт» № SAMDN961 строком на один рік, сума вкладу складала 33000,0 гривень, з нарахуванням відсотків в розмірі 17% річних на накопичувальний депозитний рахунок «Скарбничка» № SAMDN0962 з відсотковою депозитною ставкою 17% річних.

Через рік після закінчення дії ці договори були продовжені строком ще на один рік, на підставі п. 3, п. 4 Договору, тобто строком з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2014 року.

Також у ПАТ КБ «ПриватБанк» нею був відкритий рахунок «Універсал», на якому знаходилась сума у розмірі 76,31 гривень.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2016 року та постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, на її користь частково стягнуто грошові кошти за вкладами, відсотки по вкладам, суму 3 % річних та інфляції.

Відповідачем на підставі зазначених договорів та вказаного рішення суду зобов`язання не виконані, тому позивачка просила стягнути з відповідача суму відсотків, пеню, інфляцію та 3 % річних, а саме: суму відсотків по вкладу «Стандарт на 12 міс.» № SAMDN961 від 01 серпня 2012 року за період з 08 вересня 2015 року по 27 липня 2018 року включно - 16431,88 грн;

- суму відсотків по вкладу «Скарбничка на 12 міс.» № SAMDN962 від 01 серпня 2012 року за період з 08 вересня 2015 року по 27 липня 2018 року включно - 4652,65 грн.;

- пеню за період з 27 липня 2017 року по 27 липня 2018 року за договором банківського вкладу «Стандарт на 12 міс.» № SAMDN961 від 01 серпня 2012 року - 57250,09 грн.;

- пеню за період з 28 липня 2017 року по 27 липня 2018 року за договором банківського вкладу «Скарбничка на 12 міс.» № SAMDN962 від 01 серпня 2012 року - 4589,89 грн.;

- суму інфляції від простроченої суми боргу за час прострочення у період з 01 серпня 2015 року по 30 вересня 2018 року включно - 25390,94 грн.;

- три проценти річних від простроченої суми в період з 08 вересня 2015 року по 06 листопада 2018 року складає 5392,39 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 36 458 гривень 55 копійок.

Вирішено питання судових витрат.

В решті позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 ..

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно визначено розмір суми відсотків за ставкою 17%, оскільки 12 вересня 2014 року вкладник звернувся до банку з вимогою про розірвання договору від 01 вересня 2012 року, що свідчить про розірвання договору, та з цього часу необхідно застосовувати ставку «на вимогу» у розмірі 1% річних з 08 вересня 2015 року по 03 травня 2017 року та ставку 0,01% з 04 травня 2017 року по 27 липня 2018 року; судом першої інстанції неправильно нарахована пеня, 3% річних та інфляційні витрати, оскільки тільки постановою Верховного Суду України від 14 лютого 2018 року було залишено без змін рішення суду першої інстанції від 08 грудня 2015 року про стягнення коштів на користь позивачки та було поновлено виконання судового рішення, тому і 3% річних, інфляційні витрати, пеня повинні розраховуватися з 15 лютого 2018 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши осіб, які приймають участь у справі, вивчивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що банк не виконав зобов`язання за договором банківського вкладу, кошти вкладникові не повернув, тому повинен нести матеріальну відповідальність перед вкладником, яка передбачена умовами договору та законом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступного.

Встановлено, що 01 серпня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір про строковий депозитний вклад «Стандарт» строком на один рік з нарахуванням відсотків у розмірі17% річних на загальну суму вкладу 33 000 грн.

Після закінчення річного строку дія договору була продовжена ще на один рік на підставі п. 4 договору, тобто до 01 серпня 2014 року.

З 16 березня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» заблокував рахунки ОСОБА_2 , як і всі рахунки на території Автономної Республіки Крим, та з цього часу не нараховував відсотки на депозитні рахунки.

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про дострокове розірвання депозитного рахунку та повернення вкладу і відсотків. Однак, банк не повернув ОСОБА_2 вклад та нараховані на нього відсотки (а.с. 92).

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 стягнуто кошти з рахунку «Універсал», депозитного вкладу «Стандарт», депозитного вкладу «Скарбничка», відсотки по вкладу «Стандарт» за період з 16 березня 2014 року по 01 серпня 2014 року, відсотки по вкладу «Стандарт» з 01 серпня 2014 року по 07 вересня 2015 року, відсотки по вкладу «Скарбничка» з 16 квітня 2014 року по 01 серпня 2014 року, відсотки по вкладку «Скарбничка» з 01 серпня 2014 року по 05 вересня 2015 року, 3% відсотки річних за період з 01 серпня 2014 року по 07 вересня 2015 року , інфляційні витрати за період з квітня 2014 року по липень 2015 року, на загальну суму 82514,39 грн. (а.с.15-19).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (а.с. 20-22).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2016 року зупинено виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року (а.с.33-34).

Постановою Верховного Суду України від 14 лютого 2018 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2016 року залишено без змін (а.с 23-32).

Оскільки рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2015 року не виконано, доступу до рахунків позивачка не має, користуватися своїми коштами не може тому просила стягнути з банку відсотки на суму вкладу за період з 08 вересня 2015 року по 27 липня 2018 року, пені, інфляційних витрат та 3% річних.

Згідно ч. 1 ст. 509 і ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання, з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в Іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ч. 5 ст. 1081 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Оскільки відповідачем не виконано умови договорів, укладених з позивачкою, кошти за цими договорами та відсотки за ними не сплачено, рішення суду про стягнення коштів не виконано, банк продовжує користуватися коштами позивачки, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків, пені, інфляційних витрат та 3% річних на користь ОСОБА_2 ..

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно визначено розмір суми відсотків за ставкою 17%, оскільки 12 вересня 2014 року вкладник звернувся до банку з вимогою про розірвання договору від 01 вересня 2012 року, що свідчить про розірвання договору, та з цього часу необхідно застосовувати ставку «на вимогу» у розмірі 1% річних з 08 вересня 2015 року по 03 травня 2017 року та ставку 0,01% з 04 травня 2017 року по 27 липня 2018 року є неправильними.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у цивільній справі № 6-2861цс15, закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу, укладений між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов`язань за цим договором після закінчення терміну його дії.

Договори «На вимогу» та «До запитання» не є предметом спору у даній справі.

Встановлено та відповідачем надано інформацію, що в ПАТ було затверджено типову форму договору «До запитання», відповідно до якої договори з клієнтами банку укладались до 19 березня 2013 року. Відповідно до Наказу ПАТ КБ «Приватбанк» СП-2013-6588628 від 07 березня 2013 року «Про затвердження нового продуктового ряду депозитів фізичних осіб і приватних підприємців і проведення досвідного відпрацювання нового сервісу з оформлення депозитів», договір «До запитання» був виключений з ряду продуктів, які надавались банком. Нові вклади за такою формою договору не укладаються. Договори, укладені раніше, обслуговуються в попередньому режимі (а.с. 158-160).

Відповідно до Витягу з Наказу №07 від 05 січня 2004 року за підписом Голови Правління Приватбанка «Про затвердження і введення з 06 січня 2004 року нової редакції типових бланків договорів за послугами для фізичних осіб, у зв`язку з чим наказано затвердити наступні процентні ставки з 06 січня 2004 року новим типам вкладів по вкладам «На вимогу» в гривні, доларах США і Євро - 1,0 процент річних (а.с. 93).

Згідно Протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25 квітня 2017 року встановлено з 04 травня 2017 року змінити відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті, встановити в Приватбанку такі процентні ставки по знов укладеним та пролонгованим вкладам фізичних осіб рахунок «До запитання» - 0,01 % річних (а.с. 94).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що не підлягають застосуванню у цій справі ставки «На вимогу» у розмірі 1 % річних та «До запитання» у розмірі 0,01 % річних, оскільки в статті 1070 ЦК України йдеться про розмір процентів, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Такого виду вкладу, як на вимогу, у АТ КБ «ПриватБанк» немає.

Відповідно до частин 1-3 ст.1060 ЦК України видами банківських вкладів є вклади на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Згідно з інформацією, яка знаходиться на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк», відсоткова ставка за депозитом «Приват-Вклад» складає 7 % річних. Вказаний депозитний банківський вклад передбачає можливість отримання у будь-який час грошової суми у повному обсязі або частинами, а значить за своєю правовою природою є банківським вкладом на вимогу.

При встановлених обставинах судом першої інстанції правильно застосована процентна ставка на вимогу у розмірі 7% річних за депозитним вкладом «Стандарт» та за депозитним вкладом «Скарбничка».

Доводи апеляційної скарги про неправильність нарахування пені, 3% річних та інфляційні витрати, оскільки тільки постановою Верховного Суду України від 14 лютого 2018 року було залишено без змін рішення суду першої інстанції від 08 грудня 2015 року про стягнення коштів на користь позивачки та було поновлено виконання судового рішення, тому і 3% річних, інфляційні витрати, пеня повинні розраховуватися з 15 лютого 2018 року, не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Призупинення примусового виконання рішення суду не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Оскільки судом першої інстанції рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, то колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

В результаті встановленого та на підставі ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Далія Сергія Олександровича в інтересах акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08 липня 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді :/підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков