Провадження № 22-ц/801/607/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуСправа № 127/23184/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Рибчинського В.П.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій-АН»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року, постановлене у складі судді Ан О.В. о 12:24 год. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, повний текст рішення складено 16.01.2019,

встановив:

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Благоустрій - АН» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10.04.2018 року між сторонами укладено договір про надання посередницьких послуг по просуванню до продажу об'єкту нерухомості, відповідно до умов якого ТОВ «Благоустрій - АН» зобов'язується здійснювати дії з метою знаходження покупця на нерухомість замовника. У свою чергу ОСОБА_3 за вказані дії зобов'язується сплатити винагороду. Виконавець свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, про те відповідач у встановлений договором строк оплату винагороди не здійснила, що й стало підставою звернення позивача до суду.

У позові ТОВ «Благоустрій - АН» просило суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за договором № 116 про надання посередницьких послуг від 10.04.2018 року в сумі 26000 грн. та судові витрати.

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 подала зустрічну позовну заяву про визнання недійсними окремих частин договору.

Зустрічну позовну заяву мотивувала тим, що при укладенні правочину ТОВ «Благоустрій - АН» був порушений принцип добросовісності, і умови вказаного договору ставлять сторін у нерівне становище та завдають ОСОБА_3 істотної шкоди, тому просила суд визнати недійсними пункти 3.1.5, 3.1.8 та розділ 5 договору № 116 про надання посередницьких послуг від 10.04.2018 року.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій - АН» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій - АН» про визнання недійсними окремих частин договору - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій - АН» заборгованість за договором про надання посередницьких послуг по просуванню до продажу об'єкту нерухомості № 116 від 10.04.2018 року в розмірі 26000,00 грн 00 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що спірний договір укладений між сторонами за їх взаємною згодою та відповідно до вимог чинного законодавства. При його укладенні між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних його умов, про що свідчать підписи сторін в оспорюваному правочині, при цьому договір не містить несправедливих умов, а тому правові підстави для визнання недійсними окремих частин договору про надання посередницьких послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості, відсутні.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вказуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і за неповного з'ясування обставин справи.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, не врахував, що ТОВ «Благоустрій-АН» не надало доказів на виконання прийнятих зобов'язань за договором, а тому на думку апелянта суд прийшов до помилкового висновку про задоволення первісного позову та відмови в задоволенні зустрічного позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ТОВ «Благоустрій-АН» в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісного позову вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0.05000га, розташована в СТ "Комунальник-1, діл. 87 Агрономічної с/р Вінницького району.

10.04.2018 року між ТОВ «Благоустрій - АН» та ОСОБА_3 укладено договір про надання посередницьких послуг по просуванню до продажу об'єкту нерухомості №116. Укладаючи договір сторони домовились, що ТОВ «Благоустрій - АН» зобов'язується здійснити фактичні дії з метою знайдення потенційного покупця на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Вінницький р-н, Агрономічна с/р, СТ «Комунальник-1», діл. 87, кадастровий номер НОМЕР_1, а ОСОБА_3 зобов'язується сплатити виконавцю винагороду в розмірі 26000 грн. Договір складений в двох примірниках, кожен з яких має однакову юридичну силу. Пунктом 3.1.5. договору передбачено, що у випадку, якщо замовник скористається своїм правом продажу (відчуження) об'єкта в період дії даного договору, він зобов'язаний виплатити виконавцю винагороду в розмірі і на умовах, передбачених п. 3.1.7. даного договору.

Також, встановлено, що ОСОБА_4 набув право власності на вказану земельну ділянку № 87, кадастровий номер НОМЕР_1 на підставі договору купівлі продажу від 31.05.2018 року ( а.с. 6).

В обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення коштів ТОВ «Благоустрій-АН» зроблено посилання на пункти 3.1.7, 3.1.8 договору про надання посередницьких послуг.

Так, п. 3.1.7 договору передбачено, що винагорода виконавця за згодою сторін встановлюється в розмірі 26000 грн., що на момент укладення цього договору еквівалентно 1000 дол. США., від суми усіх угод, які сплачує замовник, зроблених при участі виконавця в рамках даного договору.

Згідно із п. 3.1.8 договору сторони погодили наступне: враховуючи, що виконавцем проводиться комплекс маркетингових та інших заходів по об'єкту нерухомості, тому у випадку відчуження об'єкту нерухомості на користь покупця, який безпосередньо не знайдений виконавцем, сторони розуміють, що об'єкт нерухомості відчужений внаслідок здійснення виконавцем маркетингових та інших заходів, тому вартість послуг визначена в п. 3.1.7 даного договору сплачується замовником на користь виконавця в повному обсязі. Оплата здійснюється і у тому разі, якщо виконавцем була проведена лише частина заходів, оскільки результатом послуги є продаж об'єкта нерухомості.

Аналіз положень п. 3.1.8 договору свідчить про те, що він застосовується за умови проведення виконавцем комплексу маркетингових та інших заходів спрямованих на продаж об'єкту нерухомості.

Судом встановлено, що на підтвердження факту виконання зобов'язань за договором, ТОВ «Благоустрій-АН» надано лише ксерокопію оголошення, розміщеного на інтернет-ресурсі dom.ria.com, однак вказана ксерокопія не може бути прийнята до уваги як доказ надання послуг за спірним договором, оскільки не містить вихідних даних, що могли б ідентифікувати земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Вінницький р-н, Агрономічна с/р, СТ «Комунальник-1», діл. 87, кадастровий номер НОМЕР_1, а також за змістом ксерокопії оголошення про продаж не можливо встановити, що воно розміщено саме на виконання умов договору про надання посередницьких послуг № 116 від 10.04.2018 року укладеного між ТОВ «Благоустрій - АН» та ОСОБА_3.

Крім того, за умовами укладеного між сторонами договору, ТОВ «Благоустрій - АН» взяло на себе зобов'язання вчиняти дії спрямовані на продаж об'єкта нерухомості шляхом рекламування в засобах масової інформації, рекламування на тематичних сайтах в мережі Інтернет, пошуку у власній базі та в засобах масової інформації в мережі Інтернет потенційних покупців та надання їм інформації про об'єкт нерухомості, участі у переговорах між замовником та потенційним покупцем, однак позивачем не надано доказів на підтвердження виконання вказаних послуг.

Таким чином, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження виконання ним об'єму послуг, передбачених договором, при цьому розмір винагороди, щодо стягнення якої заявлено вимогу, умовами договору передбачений за саме за надання послуг спрямованих на продаж об'єкта нерухомості.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб'єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об'єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов'язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В той же час матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання послуг за спірним договором (актів виконаних робіт, довідок, тощо), обов'язок по наданню яких покладено на позивача і останнім такі відомості не надані.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факт виконання ним своїх зобов'язань за договором про надання посередницьких послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості і відповідно вимога про стягнення винагороди за надані послуги задоволенню не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ТОВ «Благоустрій-АН» та стягнення коштів за договором про надання посередницьких послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості, є помилковим.

В частині вирішення судом першої інстанції зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсними окремих частин договору слід врахувати наступне.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На момент укладення договору про надання посередницьких послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про несправедливість умов договору, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та порушує вимоги статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з огляду на наступне.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині 2 статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3, частина 3 статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків споживачів; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Посилання ОСОБА_3 на наявність несправедливих умов договору, належними та допустимими доказами не підтверджено. Несправедливі умови договору мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків. ОСОБА_3 не надано доказів, на підтвердження того, що умови спірного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають їй шкоди, як споживачеві, а відтак умови договору про надання посередницьких послуг по просуванню до продажу об'єкта нерухомості №116 від 10 квітня 2018 року не можна вважати несправедливими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оспорюваний договір був укладений з дотриманням положень цивільного законодавства, його зміст не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не впливають на правильність судового рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення первісного позову ТОВ «Благоустрій-АН» та розподілу судових витрат, як ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Благоустрій-АН». В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ТОВ «Благоустрій-АН» про визнання недійсним окремих частин договору рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, лише щодо скасування рішення суду в частині задоволення позову ТОВ «Благоустрій-АН» з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову, тому із ТОВ «Благоустрій-АН» необхідно стягнути на користь ОСОБА_3 частину судових витрат понесених у зв'язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, а саме 1850,10 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій - АН» та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій - АН» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором, відмовити.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Благоустрій - АН» на користь ОСОБА_3 1850,10 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ В.П. Рибчинський

Згідно із оригіналом:

Головуючий: В.В. Оніщук