Справа № 306/2257/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Бисага Т.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області, ухваленого 06 червня 2019 року головуючим суддею Жиганська Н.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна в натурі та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ майна в натурі та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування посилається на те, що вона є власницею житлового будинку на праві спільної часткової власності, співвласницею є відповідач, яка своїми протиправними діями продовжує відбирати особисту часткову власність позивача, починаючи з 2006 року шляхом самоправного загарбання його з погрозою фізичної розправи, отриманням фальшивих документів, незаконного та необґрунтованого вимагання через суд. Рішенням Свалявського районного суду від 27.06.2014 року позивачу не виділено в натурі котельню площею 6,2 кв.м. нижньої частини прибудови літ. А-1 зі сходами до неї, пов`язаними з капітальним стіно-фундаментом житлового будинку літ. Б, а відповідачу не виділено в натурі прибудовану до житлового будинку літ. А вхідну площадку (самовільно збільшену відповідачем в 2008 році довжиною на 3 кв.м.) площею 2,9 кв.м., однак суд відніс водяний насос літ. П (в особистій власності позивача котельні площею 6,2 кв.м.) у спільне користування для задоволення потреб водою ОСОБА_2 Позивач вказує, що відповідач викачала з насосу воду, він став недіючим, 12.10.2016 року ОСОБА_2 провели воду з міської мережі водопостачання, однак відповідач продовжує загарбувати майно позивача, а саме сходи з люком в котельню, порушуючи санітарно-пожежні норми та право власності позивача на ці сходи. Такими діями відповідач вчиняє неправомірні дії з навмисним наміром завдати шкоди позивачу, створює позивачу незручності, перешкоджає в користуванні та розпорядженні майном, завдає шкоду здоров`ю. Зазначає, що ні спільної власності, ні спільного майна з відповідачем у неї немає, котельня входить до частки часткової власності позивача, згоди на власність чи на її обмеження позивач нікому не надавала, а тому, просить суд виділити ОСОБА_1 у натурі котельню нижньої частини прибудови літери А-1, площею 6,2 кв.м. зі сходами з люком до неї, зобов`язавши ОСОБА_2 відновити на місці, де була, між сходами позивача в дану котельню та вхідною площадкою до житлового будинку відповідача (літера А) металеву перегородку.

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги та остаточно просила суд виділити ОСОБА_1 в натурі котельню нижньої частини прибудови літери А-1, площею 6,2 кв.м. зі сходами з люком до неї, зобов`язавши ОСОБА_2 відновити на місці, де була, між сходами позивача в дану котельню та вхідною площадкою до житлового будинку відповідача (літера А) металеву перегородку та демонтувати з власності ОСОБА_1 котельні площею 6,2 кв.м. та сходів до неї, самоправно встановлену ОСОБА_2 каналізаційну трубу.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 06.06.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що вона надала суду всі необхідні документи для вирішення справи, натомість відповідач надала недопустимі та неправдиві документи. Вважає, що Свалявський суд без її згоди та дозволу відніс її котельню в спільне користування з відповідачем. Отже її особиста власність котельня знаходиться фактично в сервітуті відповідача, яка цим зловживає. Рішенням суду щодо демонтажу металевої перегородки було відмовлено, а відповідач всупереч даному рішенню протиправно розбила її.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні норми містилися в ст.ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції).

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Домоволодіння складається із житлового будинку літ. «АА» загальною площею 57,8 кв.м, житлового будинку літ. «Б» загальною площею 48 кв.м, убиралень літ. «З», «М», навісу літ. «И», сараїв літ. «Ж», «К», «Н», ями літ. «Я».

Відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01.10.2014 року та ухвалою ВССУ від 26.11.2014 року :

виділено ОСОБА_1 у натурі до житлового будинку під літерою "Б", загальною площею 48 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме: вбиральня - літера "З"; сарай - літера "К"; навіс - літера "И"; сарай - літера "Ж"; сарай - літера "К";

виділено ОСОБА_2 у натурі до житлового будинку під літерою "А", загальною площею 56,20 кв.м., з ванною прибудови - літера "А-1", площею 7,90 кв.м., разом: 64,10 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме: сарай - літера "Н"; вбиральня - літера "М"; вигрібна яма - літера "Я".

В спільне користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 віднесено котельню прибудови літера "А-1", площею 6,20 кв.м.; насос - літера "П"; огорожа № 1-3 (а.с.28-32).

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.10.2016 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29.11.2016 року та ухвалою ВССУ від 13.04.2017 року - зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні котельнею, а саме: у користуванні спільним насосом літера "П", електричним водогінним насосом, що забезпечує водопостачання ОСОБА_2 , електричним кабелем, що під`єднаний до системи електропостачання та лічильника ОСОБА_2 , в обслуговуванні сантехнічних труб (а.с.48).

Також, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2016 року у справі № 306/1878/15-ц (яке знаходиться у вільному доступі за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/58047413) зобов`язано ОСОБА_1 звільнити вхідну площадку до котельні та не перешкоджати в її користуванні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на преюдиційні обставини, встановлені вказаними судовими рішеннями.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погоджується апеляційний суд з огляд на таке.

Так, спірна котельня під літерою "А-1", площею 6,20 кв.м., є однією з господарських будівель домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року вказане домоволодіння (в тому числі й котельня) було поділено в натурі між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . При цьому даним рішенням в особисту приватну власність ОСОБА_1 виділено виключно житловий будинок під літерою "Б", загальною площею 48 кв.м., надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме: вбиральня - літера "З"; сарай - літера "К"; навіс - літера "И"; сарай - літера "Ж"; сарай - літера "К". Котельню під літера "А-1", площею 6,20 кв.м. залишено у спільному користуванні сторін. Тобто, спірна котельня залишилася перебувати у спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже, всі твердження апелянта про те, що така котельня є її особистою власністю, ОСОБА_2 має лише право сервітуту на неї є безпідставними, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права та суперечать змісту рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року. А звідси, суд вірно відмовив у задоволення вимоги про виділення позивачу такої котельні в натурі.

Щодо вимоги про зобов`язання відновити металеву огорожу апеляційний суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 відновити металеву огорожу між площадкою відповідача та сходами в котельню, що фактично унеможливить користування ОСОБА_2 котельнею, яка належить їй на праві спільної власності, що є недопустимим в силу приписів ст.ст. 317, 321 ЦК України. Також, така вимога суперечить змісту рішення апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2016 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні котельнею. Посилання апелянта на те, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.06.2014 року відмовлено у задоволенні вимоги ОСОБА_2 про знесення металевої огорожі є недоречним, оскільки зі змісту даного рішення слідує, що така відмова вмотивована недоведеністю факту встановлення такої металевої перегородки (огорожі), що жодним чином не свідчить про законність її встановлення.

Натомість рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 31 травня 2016 року чітко зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 жодних перешкод у користуванні котельнею. Зведення такої огорожі безперечно створить ОСОБА_2 перешкоди в користуванні котельнею, що є недопустимим. При цьому факт знесення ОСОБА_2 вказаної металевої огорожі, без відповідного рішення суду, в даному випадку не є підставою для зобов`язання її відновити. Як вірно зазначив суд першої інстанції позивач вправі лише ставити питання про повернення їй такої металевої перегородки чи відшкодування її вартості, однак таких вимог ОСОБА_1 не пред`являла. Отже, суд вірно відмовив у задоволенні даної вимоги.

Щодо вимоги про зобов`язання демонтувати каналізаційну трубу з її котельні, то як уже було вище зазначено, котельня не є особистою власністю ОСОБА_1 , а отже, така вимога є недоречною, особливо з огляду на наявність рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11.10.2016 року.

Отже, усі доводи апеляційної скарги щодо обґрунтованості та підставності позову фактично свідчать про намагання переоцінити обставини, які встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, що не допускається в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Таким чином, перевіривши дану апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст. 375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382 і 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 06 червня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 25 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді