КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 760/410/19

апеляційне провадження № 06.07/824/68/2019

02 квітня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., розглянувши заяву представника конкурсного керуючого Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражного керуючого БєлокопитаОлексія Васильовича про відвід колегії суддів: Чобіток Алли Олександрівни, Немировської Олени Віленівни, Ящук Тетяни Іванівни в справі за скаргою Відкритого акціонерного товариства «Авійаційна компанія «Трансаеро» на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича в межах виконавчого провадження №56137113, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІПОРТ»,

в с т а н о в и в:

Представник конкурсного керуючого ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражного керуючого Бєлокопита О.В. подав заяву про відвід колегії суддів: Чобіток А.О., Немировської О.В., Ящук Т.І. від участі в розгляді даної справи.

Подаючи відповідну заяву представник ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражного керуючого Бєлокопита О.В. зазначив, що під час відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця суддею Чобіток А.О. не було належним чином її досліджено та додані до неї матеріали, не застосовано імперативні вимоги ч. 2 ст. 357, ст. 185 ЦПК України та безпідставно відкрито апеляційне провадження.

Вказав на непослідовність судді Чобіток А.О. у власній практиці, оскільки проаналізовано ЄДРСР та встановлено, що в інших справах у всіх випадках, коли апелянтом, не виконано вимоги пункту 2 ч. 4 ст. 356 ЦПК України суддя залишає апеляційну скаргу без руху, чого у даному випадку не було зроблено.

Вважає, що колегія суддів при розгляді іншої справи між тими ж сторонами вже ігнорувала імперативні норми ЦПК України, а саме по справі №760/13211/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою підписаною особою, яка не мала на це право (не адвокатом) та в подальшому відмовлено у задоволенні заяви про закриття апеляційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України, посилаючись на доступ до правосуддя. Однак у справі №759/12290/17 підставою для залишення без руху апеляційної скарги, серед іншого було зазначено, що друга сторінка апеляційної скарги скопійована перевертом, тобто фактично однією з підстав відмови у доступі до правосуддя стало невдале копіювання сторінки в апеляційній скарзі.

Посилається, що суддя Немировська О.В. у справі №754/15868/16-ц винесла ухвалу про повернення апеляційної скарги через те, що її подано безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а не через суд першої інстанції, однак за два місяці до її винесення була вже позиція Верховного Суду щодо можливості подання апеляційної скарги напряму. Представник конкурсного керуючого ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражного керуючого Бєлокопита О.В. зазначив, що суддя Немировська О.В. формально застосовує норму закону та навіть всупереч практиці Верховного Суду.

Вказує, що у справі №357/2103/14-ц колегія суддів у складі: Чобіток А.О., Немировської О.В., ЯщукТ.І. визнають помилковість відкриття провадження у справі та закривають його з підстав, куди менш очевидних та відносних ніж у даній справі.

Зазначає на ігнорування послідовної практики Апеляційного суду м. Києва (Київського апеляційного суду), оскільки у задоволенні клопотання скаржника щодо закриття провадження у справі (неналежна перевірка процесуальної дієздатності та повноважень підписанта апеляційної скарги) відмовлено та не надано пояснень щодо мотивів такого рішення.

Посилається на відсутність легітимних сподівань сторони відносно якості правосуддя, враховуючи ігнорування колегією суддів прямих, зрозумілих та імперативних норм процесуального права.

Зазначає, що сторона скаржника не може бути впевненою на відсутність нехтування колегією суддів нормами матеріального права, так само, як нормами процесуального права.

Після проведення автоматизованого розподілу справи та відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується суддею Київського апеляційного суду Саліховим В.В. без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи викладені в заяві про відвід колегії суддів, підстав для задоволення заяви не встановлено.

Стаття 36 ЦПК передбачає, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановленихст. 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб'єктивного та об'єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб'єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб'єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо .Конкретизуючи суб'єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді . Суб'єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи

Стосовно об'єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об'єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі , участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Таким чином, можливо зробити висновок про те, що особа яка подала заяву про відвід судді повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи.

При цьому, законодавець визначив, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, які були винесені під час іншої або конкретної справи не може бути підставою для відводу судді.

У заяві представник конкурсного керуючого ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражного керуючого Бєлокопита О.В. як підставу для відводу колегії суддів, посилався на незгоду із процесуальними діями ЧобітокА.О., Немировської О.В., Ящук Т.І. у даній та інших справах.

Таким чином, представник конкурсного керуючого ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражного керуючого БєлокопитаО.В. фактично підставою для відводу колегії суддів зазначив винесення ними процесуальних рішень по даній та інших справах.

Разом з тим, як зазначалося вище, вказана обставина не може бути підставою для відводу судді.

Отже, вимоги заяви про відвід не можуть свідчити про упередженість та необ'єктивність колегії суддів: Чобіток А.О., Немировської О.В., Ящук Т.І.

Таким чином, у задоволенні заяви про відвід колегії суддів слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника конкурсного керуючого Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Трансаеро» арбітражного керуючого Бєлокопита Олексія Васильовича про відвід колегії суддів: Чобіток Алли Олександрівни, Немировської Олени Віленівни, Ящук Тетяни Іванівни відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: В.В. Саліхов