Справа № 357/7618/19
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бондаренко О. В. ,

при секретарі Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

11.07.2019 року головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Прохацький Руслан Олександрович звернувся до суду з поданням, в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №1/357/2/15 виданий 07.09.2018року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 1 506757грн. 96 коп. Подання обґрунтоване тим, що на виконанні Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №58630382 з виконання виконавчого листа №1/357/2/15 виданий 07.09.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 1 506 757 грн. 96 коп. 18.03.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено боржнику для виконання, стягувачу для відома. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». 18.03.2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .. 19.03.2019 року державним виконавцем направлено запити в електронному вигляді до Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України з метою встановлення джерел доходів та виявлення коштів на рахунках боржника. 19.03.2019 року державним виконавцем направлено запити в електронному вигляді до МВС України з метою виявлення транспортних засобів зареєстрованих за боржником. Згідно відповіді Пенсійного фонду України, інформацію про одержання боржником пенсії, чи про останнє місце роботи - не знайдено. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України, інформацію про відкриті рахунки боржника у фінансових установах, чи не знайдено. Згідно відповіді МВС України, в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №172676258 від 04.07.2019р. нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацький Р.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

11.07.2019 року головний державний виконавець Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області Прохацький Р.О. звернувся до суду з поданням.

12.07.2019 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання в порядку ст. 441 ЦПК України.

Так, з матеріалів подання вбачається, що 07.09.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №1/357/2/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 1 506 757 грн. 96 коп.

Як вбачається з матеріалів подання, 18.03.2019 року постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацьким Р.О., на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 , було відкрито виконавче провадження №58630382 з примусового виконання виконавчого листа №1/357/2/15, який виданий 07.09.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, що підтверджується матеріалами справи (а.с.4,5,6). Постановою головного державного виконавця Білоцерківського міськоговідділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19.03.2019 року було накладено арешт на майно боржника, що підтверджується матеріалами справи (а.с.7).

Як вбачається з копії відповіді Пенсійного фонду України, інформацію про одержання боржником пенсії, чи про останнє місце роботи не знайдено, з копії відповіді Державної фіскальної служби України, інформацію про відкриті рахунки боржника у фінансових установах, не знайдено, з копії відповіді МВС України, відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби, з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта боржника ОСОБА_1 №172676258 від 04.07.2019 року нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Згідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.13 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п. 5 ст. 6 вищевказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п. 19 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням має право, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, обов`язковою обставиною, яка підлягає встановленню судом є факт умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань та доведення цього факту заявником в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.( ст. 76 ЦПК України).

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Сама по собі заборгованість за судовим рішенням не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, відповідно до висловленої Верховним Судом України позиції щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 в`їзду та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі свідомі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином обов`язковою умовою обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути лише умисні дії боржника, направлені на ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів" не відповідає вимогам законодавства.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, головний державний виконавець надав до суду копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію постанови про арешт майна боржника, копію відповідей на електронні запити. При цьому, не було надано жодного доказу, який би свідчив про свідоме злісне ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього вироком суду впродовж 2018-2019 років, будь-які докази отримання боржником копії постанов та викликів державного виконавця, в матеріалах справи відсутні, місця перебування боржника, враховуючи, що згідно виконавчого листа №1/357/2/15 боржник ОСОБА_1 , був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.04.2015 року за ч. 1ст. 70, ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 289, п.п.6,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Отже, враховуючи, що матеріали подання не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рушенням, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 353, 441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені подання головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 12.07.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко