ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/267/19

провадження № 22-ц/4809/1092/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Голованя А.М.(головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Автоштамп»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Автоштамп» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2019 року за участю судді Авраменка О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ТОВ «Завод Автоштамп» про стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 7707,66 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку, інфляційних втрат в розмірі 456,55 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 25000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 15 квітня 1968 року по 03 вересня 2018 року працювала на ТОВ «Завод Автоштамп». В липні-серпні 2018 року відповідач припинив виплачувати їй заробітну плату, внаслідок чого на момент звільнення утворилась заборгованість: за липень 2018 року - 3398,60 грн, за серпень 2018 року - 4020,36 грн, за вересень 2018 року - 288,70 грн.

Зважаючи, що заборгованість по заробітній платі не була виплачена у строки встановлені законом, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку та втрати від інфляції.

Внаслідок того, що відповідачем не було виплачено їй нараховану заробітну плату, вона постійно перебуває в знервованому стані, позбавлена нормального сну, тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2019 року позовну заяву в частині стягнення невиплаченої заробітної плати, інфляційних втрат та моральної шкоди залишено без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Завод Автоштамп» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 25 854,40 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що оскільки у день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ «Завод Автоштамп» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову з тих підстав, що рішення прийняте з порушення норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25 червня 2019 року відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи був призначений в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

03 вересня 2018 року позивач була звільнена з ТОВ «Завод Автоштамп» де працювала на посаді контролера на контрольно-пропускному пункті у відділі охорони згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №131-к від 29 серпня 2018 року.

У день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, зокрема, не виплачено заборгованість із заробітної плати за липень, серпень та вересень 2018 року в загальному розмірі 7707,66 грн.

Остаточну виплату належної позивачу при звільненні суми, відповідач здійснив 14 лютого 2019 року, що не оспорюється сторонами.

Довідкою відповідача №57 від 16 квітня 2019 року підтверджується, що середньоденний заробіток позивача становить 228,80 грн., що не оспорюється позивачем.

Відповідно до норм тривалості робочого часу на кожний рік з часу звільнення кількість робочих днів становить за вересень 2018 року (з 04 вересня 2018 року) - 19 днів, за жовтень 2018 року - 22 дні, за листопад 2018 року - 22 дні, за грудень 2018 року - 20 днів, за січень 2019 року - 21 день, за лютий 2019 року (по 13 лютого 2019 року включно) - 9 днів, всього 113 днів.

Середній заробіток, який підлягає стягненню на користь позивача, складає 25854,40 грн. (113х228,80 грн.) без віднімання сум податків а зборів, які підлягають нарахуванню відповідно до чинного законодавства та утриманню роботодавцем при виконанні судового рішення.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

У відповідності до вимог статей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам - почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місця роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

Суд першої інстанції розраховуючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 25 854,40 грн правильно виходив із фактично отриманого заробітку і кількості відпрацьованих днів на місяць, що відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

При цьому, розмір визначеного судом середньоденного заробітку 228,80 грн відповідає розміру цього заробітку вказаного в офіційній довідці ТОВ «Завод Автоштамп» (а.с.46), а тому доводи апеляційної скарги які зводяться до того, що рішення суду не містить обґрунтування розміру середньоденного заробітку не грунтуються на доказах та законі.

Крім того, відповідач не надав іншого розрахунку середньоденного заробітку, який би спростовував розрахунок застосований судом при вирішенні справи.

Інше твердження скарги про те, що в рішенні не зазначено, чи включає в себе сума середньоденного заробітку 228,80 грн обов`язкові нарахування та платежі також не вказує на неправильність висновків суду, оскільки в ньому вказано, що сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначена без віднімання сум податків та зборів, які підлягають нарахуванню відповідно до чинного законодавства та утриманню роботодавцем при виконанні судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до ст.375 ЦПК України зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Автоштамп» залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 липня 2019 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко