Справа № 713/758/19
Провадження №2/713/363/19
01.07.2019 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Матейчук Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою , що втратила право користування житловим приміщенням ,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи, такою , що втратила право користування житловим приміщенням.
В позові вказував, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.
В даному будинку зареєстрована її онука, відповідач по справі. Онука проживала з ним та навчалася у Вашківецькому медичному коледжу, але його не закінчила, кинула і поїхала від нього в невідомому напрямку, після чого написала повідомлення на телефон про те, що більше до нього не повернеться, так як будує своє особисте життя і її матері про все відомо. Також онука проживає з чоловіком в фактичних шлюбних відносинах і разом працюють і будують своє майбутнє.
Зазначає, що ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 району АДРЕСА_1 в будинку, який вона фактично прийняла у спадщину по заповіту після смерті баби ОСОБА_4 . Бувший зять ОСОБА_5 , проживає в АДРЕСА_3 .
Од-же, у відповідачки ОСОБА_2 є батьки, які мають постійне місце проживання і мають піклуватися та цікавитися дитиною і вона також мала би піклуватися за батьків. Батьки не позбавлені батьківських прав то і дитина їх має бути прописана біля матері, або батька.
На даний час йому відомо що відповідачка з чоловіком приїжджає до матері, вони підтримують відносини, як матір з дочкою та дочка з матір`ю.
Після того, як відповідачка залишила господарство та виїхала з с. Замостя, забравши всі свої особисті речі, але саме куди вона виїхала не сказала, а тільки сповістила повідомленням на її особистий телефон, що більше ніколи не повернеться проживати до них в с. Замостя.
Вже більше року відповідачка фактично відсутня в його господарстві не проживає ніяких відносин не підтримує, а підтримує відносини з- своєю матір`ю, яка цей факт не заперечує.
Онука, а відповідачка по справі сама фактично залишила моє господарство, так як я постійно її повчав як жити та нормально себе поводити їй це не сподобалося і вона сама вибрала свій шлях порадившись з матір`ю.
Відповідачка зареєстрована у моєму господарстві, але не проживає та проживати не буде її реєстрація перешкоджає розпоряджатися майном на свій розсуд.
Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
Представник позивача ОСОБА_6 в адресованій суду заяві просить розглянути справу у їх відсутність , позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.
У судове засідання відповідач, ОСОБА_2 не з`явилася. Про дату, час, місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Відзив на позов не надала. Клопотань з приводу участі у розгляді справи суду не надходило.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.
Слід зауважити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що позивач власником житлового будинку, що розташований у АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №180272 від 07.03.2008 року.
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Факт того, що відповідач більше року не проживає по місцю реєстрації підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.04.2019 року.
Згідно пп.1-4 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до п.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до правил ст. ст. 163, 72 ЖК України наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими , що втратили право користування жилим приміщенням , зокрема за умови , що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності та право приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Своїм не проживанням у будинку відповідач обмежує права позивача, як власника будинку, розпоряджатися своєю власністю.
За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Крім того, позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.12, 16, 317, 319, 383, 391, 405 , ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 354, ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою , що втратила право користування житловим приміщенням ,- задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратив право користування житловим будинком з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А. Ю. Кириляк