ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року

м. Харків

Справа № 2-1889/10

Провадження № 22-ц/818/2591/19

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 липня 2010 року у складі судді Маслова М.І., -

встановив:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 липня 2010 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» задоволено.

Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №31 від 27.09.2006р. у сумі 37104,62 долара США та 120881,63 грн. пені, судові витрати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 березня 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Денисенко О. В. про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_4 просить скасувати заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27 липня 2010 року та ухвалити нове, яким відмовити Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Укргазбанк» в задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах доказам та не сприяв повному об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зазначає, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 , яка особисто не отримувала повістки про виклик до суду, не отримувала копії позовної заяви з додатками та копію заочного рішення.

Також, посилаючись на положення п.6.1. та 6.2. Договору застави № 20 від 27 вересня 2006 року, зазначає, що договором застави передбачено що звернення стягнення на предмет застави та його реалізацію здійснюються за рішенням суду або за домовленістю сторін, на підставі договору доручення та шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателю, з застосуванням досудового порядку врегулювання спору.

27 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ АТ «Укргазбанк» був укладений договір доручення № 1/20, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. за реєстровим № 3636, умовами якого передбачено, що у випадку прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або прострочення повернення суми кредиту з метою звернення стягнення та реалізації предмета застави згідно з умовами застави укласти договір на реалізацію майна за ціною не нижче 42131 грон. ( що станом на 27.09.2006 р. еквівалентно 8342,77 дол. США), а в разі, якщо в результаті продажу ( купівлі) сума валюти, в якій існує заборгованість по основному договору, недостатня для повного погашення заборгованості довірителя по основному договору, повірений надсилає довірителю вимогу на суму непогашеної заборгованості довірителя.

Також посилається на те, що в договорі доручення йде посилання на договори, які ніколи не укладалися між ОСОБА_1 з ВАТ АТ «Укргазбанк» , а саме №21 від 27.09.2006 р., № 32 від 27.09.2006 р..

Також суд першої інстанції в рішення посилається на п.6.1. договору застави, текст якого не відповідає укладеному між ОСОБА_1 та ВАТ АТ «Укргазбанк» договором застави № 20 від 27.09.2006 р.

Крім того, зазначає, що Банком, в порушення умов договору застави звернув стягнення на предмет застави в непередбачений умовами договору застави спосіб - на підставі виконавчого напису нотаріуса, а також реалізація заставного майна відбулася з грубим порушенням умов договору щодо ціни продажу, яка згідно з умовами договору застави має бути не нижче ніж 42131,00 грн..

Висловлює сумніви, щодо ціни реалізації автомобіля, який був придбаний в 2006 році за ціною 168 524,00 грн., що еквівалентно станом на 27.09.2006 р. 33371,09 дол. США та за якою він був реалізований в 2009 року за ціною 38100,00 грн.,що еквівалентно станом на 01.102009 р. 4 760,12 дол. США).

Також вказує на те, що Банком було порушено умови договору застави, щодо досудового порядку врегулювання спору, а тому позов є передчасним, що є підставою для відмови в задоволені позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що відповідач вводить суд в оману стосовно неповідомлення її про дату, час та місце розгляду справи, користуючись тим, що матеріали справи знищено.

Також зазначає, що відповідач не була позбавлена можливості ознайомлення з розрахунком заборгованості, однак, як позичальник, до Банку з такою заявою до цього часу не зверталась, жодних перешкод в цьому питанні Банк не чинить. Також ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження є боржником та має право без перешкод знайомитися з матеріалами виконавчого провадження та отримувати копії відповідних документів. Рішення суду станом на дату звернення Відповідача 1 з заявою про перегляд заочного рішення вже частково виконано. Останній платіж в сумі 69 557. 83 грн. в рахунок примусового виконання рішення суду від 27.07.2010р. на погашення заборгованості Боржника надійшов до Банку 12.06.2018р. від МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області від продажу 26.03.2018р. на торгах 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності Відповідачу 1.

Також, звертає увагу, що звернення стягнення на автомобіль не було предметом розгляду у цій справі, оскільки позовна заява містить вимоги лише щодо стягнення солідарно з Відповідачів 1, 2 суми заборгованості за кредитним договором №31 від 27.09.2006 р. в розмірі 37 104,62 дол. США та пені у сумі 119 181,53 грн.

Згідно п. 3.3.1. Кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язалась використати кредит на зазначені у п. 1.1 цього договору цілі та сплачувати заборгованість за кредитом згідно графіку до 10-го числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2006 року по жовтень 2012 р. в сумі 465,00 дол. СІЛА, а 26.09.2012 р. - 285,00 дол. США.

Згідно п. 3.3.2 Кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язалась щомісячно, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1 цього договору, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання кредитного договору, з врахуванням п. 4.1. Кредитного договору сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки 12,5% річних.

Однак, взяті зобов`язання позичальником ОСОБА_1 до цього часу не виконані.

В судове засіданні апеляційного суду відповідачі не з`явилися, причину неявки не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Денисенко О.В. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Крім того, представник відповідача пояснила, що вони не оспорюють факт укладення кредитного договору на умовах, вказаних в тексті заочного рішення, і не оспорює той факт, що умови кредитного договору її клієнтом у повному обсязі не виконані, що дійсно у зв`язку з фінансовими труднощами утворилась заборгованість. Однак вони не згодні з обсягом зазначеної в рішенні суду заборгованості, вважають розрахунки банку невірними, а рішення суду незаконним та необґрунтованим та таким, що суперечить фактичним обставинам справи.

Вказує, що зі свого боку надати докази виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредитних коштів немає можливості, оскільки вони в неї не збереглися, так як пройшов значний час.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» апеляційну скаргу не визнав і просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на викладені у відзиві доводи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, а сторонами та представниками не заперечується, що 27 вересня 2006 року між ВАТ АТ «Укргазбанк»( Банк) та ОСОБА_1 ( Позичальник) було укладено кредитний договір № 31, відповідно умов якого Банк надає Позичальнику споживчий кредит в умі 33 300,00 дол. США( що еквівалентно 168 165,00 грн по курсу НБУ станом на 27.092006 р. ), на строк з 27 вересня 2006 р. по 26 вересня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних, на придбання автомобіля марки Skoda Oktavia А5 2.0 TDI.2006.

Умовами кредитного договору передбачено сплата заборгованості по кредиту щомісячно в період з 10.10.2006 р. по 10.08.2012 р. в сумі 465,00 дол. США, 26.09.2012 р. - в сумі 285,00 дол. США.( п.3.3.1), сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 12,5 % річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, а також в день закінчення строку, на який укладено кредитним договір, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту( п.3.3.2), на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом, проценти нараховувати , виходячи із 13,5 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості ( п.2.8).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 27.09.2006 р. між ВАТ АТ «Укгразбанк» ( Заставодержатель) та ОСОБА_1 ( Заставодавець) було укладено договір застави № 20, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. за реєстровим № 3635.( далі Договір застави).

Відповідно до умов Договору застави предметом застави є автомобіль марки Skoda Oktavia А5 2006 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить Заставодавцю ( п.2.2).

Згідно п. 2.5 Договору застави сторони договору погодили, що єдиним доказом невиконання зобов`язань за кредитним договором та підставою для звернення стягнення на предмет застави є розрахунок заборгованості Заставодавця, який розраховує Заставодержатель.

Згідно п. 3.1.7 Договору застави Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави ( зокрема)у випадку однаразової прострочки погашення кредиту згідно графіка, сплати процентів за користування кредитними коштами.

Свої зобов`язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі та в обумовлений у договорі термін.

Позивач, звернувшись до суду стверджував, що у зв`язку з невиконанням взятих зобов`язань у ОСОБА_1 утворилася прострочена заборгованість по кредиту - 17 344,00 дол. США, строкова заборгованість по кредиту у сумі 14 235,00 дол. США, прострочена заборгованість по процентах - 5 525,62 дол. США. У відповідності до п. 5.3. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Банком нарахована пеня на суму простроченого кредиту у сумі 77782,44 грн. та пеня по простроченим відсоткам у сумі 41 399,09 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не виконувала взяті зобов`язання по кредитному договору банк звернувся до нотаріуса з заявою від 24.01.2008 року про вчинення виконавчого напису на суму заборгованості, яка станом на день подання заяви 24.01.2008р. становила суму 31579,00 дол. США заборгованості по кредиту, непогашені проценти за користування кредитом в сумі 2777,84 дол. США, пеня в сумі 8 116,91 грн. Виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. 31.01.2008 р. за реєстровим номером 967. Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження, проведені всі заходи щодо примусової реалізації автомобілю, автомобіль реалізовано за ціною 38100,00 грн. без ПДВ, з яких підлягає перерахуванню до відділу державної виконавчої служби 34290,00 за мінусом комісійної винагороди організатору аукціону в сумі 3810,00 грн. Сума 34290,00 грн. зарахована на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

В результаті примусової реалізації предметі застави заборгованість ОСОБА_1 не була погашена в повному обсязі, залишилася непогашеною сума заборгованості по кредитному договору, що станом на 18 лютого 2010 р. становить 37104,62 дол. США., пеня в сумі 119181,53 грн., згідно розрахунку та витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 1700,00 грн.

Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 1/31 від 27 вересня 2006 р. з ОСОБА_2 ( Поручитель).

Пунктом 1.2. Договору поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником ( ОСОБА_1 ) перед Кредитором ( Банком) за виконання зобов`язань по кредитному договору.

Згідно п.1.3. Договору поруки Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому є обсязі, що і Позичальник.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду і відхиляє доводи апеляційної скарги зважуючи на таке.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що від цивільної справи зберігся лише оригінал заочного рішення суду від 27.07.2010 року. Відповідно до повідомлення архіву Орджонікідзевського районного суд м. Харкова від 29.05.2019 року за актом про вилучення для знищення справ за 2010 рік, що не підлягають зберіганню, затвердженого 26.10.2016 року, цивільна справа № 2-1889/10 знищена за строками зберігання справ в архіві, залишено лише оригінал заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2010 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 травня 2019 року справа передавалася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.05.2019 року на виконання ухвали апеляційного суду було призначено розгляд справи з метою відновлення втраченого провадження, учасники були зобов`язані судом надати усі наявні в них документи та інші докази, які стосуються даної справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року встановлено відсутність можливості відновлення втраченого судового провадження № 2-1889/10 у цій справі. Ухвала мотивована тим, що згідно повідомлення архіву Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29.05.2019 р. за актом вилучення для знищення справ за 2010 рік, що не підлягають зберіганню, затвердженого 26.10.2016р., цивільна справа № 2-1889/10 знищена за строками зберігання в архіві, залишено оригінал заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27.07.2010 р., учасниками справи жодних документів, необхідних для точного відновлення втраченого судового провадження не надано.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , яка особисто не отримувала жодної повістки про виклик до суду на розгляд справи, не отримувала копії позовної заяви з додатками та копію заочного рішення.

Як зазначено в заочному рішенні Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 27.07.2010 року відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Обставини, встановлені судовим рішенням, не можуть бути поставлені під сумнів, вони можуть тільки бути спростована належними та допустимими доказами.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Аналогічні положення норм цивільного процесуального законодавства діяли в редакції ЦПК України, яка була чинною намомент розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідач та її представник не заперечували факту укладенні кредитного договору та договору поруки за обставин, вказаних в заочному рішенні, не заперечували факт виконання кредитором своїх зобов`язань та отримання позичальником кредитних коштів, а також невиконання умов договору щодо повного повернення кредитних коштів та оплати за користування ними.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, підтверджені в судовому засіданні апеляційного суду представником відповідача про недоведеність банком розміру заборгованості та про невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки саме відповідачі повинні доводи вказані обставини шляхом надання належних та допустимих доказів.

Апеляційний суд відхиляє посилання представника відповідача на значний проміжок часу між ухваленням заочного рішення і його оскарження ними як поважну причину неподання ними доказів на підтвердження доводів про невідповідність викладених в рішенні суду висновків фактичним обставинам справи, оскільки саме відповідачі, як відповідна сторона кредитного договору та договору поруки, яка належним чином не виконала свої зобов`язання, повинна турбуватися про збереження та надання суду доказів тієї частини зобов`язань, яку вони виконали (платіжні доручення, чеки тощо), щоб мати змогу довести помилковість визначеної позивачем суми боргу, а не перекладати створені ними ж ускладнення на інших осіб.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Доказом підтвердження виконання зобов`язання, згідно ст.545 ЦК України, є відповідна розписка кредитора, яку він видає боржнику на підтвердження виконання ним зобов`язання частково або у повному обсязі.

Доказів хоча би частково виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення грошових коштів відповідач та її представник не надали, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2010 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина