Постанова

Іменем України

19 червня 2019 року

м. Київ

справа № 233/5592/16-ц

провадження № 61-22768св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року в складі судді Мартишева Т. О. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 липня

2017 року в складі колегії суддів: Жданової В. С., Канурної О. Д., Санікової О. С.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року приватне акціонерне товариство «АПК-Інвест» (далі -

ПрАТ «АПК-Інвест») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок.

Позовна заява мотивована тим, що 25 травня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого ПрАТ «АПК-Інвест» отримало в оренду земельні ділянки, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери НОМЕР_1 , площею 4,96 га, та НОМЕР_3, площею 0,43 га, загальною площею 5,12 га, розташовані на території Олександро-Калинівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, строком на 10 років. Указаний договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області за № 01476. 09 вересня 2016 року ОСОБА_1 повідомила позивача про те, що 11 серпня 2016 року між нею та ОСОБА_2 були укладені договори оренди земельних ділянок, кадастрові номери яких НОМЕР_1 та НОМЕР_3 , які зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № № 65608022, 65615269, у зв`язку із чим просила виділити межі указаних земельних ділянок в натурі на місцевості. Позивач вважав, що указані договори є недійсними, оскільки на час їх укладення був дійсним договір оренди зазначених земельних ділянок від 25 травня 2012 року, укладений між ним та ОСОБА_1 , та який був зареєстрований у відповідності до закону, що діяв на момент його реєстрації.

З урахуванням викладеного, ПрАТ «АПК-Інвест» просило визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, кадастрові номери НОМЕР_1 та НОМЕР_3 , площею 4,69 га та 0,43 га, укладені 10 та 11 серпня

2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , право оренди за яким зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області за № №15857329 та 15858843 та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі указаних договорів.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області

від 11 липня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у відповідності до умов договору оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , цей договір набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації, проте такий договір не був зареєстрований у передбачений законом спосіб, а тому він є неукладеним, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 рокуПрАТ «АПК-Інвест» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що укладений 25 травня 2012 року договір оренди між позивачем та ОСОБА_1 не є припиненим, розірваним та визнаним недійсним, а тому є чинним. Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вказаний договір не є укладеним між сторонами, оскільки у Книгах реєстрації договорів оренди відсутня інформація щодо реєстрації такого договору, проте, заявник вважав, що сама по собі відсутність з невідомих причин запису щодо реєстрації договору оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року у таких книгах не може свідчити про те, що такої реєстрації не відбулося, оскільки договір було укладено у письмовій формі, у ньому зазначено реєстраційний

№ 01476, міститься підпис та печатка реєстратора - посадової особи відділу Держкомземагенства у Костянтинівському районі Донецької області. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи не надано належної оцінки усім доказам наявним у матеріалах справи та неправильно встановлено фактичні обставини справи.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що 25 травня 2012 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «АПК-Інвест» було укладено договір оренди земельних ділянок, загальною площею 5,12 га, у тому числі: земельна ділянка, площею 4,69 га ріллі, кадастровий номер НОМЕР_1 ; земельна ділянка, площею 0,43 га багаторічні насадження, кадастровий номер НОМЕР_3 , строком на десять років.

Пунктом 41 вказаного договору передбачено, договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Згідно з позначкою у договорі, його зареєстровано у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 25 травня 2012 року № 001476 за підписом ОСОБА_5 , скріплено печаткою відділу Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області.

Разом з тим, встановлено, що відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області в міськрайонному управлінні у Костянтинівському районі та м. Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області відсутня реєстраційна справа договору оренди від 25 травня

2012 року № 01286, укладеного між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та ОСОБА_6

Також, відсутні документи (реєстраційні справи), за якими проводилась державна реєстрація у період до січня 2013 року і у Костянтинівській райдержадміністрації Донецької області.

09 вересня 2016 року ОСОБА_1 зверталася до позивача з письмовою заявою, у якій повідомляла, що немає примірника договору оренди земельних ділянок, укладеного з ПрАТ «АПК-Інвест», інформація щодо нього відсутня у реєстрах, які ведуться відповідними органами земельних ресурсів та органами Мінюсту. Також, повідомляла, що нею офіційно укладений договір оренди землі на земельну ділянку, площею 5,12 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , земельну ділянку, площею 0,43 га, кадастровий номер НОМЕР_3 з ОСОБА_2 , який зареєстрований 10 серпня 2016 року відповідним органом реєстрації. Орендар планує почати користування земельними ділянками з осені поточного року, у зв`язку із чим просила направити представника підприємства для виділення в натурі меж земельної ділянки та вирішення інших технічних питань.

Також було встановлено, що 11 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договори оренди земельних ділянок, відповідно до умов яких останній отримав у строкове платне користування земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані за адресою: Костянтинівський район Олександро-Калинівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_3 , загальною площею 0,4300 га, у тому числі багаторічних насаджень (садів) 0,4300 га, та кадастровий номер НОМЕР_1 , загальною площею 4,6900 га, у тому числі ріллі 4,6900 га, строком на 20 років.

Відповідно до відомостей відображених у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки право власності на земельні ділянки, кадастрові номери НОМЕР_3 , НОМЕР_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 02 серпня 2016 року, а право оренди земельних ділянок проведено 10 та 11 серпня 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок здійснювалася шляхом відкриття Поземельної книги.

Відповідно до Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 (втратив чинність з

01 січня 2013 року), Поземельна книга - документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб`єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь. Поземельна книга є власністю держави.

Відповідно до пункту 13-6 Порядку під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється державна реєстрація державного акта або договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Згідно пунктом 16-1 Порядку державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється одночасно із державною реєстрацією земельної ділянки.

Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки.

Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, встановивши, що договір оренди земельної ділянки від 25 травня 2012 року, укладений між

ПрАТ «АПК-Інвест» та ОСОБА_1 у передбачений законом спосіб не був зареєстрований, обґрунтовано вважав, що такий договір не є укладеним, а тому власник земельних ділянок мала право на свій розсуд укладати будь-які інші договори оренди з іншими орендарями, дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави вважати, що діями відповідачів порушено права позивача на використання земельної ділянки за договором оренди, який згідно закону є неукладеним.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «АПК-Інвест» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило