Ухвала

08 липня 2019 року

м. Київ

справа № 520/6349/18

провадження № 61-11778ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Головного Управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про стягнення з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через державну казначейську службу України на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 15 лютого 2018 року за вх. № У-431 до Київського відділу поліції у м. Одеси Головного Управління Національної поліції в Одеській області подано заяву про скоєне у відношенні ОСОБА_1 та членів його родини кримінальне правопорушення, яким їм завдано шкоди в особливо великому розмірі, відповідальність за яке передбачено частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України тяжкий злочин. У заяві про кримінальне правопорушення наведені підстави, факти, обґрунтування, а також додані копії документів як докази скоєного кримінального правопорушення. Отримавши постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року у справі № 815/4386/15, що набрала законної сили, ОСОБА_1 та члени його сім`ї не в змозі поновити порушені права у зв`язку із вчиненими шахрайськими діями. Рішенням державного реєстратора відмовлено у виконанні постанови суду.

Подану заяву про скоєне кримінальне правопорушення у встановлений строк не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що стало приводом для звернення до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Київського відділу поліції у м. Одеса Головного Управління Національної поліції в Одеській області.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Чаплицького В. В. у справі № 520/1921/18 провадження № 1-кс/520/591/18 від 20 лютого 2018 року скаргу на бездіяльність посадових осіб Київського відділу поліції у м. Одеса Головного Управління Національної поліції в Одеській області задоволено та зобов`язано посадових осіб Київського відділу поліції у м. Одеса Головного Управління Національної поліції в Одеській областівнести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості, викладені в заяві ОСОБА_1 від 15 лютого 2018 року № У-431.

ОСОБА_1 вважає, що бездіяльністю посадових осіб Київського відділу поліції у м. Одеса Головного Управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 5 000,00 грн, яка виражається у стражданнях у зв`язку з незахищеністю та не поновленням прав від скоєного кримінального правопорушення, невчасним внесенням даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінального правопорушення, тривалою участю в судових засіданнях, на що витрачається особистий час, що завдає душевні страждання та нервові стреси.

Викладені обставини стали підставою звернення до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

У резолютивній частині зазначеної постанови вказано, що вона набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у вищевказаній справі.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що зазначена справа становить для його родини виняткове значення, є безпідставними, оскільки вони належним чином не обґрунтовані та не наведено логічного пояснення, яким чином відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн має для заявника та його родини вирішальну роль.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков