Справа № 638/9535/19
Провадження № 2/638/3751/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

31.10.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку та оплату комунальних послуг, -

встановив:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку та оплату комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_1 , на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету в гуртожитку комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (КЗОЗ «ОКЛ-ЦЕМД та МК), правонаступником якого є Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», було надано для проживання місце в кімнаті № НОМЕР_1 , загальною площею 19 кв. м. та видано ордер № 1221а від 31.10.2007.

З 1994 року ОСОБА_1 працювала медичною сестрою приймального діагностичного відділення. У 2002 році була звільнена за власним бажанням. На даний час працює при дитячій школі. Сплату за надане житло відповідач не здійснює. Позивач просить стягнути заборгованість за поживання у гуртожитку у сумі 22671 гривна 22 копійки, а також судовий збір.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Представник позивача надала заяву, де просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач жодного разу у судові засідання не з`являлась, причини неявки суду не повідомляла.

Суд вважає причини неявки не поважними та вважає за необхідне проводити судовий розгляд.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до статті 6 Житлового кодексу УРСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Статтею 129 Житлового кодексу УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Тоді як відповідно до статті 61 Житлового кодексу УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно до статті 130 Житлового кодексу УРСР, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

21 липня 2017 року між комунальним закладом охорони здоров`я «Обласна клінічна лікарня центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (НАЙМОДАВЕЦЬ) та ОСОБА_1 (НАЙМАЧ) було укладено договір найму житлового приміщення від 21.07.2017 № 133. Відповідно до вимог пункту 1 якого у володіння та користування НАЙМАЧА передається житлове приміщення кімната № НОМЕР_1 (19,0 кв.м. та площа загального користування 9,44 кв.м.).

Відповідно до пункту 11 Примірного Положення про користування гуртожитками, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 20.06.2018 № 498, наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 3.2 даного Договору, НАЙМАЧ зобов`язується своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні платежі в строки встановлені цим договором.

Плата за проживання в приміщенні гуртожитку становить 4, 11 (чотири грн. 11 коп.) за 1 кв.м. за один місяць, яка може змінюватися в залежності від зміни показників, що входять до розрахунку плати за проживання. Яка здійснюється на підставі рахунку в поточному місяці за попередній місяць до 25 числа (п. 1.5 1.7. Договору).

Пунктом 15 Примірного Положення передбачено, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає:

витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами);

інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Позивач у позовній заяві зазначає, що починаючи з 2017 року відповідач безпідставно ухиляється від сплати комунальних платежів, у зв`язку з чим адміністрація КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» неодноразово повідомляла боржника про наявну заборгованість за оплату комунальних послуг та проживання в гуртожитку, надавала строки для її погашення.

30.01.2017 ОСОБА_1 було направлено лист-повідомлення від адміністрації КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» про існуючу заборгованість у сумі 4 607, 93 грн. (чотири тисячі шістсот сім грн. 93 коп.) станом на 01.01.2017, вона проти заборгованості не заперечувала, поставила підпис, що попереджена і зобов`язувалася погасити заборгованість у встановлений строк.

18.09.2017 ОСОБА_1 знову було направлено лист-повідомлення про те, що сума заборгованості станом на 01.06.2018 вже складає 22370, 57 грн. (двадцять дві тисячі триста сімдесят грн. п`ятдесят сім коп.). Вона з повідомленням ознайомилася, підписала, проте не погасила заборгованість.

13.06.2018 ОСОБА_1 також було направлено лист-повідомлення про те, що сума заборгованості станом на 01.09.2017 вже складає 13 870, 49 грн. (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят грн. сорок дев`ять коп.). Вона з повідомленням ознайомилася, підписала, проте не погасила наявну заборгованість.

21.05.2019 ОСОБА_1 ще раз було направлено лист-повідомлення про те, що заборгованість станом на 01.05.2019 складає 22 671, 22 грн. (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят одну грн. двадцять дві коп.), з якою вона знову ознайомилася, не заперечувала та була попереджена, що в разі непогашення боргу до вказаної у повідомленні дати (до 25.06.2019), Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» звернеться до суду з позовом на примусове стягнення заборгованості за систематичну та несвоєчасну оплату комунальних послуг та за проживання у гуртожитку.

Відповідачеві неодноразово повідомлялося про наявність заборгованості за комунальні послуги перед позивачем та був встановлений строк її погашення. Проте, жодних дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості вчинено не було.

У відповідності до акту звірки взаєморозрахунків заборгованість за комунальні послуги та проживання у гуртожитку у ОСОБА_1 станом на 25.05.2019 становить 22 671, 22 грн. (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят одну грн. двадцять дві копійки).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зокрема, згідно до частини 3 статті 815 Цивільного кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Частиною 3 статті 820 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, має місце не виконання Позивачем умов договору найму житлового приміщення, а саме не внесення плати за користування житловим приміщенням в гуртожитку та за комунальні послуги.

Пунктом 18 даного Примірного Положення про користування гуртожитками встановлено, що спори, що виникають під час користування жилими приміщеннями в гуртожитку, розв`язуються у судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 58,259,263,264 ЦПК України,-

вирішив:

Позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку та оплату комунальних послуг, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за проживання в гуртожитку Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» у сумі 22 671, 22 (двадцять дві тисячі шістсот сімдесят одну грн. двадцять дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» суму судового збору у розмірі 1921 грн. (тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.)

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Штих.