ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Херсон

справа № 653/4445/18

провадження № 22-ц/819/504/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 28 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Генічеської міської ради, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення,

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до Генічеської міської ради, ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Генічеської міської ради, а також із заявою про вжиття заходів забезпечення поданого позову.

В обґрунтування необхідності вчинення наведеної процесуальної дії позивачі зазначили, що рішенням сесії Генічеської міської ради від 20 грудня 2018 року затверджено акт встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності громадянці ОСОБА_5, розташованої за адресою: провулок Московський, 13, м. Генічеськ, від 10 грудня 2018 року та факт відсутності можливості погодити межі земельної ділянки у суміжних землевласників (позивачів) за адресою: місто Генічеськ, провулок Московський, 11.

В результаті наведеного рішення ОСОБА_5 всупереч встановленій статтею 83 Земельного кодексу України заборони отримала право на приватизацію частини земельної ділянки загального користування (проїзду), яка належить до комунальної власності Генічеської міської ради.

Посилаючись на те, що приватизація землі загального користування ОСОБА_5 ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, позивачі просили суд забезпечити поданий позов шляхом призупинення виконання рішення ХХХІХ сесії VІІ скликання Генічеської міської ради від 20 грудня 2018 року.

Ухвалою суду від 28 грудня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та без зазначення мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення заявника щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, зазначила, що зупинивши дію рішення, суд фактично вирішив спір по суті позовних вимог без їх розгляду. Вжиті заходи є неспівмірними заявленим позовним вимогам, оскільки зупинено виконання всього рішення, яке, в тому числі, стосується прав інших осіб, які не є учасниками зазначеної справи.

Заява про забезпечення позову не містить обґрунтування доводів, які не підтверджені належними доказами, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у обраний спосіб.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що предметом позову за заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є законність та дійсність рішення органу місцевого самоврядування, виконання якого у випадку задоволення позовних вимог істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Із надісланих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли із права користування та володіння земельними ділянками, цільовим призначенням яких є індивідуальне житлове будівництво, суміжними землекористувачами.

Оспорене позивачами рішення органу місцевого самоврядування є передумовою для реалізації відповідачем права на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, в той час, як між сторонами існує невирішений спір щодо меж земельних ділянок.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. При цьому наведений у цій нормі процесуального права перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, а пунктом 10 передбачено, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Враховуючи, що предметом спору в даній справі є рішення органу місцевого самоврядування, яке може бути реалізоване в процесі приватизації земельної ділянки до вирішення спору між суміжними землекористувачами щодо меж земельних ділянок і це може мати негативні наслідки для обох сторін та істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності забезпечення заявленого позивачами позову у обраний ними спосіб.

Доводи апеляційної скарги наведених висновків суду не спростовують, тому підлягають відхиленню.

Так, твердження скаржника про те, що суд, зупинивши дію рішення Генічеської міської ради, фактично вирішив спір по суті без його розгляду, не відповідає суті застосованого судом виду забезпечення позову, а ухвала суду не містить будь-яких висновків щодо законності оскаржуваного рішення.

Зупинення дії наведеного рішення носить тимчасовий характер, а необхідність у такому обмеженні до вирішення судом спору є очевидною і не потребує доказування.

Необґрунтованим колегія суддів вважає і посилання відповідача на те, що суд зупинив дію рішення органу місцевого самоврядування в повному обємі та без врахування прав інших осіб, які не є учасниками спору в даній справі, оскільки відповідно до резолютивної частини судового рішення встановлене судом обмеження стосується лише виконання рішення Генічеської міської ради від 20.12.2018 року про затвердження акту встановлення факту відсутності можливості погодження меж земельної ділянки комунальної власності, розташованої за адресою: пров.Московський, 13, м. Генічеськ від 13.12.2018року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 28 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: В.В. Бугрик

ОСОБА_3

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова