УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2019 року

м. Київ

справа № 161/1992/16-ц

провадження № 61-8396ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу приватного підприємства «Еліанс» на ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 березня 2019 року всправі за скаргою приватного підприємства «Еліанс» на незаконні рішення, дії і бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Шпоти М. Л. та заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби

м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року приватне підприємство «Еліанс» (далі - ПП «Еліанс») звернулося до суду із скаргою на незаконні рішення, дії і бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Шпоти М. Л. та заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби

м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука В. П.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня

2018 року в задоволенні скарги ПП «Еліанс» відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, ПП «Еліанс» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року подану апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів сплати судового збору. Також даною ухвалою заявника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 06 грудня

2018 року ПП «Еліанс» подало заяву, у якій вказувало, що відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» та пункту 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року не передбачено сплату судового збору за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 04 березня 2019 року роз`яснено

ПП «Еліанс», що відповідно до підпункту 9 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на всі ухвали суду без винятку, які подані юридичноюособою. Згадане положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали. Продовжено строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі Волинського апеляційного суду від 06 грудня2018 року та повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 04 березня

2019 року заявником повторно подано заяву, в якій зазначено, що за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не передбачено сплату судового збору.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ПП «Еліанс» визнано неподаною та повернуто заявнику.

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПП «Еліанс» на ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 березня 2019 року, у якій заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу для продовження розгляду до Волинського апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як роз`яснено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня

2018 року у справі № 915/955/15 за подання апеляційних та касаційних скарг на ухвали, винесені за результатами розгляду скарг щодо оскарження рішень, дій (бездіяльності) органів державної виконавчої служби, сплачується судовий збір.

Отже, за подання апеляційної скарги судовий збір сплачується згідно з Законом України «Про судовий збір».

Суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що ПП «Еліанс» не виконало вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України не сплатило судовий збір, дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статей 175 та 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подачі до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте, такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

З огляду на викладене, правильним є висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для визнання неподаною та повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, оскільки в установлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунуті.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного підприємства «Еліанс» на ухвалу Волинського апеляційного суду від 21 березня 2019 року всправі за скаргою приватного підприємства «Еліанс» на незаконні рішення, дії і бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Шпоти М. Л. та заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бондарука В. П. відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська