31.10.2019 227/3511/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області

Головуючий суддя - Левченко А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ

В серпні 2019 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . З 03.04.2012 року по вказаній адресі зареєстрований відповідач. Згідно акту обстеження від 16.08.2019 р., виданого головою ОСББ «Мій будинок» вбачається, що гр. ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкає з 2017 року. Відповідач без поважних причин більше року не проживає за адресою реєстрації, участі щодо утримання майна не приймає. Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі і визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 08 жовтня 2019 року о 09.30 год.

В судове засідання 08 жовтня 2019 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач звернулася з заявою про розгляд справи без її участі, відповідач причини неявки суду не повідомив. Судове засідання було відкладено на 31 жовтня 2019 року о 09.30 год.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судових повісток за місцем реєстрації відповідача.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.06.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за номером 799, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрований за спірною адресою, про що свідчить копія домової книги за адресою кв . АДРЕСА_1 , довідка про склад сім`ї, копія паспорта відповідача, відповіддю відділу реєстрації Добропільської міської ради від 22.08.2019 № 16-19/856 на запит суду. (а.с. 6, 9-14, 19).

З 2017 року відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, що підтверджується актом обстеження від 16.08.2019 р., який складено головою ОСББ «Мій будинок» Кравченко С.П. (а.с.15).

Отже, судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2017 року. В силу того, що відповідач зареєстрований в квартирі, але в ній не проживає, позивач як власник даного житла не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41, 47 Конституції України право приватної власності є непорушним, кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а згідно ст. 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 30 червня 2015 року, справа № 21-1438а15, та від 01 березня 2016 року, справа № 825/1335/13-а.

З вищенаведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації не проживає більше року, не користується вказаним житловим приміщенням, постійно проживає в іншому місці, а реєстрація відповідача у належному позивачу житловому будинку перешкоджає останній, як власнику, в повному обсязі користуватися цим нерухомим майном, тому суд приходить до висновку, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 12, 76 - 81, 141, 247, 258-259, 265, 280, 281 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до апеляційного суду Донецької області або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Добропільським МВ ГУМВС України в Донецькій області, 27.10.2010 року;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, 26.09.2000 року.

Повний текст судового рішення складено 31.10.2019 року.

Суддя А.М. Левченко

31.10.2019