Ухвала

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 643/16737/14-ц

провадження № 61-6297ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Садівниче Товариство «50 років Жовтня», Харківська міська рада, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, про поновлення порушеного права володіння земельною ділянкою, відновлення її меж, відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила відновити межі відносно її земельної ділянки; зобов`язати ОСОБА_1 узгодити межі стосовно її земельної ділянки, не чинити перешкод у здійсненні нею права власності, зокрема перенести паркан з земельної ділянки № АДРЕСА_1 та встановити його по лінії межових знаків; стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 12 000 грн та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є членом садового товариства «50 років Жовтня». 19 липня 2011 року отримала у встановленому порядку державний акт на право власності на земельну ділянку 0,0627 га, розташовану в АДРЕСА_2 , кадастровий номер НОМЕР_1 . 11 серпня 2014 року за даними топогеодезичної зйомки було виявлено, що 0,0049 га було захоплено відповідачем, власником сусідньої земельної ділянки АДРЕСА_1 , шляхом самовільного встановлення паркану. Зазначає, що такими діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, що виразилася у душевних стражданнях з приводу неможливості користуватися та збирати плоди з насаджених нею фруктових плодоносних дерев, яким було понад 12 років. Вона є пенсіонеркою, її земельна ділянка є основним джерелом прибутку. Також просила стягнути 12 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди, що складається з витрат на замовлення топогеодезичної зйомки та іншими необхідними витратами.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено

Постановою апеляційного суду Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Відновлено межу, яка поділяє земельні ділянки № НОМЕР_2 кадастровий номер НОМЕР_1 і НОМЕР_1 кадастровий номер НОМЕР_4 по АДРЕСА_6 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації. Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати паркан, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_5 кадастровий номер НОМЕР_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подано до до Верховного Суду касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Малозначними є справи, в яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункти 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є немайнові вимоги про поновлення порушеного права володіння земельною ділянкою, відновлення її меж, в частині якої суд визнає дану справу справою незначної складності, та майнові вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 12 000 грн, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 25 000 грн, ціна яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Касаційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з вимогами пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, держави-члени Ради Європи мають вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини шостої статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Садівниче Товариство «50 років Жовтня», Харківська міська рада, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області, про поновлення порушеного права володіння земельною ділянкою, відновлення її меж, відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. П. Штелик