РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/966/18

Провадження № 22-ц/4815/313/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Ведяніна Т.О.

Рішення ухвалене в м. Сарни

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий : Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до відділу освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить поновити його на посаді директора Люхчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області, визнавши незаконним та скасувавши наказ відділу освіти, молоді та спорту Сарненської державної адміністрації № 22-к від 12.03.2018 року «Про кадрові питання» про його звільнення з роботи. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток з 13 березня 2018 року по дату прийняття рішення по даній справі у розмірі 27884,50 грн. та суму коштів у відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що він працював на посаді директора Люхчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області на підставі контракту від 13 листопада 2013 року, дію якого продовжено до 12 листопада 2017 року на підставі додаткової угоди № 19 від 13 листопада 2014 року. Проте, 29 вересня 2016 року, згідно наказу № 147 позивача було звільнено із займаної посади на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України за систематичне невиконання керівником обов'язків, передбачених контрактом і статутних завдань.

Рішенням Сарненського районного суду від 7 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 12 березня 2018 року, ОСОБА_3 був поновлений на роботі, однак відповідач на його звернення, щодо надання йому копії наказу про поновлення на посаді, у кінці робочого дня видав трудову книжку із записом про поновлення з одночасним записом про звільнення у зв'язку із закінченням строку дії контракту відповідно до п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП України. При цьому позивач стверджує, що копію наказу отримав на свою повторну вимогу 13 березня 2018 року. ОСОБА_3 вважає звільнення незаконним, оскільки воно здійснено після припинення строку дії контракту від 13 листопада 2013 року та в період, коли трудовий договір із ним був укладений на невизначений строк у відповідності до положень ст.39-1 КЗпП України, оскільки контракт неодноразово поновлювався, а характер його роботи як керівника навчального закладу та умови виконання цієї роботи не свідчать про обов'язковість дотримання строкової форми трудового договору.

В подальшому позивач збільшив суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, до 71071,84 грн.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Відділу освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області № 22-к від 12 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Люхчанської ЗОШ І-ІІІ ступеня Сарненської районної ради Рівненської області у зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту, поновивши останнього на посаді директора Люхчанської ЗОШ І-ІІІ ступеня Сарненської районної ради Рівненської області.

Стягнуто з Відділу освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_3 71 071 грн. 84 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відділ освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій вважають, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на час закінчення строку дії контракту 12.11.2017 року, позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем, оскільки був звільнений з посади директора Люхчанської ЗОШІ-ІІІ ступенів, згідно наказу відділу освіти, молоді та спорту Сарненської РДА №147-к від 29.09.2016 року "Про кадрові питання" відповідно до п.8 ст. 36 КЗпП України, з підстав передбачених контрактом, а саме п.п. "а" п. 24 Контракту від 13.11.2013 за систематичне невиконання керівником обов'язків, покладених на нього цим контрактом і статутних завдань.

Вважає, що можливість вирішення питання продовження трудових відносин у ОСОБА_3 виникла після набрання законної сили рішення у справі, в якій позивач оспорював своє попереднє звільнення, тобто 12 березня 2018 року.

Також вважає необґрунтованим посилання в оскаржуваному рішенні суду на норми ч.1 ст. 39-1 КЗпП України, згідно якої, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 ст.23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Вважає те, що суд визнав доведеними вимоги позивача в тій частині, що звільнення фактично мало місце за минуванням строку, з якого контракт мав бути припиненим, не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає дійсним обставинам справи.

Зазначає, що позивач у порядку визначеному п.26 Контракту не звертався до відділу освіти РДА щодо продовження дії контракту.

Вказує, що продовження трудових відносин між сторонами на підставі безстрокового трудового договору по закінченню строку дії контракту суперечить положенням ст. 26 Закону України "Про загальну середню освіту".

За наведених підстав, просили рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04.12.2018 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до відділу освіти, молоді та спорту Сарненської РДА Рівненської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

У поданому відзиві ОСОБА_3 вважає апеляційну скаргу подану відповідачем необґрунтованою, а вимоги викладені в ній не відповідають чинному законодавству.

Вказує, що на момент прийняття Сарненським районним судом рішення від 07.02.2018 строк контракту з ОСОБА_3 вже закінчився. Відповідно до ст. 23 КЗпП України при незаконному розірванні строкового трудового договору працівника поновлюють на роботі, якщо строк договору не закінчився. Якщо спір вирішується після закінчення цього строку, суд може захистити порушене право шляхом визнання звільнення незаконним (правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 22.05.2018 у справі №П800/308/14). Однак, відповідач погодився з рішенням Сарненського районного суду від 07.02.2018 щодо поновлення його ОСОБА_3 на посаді директора Люхчанської ЗОШ І-ІІІ ступенів Сарненської районної ради після закінчення строку дії контракту 12.11.2017.

Таким чином, зважаючи, що вищевказане рішення суду про поновлення ОСОБА_3 набрало законної сили після закінчення строку дії контракту, який неодноразово переукладався на новий строк, трудовий договір з ОСОБА_3 вважається таким, що укладений на невизначений строк.

У зв'язку з наведеним вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення від 4 грудня 2018 року про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вважав неправомірним звільнення 12 березня 2018 року ОСОБА_3 із займаної посади директора Люхчанської ЗОШ І-ІІІ ступенів за закінченням строку дії контракту, оскільки трудові відносини продовжувались, а звільнення фактично мало місце по минуванню строку, з якого контракт мав бути припиненим та який минув 12 листопада 2017 року. Також, як на підставу для поновлення на роботі ОСОБА_3 в даній справі, суд посилався на обставину невиконання відповідачем попереднього рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на роботі та його не допуск відповідачем до виконання повноважень. Відповідно вважав доведеними вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 71071,84 грн. та про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн..

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач від 03 вересня 1975 року перебуває з відповідачем в трудових відносинах, а з 01 лютого 1989 року його було призначено на посаду директора Люхчанської середньої школи, яка в подальшому було перейменована в Люхчанську ЗОШ І-ІІІ ступенів.

13 листопада 2013 року між Сарненською райрадою, від імені якої діє уповноважений орган управління в особі начальника відділу освіти Сарненської РДА та ОСОБА_3 було укладено контракт на 1 рік, дію якого продовжено до 12 листопада 2017 року включно на підставі додаткової угоди № 19 від 13 листопада 2014 року (а.с.13-20).

29 вересня 2016 року ОСОБА_3 був звільнений з посади директора відповідно до п. 8 ст.36 КЗпП України з підстав передбачених контрактом, а саме п.п. «а» п. 24 Контракту від 13 листопада 2013 року, за систематичне невиконання керівником обов'язків, покладених на нього контрактом і статутних завдань.

Рішенням Сарненського районного суду від 7 лютого 2018 року у справі № 572/4062/16-ц визнано протиправним наказ №147-к від 29 вересня 2016 року «Про кадрові питання». Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Люхчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області.

Стягнуто з Відділу освіти, молоді та спорту Сарненської РДА на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.09.2016 по 07.02.2018 року в сумі 92895,22 грн. (а.с.55-60).

Саме ці обставини попереднього поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у вищезазначеному рішенні суду, в даній справі позивач вважає беззаперечним доказом, який на його думку, достовірно підтверджує безстроковість його трудового договору.

Переглядаючи за апеляційною скаргою дану справу, колегія суддів досліджуючи доводи та заперечення сторін, дослідила рішення Сарненського районного суду від 07.02.2018 року, як доказ на який посилаються обидві сторони, оскільки воно тісно пов'язане з даною справою, однак не дає оцінку його законності, бо воно не є предметом перегляду та раніш сторонами по справі не оскаржувалось.

Крім того, з огляду на вищенаведене та норми ст.18, 81 ЦПК України, слід зазначити, що згадане рішення місцевого суду, не містить висновків про набуття безстроковості трудового договору ОСОБА_3 та відповідно не містить їх обґрунтування. При цьому, будь-якої оцінки обставині, яка має визначальне значення, а саме закінчення 12 листопада 2017 року у позивача строку трудового контракту, під час розгляду місцевим судом трудового спору, надано не було.

Колегія суддів при апеляційному перегляді та вирішенні даної справи не вважає обов'язковими висновки та тлумачення ОСОБА_3 згаданого рішення від 7 лютого 2018 року у справі № 572/4062/16-ц.

Згідно з ч.3 ст.21 КЗпП України,- контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про загальну середню освіту", керівник закладу загальної середньої освіти призначається на посаду та звільняється з посади рішенням засновника (засновників) закладу або уповноваженого ним (ними) органу за результатами конкурсного відбору.

Нова редакція цієї статті, щодо обов'язковості конкурсного відбору на посаду на яку поновлювався позивач набула чинності в вересні 2017 року, ще до закінчення строку контракту ОСОБА_3 Тобто, в силу закону, хибним є твердження ОСОБА_3, що його трудовий договір в формі строкового контракту став безстроковим. В контракті чітко зазначено дату його припинення - 12 листопада 2017 року, а призначення на посадукерівника закладу загальної середньої освіти є конкурсним.

Відповідно до п.8 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

В п.23 Контракту зазначено, що контракт припиняється у разі закінчення його дії.

Хоч станом на вересень 2017 року ОСОБА_3 був звільнений з займаної за контрактом посади та між сторонами ще вирішувався трудовий спір в судовому порядку, однак за два місяці до закінчення строку контракту, ОСОБА_3 не звертався до роботодавця з заявою про продовження строку дії контракту.

Як вбачається з п.34 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду трудових спорів», роз'яснено судам, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відділ освіти, молоді та спорту Сарненської РДА видав відповідний наказ про поновлення на роботі ОСОБА_3 на роботі на попередній посаді з 30 вересня 2016 року (а.с.66), а звільняючи ОСОБА_3 12 березня 2018 року на підставі п 2.ч.1 ст.36 КЗпП України в зв'язку з закінченням дії контракту завчасно отримав відповідні погодження від районної ради та райдержадміністрації (а.с.62,83,84).

Отже, звільнення ОСОБА_3, відділом освіти, молоді та спорту проведено у відповідності до вимог трудового законодавства, а тому підстав для його поновлення на посаді директора Люхчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Сарненської районної ради немає, відповідно відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки його не було, а також відшкодування моральної шкоди, яка не може відшкодовуватись при законному припиненні трудового контракту.

За таких обставин, місцевий суд не дотримався норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга відділу освіти, молоді та спорту Сарненської РДА підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна інстанція доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, а позивач звільнений від сплати судового збору, сплачений відділом освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації судовий збір на загальну суму 3171,60 грн. згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відділу освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2018 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до відділу освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити.

Компенсувати відділу освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації судовий збір, сплачений ОСОБА_2, згідно квитанцій від 10 січня 2019 року в сумі 2779,50 грн. та від 24 січня 2019 року в сумі 392,10 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 квітня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

Н.М. Ковальчук