Дата документу 08.07.2019 Справа № 323/3724/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/3724/18 Головуючий у 1-й інстанції: Гуцал О.П.
Провадження № 22-ц/807/1906/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача шляхом визнання угоди недійсною та стягнення частини коштів, отриманих за недійсною угодою,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача шляхом визнання угоди недійсною та стягнення частини коштів, отриманих за недійсною угодою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.12.2010 року між ним та відповідачем було укладено угоду № 345238, предметом якої було надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Авто Просто є товариством, що надає послуги, предметом якої є придбання автомобілів учасниками через систему придбання в групах АвтоТак. В додатку № 1 до угоди визначено розміри внесків. Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак передбачені додатком № 2 до угоди. В додатку № 3 передбачена загальна сума зобов`язань станом на 27.04.2012 року, в додатку № 4 передбачене право позивача на 75% знижку від розміру щомісячного внеску, а в додатку № 5 - право на звільнення від оплати частини внесків в особливих випадках. Згідно із п. 2.3 ст. 2 Додатку № 2, учасник зобов`язаний повністю сплатити Повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати Повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця. «Авто Просто» щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в Угоді. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов`язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок Авто Просто. Згідно з п.п. 2.2 ст. 2 Додатку № 2 до Угоди, поточна ціна Автомобіля - це остання Поточна ціна Автомобіля, повідомлена Авто Просто виробником та/або дистрибютером, на день укладення Угоди. Таким чином, на позивача покладалися зобов`язання оплатити 100% ціну автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних Повних внесків.

31.05.2012 року позивач отримав автомобіль «Chery Аmulet», кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску вартістю 75 120 грн. згідно трьохстороннього договору № 113112-Y01751 від 25.05.2012 року між ТОВ «Запоріжжя-Авто», ТОВ «Авто Просто» та позивачем. Всього позивач сплатив ТОВ «АВТО ПРОСТО» 123 609,84 грн., що значно перевищує повну вартість автомобіля, яка складає 75120 грн.

Однак 20 липня 2018 року з листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, позивач дізнався, що на час укладання спірної угоди між сторонами, ТОВ «Авто Просто» не мало відповідної ліцензії щодо надання фінансових послуг та не мало статусу фінансової установи на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ( не було зареєстровано як фінансова установа). А представники ТОВ «Авто Просто» на час укладання угоди приховали від нього цей факт. Тому про порушення своїх прав відповідачем, незаконне отримання від позивача платежів за незаконні послуги і про те, що відповідач не мав права здійснювати вищезазначену фінансову діяльність, позивач дізнався лише 20 липня 2018 року, тому строк позовної давності ним не пропущений.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати недійсними Угоду № 345238 від 30 грудня 2010 року та додатки до неї - № 1, 2, 3, 4, 5, укладені між позивач та ТОВ «Авто Просто», в зв`язку з відсутністю на час укладання вище вказаної угоди реєстрації відповідача як фінансової установи та ліцензії на надання фінансових послуг. Враховуючи, що позивач одержав автомобіль вартістю 75120 грн., він просив суд застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача різницю між фактично сплаченими грошовими коштами відповідачу за угодою та вартістю автомобіля у сумі 48 489,84 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В скарзі вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував статтю 4 та п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки не звернув уваги на наявність в статті 4 пункту 12, яким передбачено, що до фінансових операції належать також інші, які відповідають критеріям, визначеним у п. 5 ч. 1 статті 1 цього закону. Вважає, що за наданим у п. 5 ч. 1 статті 1 цього закону визначенням поняття «фінансова послуга» діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» підпадає піж ознаки фінансової послуги, а тому у відповідача мала бути наявна ліцензія на час укладення договору з позивачем.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, який не приймається до уваги апеляційним судом, оскільки не містить допустимих доказів направлення копії іншому учаснику справи, якими є поштові квитанції, касові чеки про оплату відправлення, опис вкладення до листа зі штампом поштового органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних.

Судом встановлено, що 30 грудня 2010 року між TOB "Авто Просто" і ОСОБА_1 була укладена Угода № 345238, предметом якої є надання учаснику послуг системи "АвтоТак", спрямованих на придбання автомобіля «Chery Аmulet» за ціною 60 720,00 грн., з додатковим угодами № 1, № 2, № 3, № 4, № 5. Плата за послуги, пов`язані зі вступом до системи, складала 2 185,92 грн.

Статтею 5 Угоди передбачено, що учасник зобов`язується виконувати зобов`язання, передбачені угодою, в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: сплатити вступний внесок при укладанні угоди; сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов`язань за угодою; за вимогою TOB "Авто Просто" надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою.

Додатком № 2 до угоди № 345238 визначено правила функціонування системи придбання в групах "АвтоТак" (далі - Правила), пунктом 1.2 статті 1 яких передбачено, що учасник уповноважує TOB "Авто Просто" на організацію та адміністрування системи. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок Чистого Фонду групи. Учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов`язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому асигнаційному акті, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов`язання за угодою. Такий учасник користується пріоритетом в отриманні автомобіля перед іншими учасниками в групі.

Згідно з пунктом 2.3 статті 2 правил учасник зобов`язаний повністю сплатити повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця. TOB "Авто Просто" щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в угоді. Неотримання рахунка на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов`язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок TOB "Авто Просто".

Відповідно до пункту 2.4 статті 2 правил TOB "Авто Просто" надає послуги з адміністрування системи до моменту завершення графіка внесків групи, до якої включено угоду. Учасник має право сплатити ціну послуг внесками відповідно до кількості внесків за графіком або відразу та достроково. У такому випадку учасник повинен попросити надати TOB "Авто Просто" повний розрахунок та бланк квитанції для сплати.

Пунктом 2.5 статті 2 вказаних правил передбачено, що з першого повного внеску та до наступного місяця після одержання права на отримання автомобіля, учасник щомісяця сплачує за власним вибором: цілий чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу; або половинний чистий внесок, щомісячний внесок в оплату послуг та щомісячний внесок в оплату страхового платежу.

Згідно з додатком № 2 повний внесок - це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату страхового платежу, і підлягає сплаті учасником в порядку та у строки, визначені угодою; цілий чистий внесок - частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля та формування фонду для повернення коштів і, розмір якого розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену Графіком; половинний чистий внесок - половина чистого цілого внеску.

Згідно з пунктом 10.1 статті 10 Додатку № 2 з моменту отримання автомобіля учасник зобов`язується сплачувати разом з щомісячним повним внеском внесок зі страхування автомобіля, який перераховується відповідній страховій компанії згідно з договором страхування, укладеним TOB "Авто Просто" від імені учасника на підставі повноважень, наданих угодою. Розмір внеску страхування автомобіля вказано в страховому полісі (сертифікаті), що надсилається кожному учаснику системи страховою компанією. Договір страхування автомобіля укладається на строк, який починається з моменту отримання автомобіля учасником та припиняється після повного виконання учасником зобов`язань за Угодою.

Встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язався оплатити 100 % ціну автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

Зі справи вбачається, що фактично сторони виконали умови укладеного між ними договору.

Так, 31.05.2012р. ОСОБА_1 отримав автомобіль «Chery Аmulet», кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску вартістю 75 120 грн. згідно трьохстороннього договору № 113112-Y01751 від 25.05.2012 року між ТОВ «Запоріжжя-Авто», ТОВ «Авто Просто» та позивачем. Всього позивач сплатив ТОВ «АВТО ПРОСТО» 123 609,84 грн.

Позивач вважає, що розмір сплачених ним коштів за придбаний автомобіль значно перевищує повну вартість автомобіля, яка складає 75 120 грн.

Звертаючись із даним позовом до суду про визнання недійсним укладеного між ним та відповідачем договору, підставою своїх вимог позивач визначив відсутність у відповідача на момент укладення спірної Угоди ліцензії на надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах як різновиду фінансових послуг, а також на відсутність у відповідача статусу фінансової установи. Наслідком визнання угоди недійсною визначив повернення йому різниці між вартістю автомобілю та фактично сплаченою сумою, що складає 48 489,84 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що діяльність, яку здійснює ТОВ «Авто Просто», на час укладення оспорюваної угоди не була віднесена Законом до фінансових послуг, а тому для здійснення такої діяльності отримання ліцензії законодавством не передбачалось. Відтак, суд відмовив і у похідних вимогах про застосування наслідків недійсної угоди.

В скарзі позивач вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував статтю 4 та п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки не звернув уваги на наявність в статті 4 пункту 12, яким передбачено, що до фінансових операції належать також інші, які відповідають критеріям, визначеним у п. 5 ч. 1 статті 1 цього закону. Вважає, що за наданим у п. 5 ч. 1 статті 1 цього закону визначенням поняття «фінансова послуга» діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» підпадає піж ознаки фінансової послуги, а тому у відповідача мала бути наявна ліцензія на час укладення договору з позивачем.

Перевіривши вказані доводи апеляційної скарги, колегія встановила наступне.

Відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом статті 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню.

Перелік фінансових послуг, закріплений у ст. 4 вказаного Закону станом на день укладення спірної Угоди (30.12.2010 року), безпосередньо не містив такого виду фінансових послуг, як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Лише Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг", який введено в дію з 9 січня 2012 року, внесені зміни до частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено пунктом 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Крім того, відповідно до пунктів 3, 4 Прикінцевих положень до цього Закону фінансові установи зобов`язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону (тобто до 9 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобов`язаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), 9 жовтня 2012 року затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах").

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, та передбачили, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з пунктом 1.2 частини першої Ліцензійних умов, адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Таким чином, до набрання чинності Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах видом фінансової послуги законодавцем не вважалось, а механізм ліцензування такої діяльності був відсутній.

Отже, оскільки спірну Угоду укладено сторонами 30.12.2010 року, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось, а з 15 січня 2013 року ТОВ "АВТО ПРОСТО" здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, - наведені позивачем обставини не є підставою для визнання спірної Угоди недійсною.

Що стосується доводів скарги про те, що за ознаками, наданими у визначенні поняття «фінансова послуга», здійснювана відповідачем діяльність має вважатись наданням фінансової послуги і станом на час укладення угоди, на що вказує зміст п. 12 статті 4 спеціального закону, то колегія вважає їх неспроможними з огляду на таке.

Законом встановлено, що кваліфікація (віднесення) певних операцій до фінансових послуг та визначення, чи відповідають певні операції критеріям фінансових послуг, здійснюється лише в порядку, встановленому законом.

При цьому, Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків

фінансових послуг» передбачає два механізму такої кваліфікації: прийняття Верховного Радою України спеціального закону з питання регулювання окремого ринку фінансових послуг та надання висновку уповноваженим органом, яким є Національна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України про віднесення операцій до того чи іншого виду фінансових послуг.

Відповідний закон № 3462-ІУ прийнято Верховною Радою України 02.06.2011р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», яким до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до ч. 1 статті 4 шляхом доповнення пунктом 11-1, яким фінансовими послугами визнано послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Дані зміни набули чинності 09.01.2012р.

Про те, що на час укладення оспорюваної позивачем угоди та до набуття чинності вказаними змінами, внесеними до спеціального закону, яким врегульовано спірні відносини між сторонами у справі, існували висновки Нацкомфінпослуг про віднесення до фінансових послуг, які підлягають ліцензуванню, послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, апелянт доказів не надав.

Зважаючи на вказане, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу позивача необґрунтованою, тому у відповідності до вимог статті 375 ЦПК України залишає її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 08 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: