Дата документу 05.07.2019
Справа № 320/3234/18
Провадження № 2/320/167/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2019 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Горбачової Ю.В.,

з секретарем с/з Луценко П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить звернути стягнення на 1/2 частину майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (квартира, загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м.) передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору № ЗФ (03)301-07 від 20 вересня 2007р., що належала померлому ОСОБА_3 та фактично прийнято спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КФ (03) 301-07 від 20 вересня 2007 р., а саме 148 706,41 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту 110 487,88 грн., заборгованість за відсотками 38 218,53 гр., шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій але не нижче 72 500 грн. та судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2 230,60 грн. Покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 вересня 2007 року між Акціонерним банком «ТАС - Бізнесбанк», правонаступником якого відповідно до статуту є АТ «ТАСкомбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КФ (03) 301-07, та додаткова угода № 1 від 06.02.2008 року, відповідно до яких Банк надав позичальнику кредит у сумі 130 500,00 гривень на задоволення споживчих потреб позичальника строком до 19 вересня 2017 року, а позичальник зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі передбаченого кредитним договором, згідно графіку, який є додатком № 1 до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та банком було укладено іпотечний договір № ЗФ (03) 301-07 від 20 вересня 2007 року. На підставі п.12. цього договору іпотекодавці, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором перед банком передали в іпотеку Банку об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме квартиру загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м. Згідно з п.1.4. іпотечного договору сторони визначили вартість квартири в розмірі 145 000 грн., тобто вартість 1/2 частини 72 500 грн. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі права власності а саме: ОСОБА_1 в розмірі 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1993р., видане ДКП «Мелітопольжитлосервіс», ОСОБА_2 в розмірі 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1993р., видане ДКП «Мелітопольжитлосервіс», ОСОБА_3 в розмірі 1/2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1993р., видане ДКП «Мелітопольжитлосервіс» та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.09.2007 року, видане державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори по 1/4 згідно кожного правовстановлюючого документа. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що позивач дізнався 21.04.2016 року та направив 20.07.2016 року до Мелітопольської державної нотаріальної контори претензію кредитора. Спадкоємцями першої черги від померлого іпотекодавця є відповідачі за цим позовом, а саме ОСОБА_1 донька померлого та ОСОБА_2 дружина померлого. За наявною у позивача інформацією частина квартири, що належала померлому відповідачами не оформлювалася у власність, хоча спадщина фактично ними прийнята. Таким чином, якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі тих доказів, які перебувають в матеріалах судової справи. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Раніше в судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що до 2016 року про смерть іпотекодавця ОСОБА_3 банку не було відомо, а тому звернення з даним позовом вважають у рамках трирічного строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника Павленко М.О. надійшла заява про продовження розгляду справи за його відсутності, проти позовних вимог заперечує. Раніше в судовому засіданні ОСОБА_4 суду поясняв, що банку було відомо про смерть ОСОБА_3 ще у 2013 році, коли розглядалася інша справа в Мелітопольському міськрайонному суді (суддя Калугіна І.О.) про звернення стягнення на предмет іпотеки по цими ж кредитними правовідносинам, на підтвердження чого надав суду копії судових рішень від 29.05.2013 року та від 15.01.2015 року по справі № 815/15953/2012. За таких обставин представник відповідача вважає, що позивачем пропущений строк давності звернення до суду, а тому просить в задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою відео-(звуко)-записувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 20 вересня 2007 р. між Акціонерним банком «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого відповідно до власного статуту є AT «ТАСкомбанк» (надалі - «Позивач, Банк, Іпотекодержатель), та ОСОБА_1 (надалі - «Відповідач-1, Позичальник, Іпотекодавець») було укладено кредитний договір № КФ(ОЗ) 301-07 (надалі - "кредитний договір"), та додаткова угода № 1 від 06.02.2008 p., відповідно до яких Банк надав Позичальнику кредит у сумі 130 500.00 грн. на задоволення споживчих потреб Позичальника строком до 19 вересня 2017 p., а Позичальник зобов`язався погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі передбаченому кредитним договором, згідно графіку, який є додатком № 1 до кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (надалі - «Іпотекодавці») та Банком було укладено іпотечний договір № 30(03)301-07 від 20 вересня 2007 р.

На підставі п.1.2. цього договору Іпотекодавці, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором перед Банком передали в іпотеку Банку об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - «предмет іпотеки, майно»), а саме: квартиру загальною площею 45,1 кв. м., житловою площею 26,7 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 366 від 19.09.2009 року.

Спадкоємцями першої черги після померлого іпотекодавця є відповідачі по справі, а саме ОСОБА_1 - донька померлого та ОСОБА_2 - дружина померлого.

Відповідно до інформації Мелітопольської нотаріальної контори № 1665/01-16 від 04.07.2018 року, наданої на запит суду, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 333/2009. Згідно матеріалів справи, заява про прийняття спадщини за законом, до нотаріальної контори була подана 17.03.2009 року за вх. № 569 дочкою ОСОБА_1 . Згідно довідки УК «КРМЕНЕРГО» від 17.03.2009 року № б/н, спадщину спільним проживанням із спадкодавцем за однією адресо прийняла дружина ОСОБА_2 . Свідоцтва про право на спадщину жодному із спадкоємців не видавались.

В своєму позові Позивач вказує, що про смерть ОСОБА_3 AT «ТАСкомбанк» дізнався 21.04.2016 р. та 20.07.2016 р. направив до Мелітопольської державної нотаріальної контори претензію кредитора, тобто виконав умови ч.2 ст. 1281 ЦК України, а саме «кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги» тобто він своєчасно звернувся до нотаріальної контори з правом вимоги до спадкоємців.

Однак ця обставина спростовується наданими суду доказами, а саме заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по цивільній справі №815/15953/2012 від 29 травня 2013 року за позовом AT «ТАСкомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на ті частки які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В рішенні суду зазначено про факт смерті відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто про те що ОСОБА_3 помер Позивач дізнався ще в 2013 році, коли було ухвалено вищевказане рішення суду. Після ухвалення судом даного заочного рішення позивач звертався з виконавчим листом, виданим на підставі зазначеного рішення, до виконавчої служби, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №46806240 від 13.03.2015 року.

Заперечень щодо даної обставини представник позивача не надав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментам (фактами), які свідчать про порушення прав особи, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту за договорами та звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки пред`явивши 27.04.2018 р. позов, однак позивачу було відомо про смерть ОСОБА_3 , ще у 2013 році, що підтверджується матеріалами справи.

З даним позовом банк звернувся у суд в квітні 2018р., тобто із пропуском трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволені позову. Підстав для поновлення строку суд не вбачає, оскільки доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем не надано.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судовий збір не відшкодовується.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 43, 81, 82, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова