ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 672/557/19
Провадження № 22-ц/4820/1784/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника апелянта адвоката Свіжого О.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 липня 2019 року (суддя Федорук І.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що з серпня 2013 по травень 2017 року вона перерахувала ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 150 доларів США, що станом на 19 листопада 2018 року 279 835,50 грн.

Відповідач набула вказані кошти без достатньої правової підстави, оскільки між нею та ОСОБА_1 відсутні будь-які договірні відносини.

27 березня 2019 року Городоцьким районним судом Хмельницької області було ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 10 150 доларів США за договором позики відмовлено. Проте, судом було встановлено, що відповідно до виписки АТ КБ «Юністрім» №02/18-5909 від 3 грудня 2018 року від імені ОСОБА_2 були відправлені грошові кошти на ім`я ОСОБА_1 в період з 7 серпня 2013 року по 26 травня 2017 року на загальну суму 10 150 доларів США, що свідчить про направлення позивачем на ім`я відповідача грошових коштів періодичними платежами протягом вказаного періоду. Позивач вважає, що обставини, встановлені згаданим рішенням, не можуть бути поставлені під сумнів.

07.05.2019 року позивач надіслала ОСОБА_1 претензію про повернення суми боргу, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_1 10 150 доларів США, що станом на 23.11.2018 року еквівалентно 279 835,50 грн., а також 2 798,36 грн. судового збору.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 липня 2019 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути на її користь з ОСОБА_1 10 150 доларів США, що станом на 23.11.2018 року еквівалентно 279 835,50 грн. та витрати судового збору.

Вважає вказане рішення ухваленим з порушенням норм матеріального права, незаконним та необґрунтованим.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач надавала кошти відповідачу виключно як засіб існування, адже, на переконання апелянта, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України, і набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулось.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові у даній справі у зв`язку з тим, що рішенням від 27.03.2019 року відмовлено у позові. Предметом позову у межах минулої справи є стягнення коштів за договором позики, у даній справі предмет спору інший.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції, що правовідносини між сторонами, щодо передачі коштів, регулюються звичаєм, усталеним в житті українського народу, їх виплата проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. До правовідносин сторін щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави не можуть бути застосовані положення ст. 1215 ЦК України, оскільки спірні кошти не є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї.

Критично апелянтом сприймаються висновки суду першої інстанції про те, що позивач повинна була повідомити набувача, ОСОБА_1 , про необхідність повернення таких коштів і такі правовідносини врегулювати шляхом укладення договору позики. Як зазначено у скарзі, позивачем було надіслано відповідачу претензію про повернення 10 150 доларів США, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Щодо спливу строку позовної давності апелянт зазначає, що хоч відповідачем і заявлено про сплив позовної давності, однак, позивачем було заявлено, що право та охоронюваний законом інтерес його дійсно порушені, і строк позовної давності не сплив. Оскільки позивачем було надіслано відповідачу претензію про повернення суми боргу у травні 2019 року, й тому саме з семиденного строку від дня пред`явлення вимоги розпочинає свій перебіг строк позовної давності у даній справі. Суд повинен був надати оцінку доводам сторін та встановити, чи мала позивач об`єктивну можливість дізнатись про порушення свого права до спливу строку для звернення за захистом до суду і чи можливо було при цьому встановити наявність підстав для визнання незаконними дій відповідача з огляду на презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав у разі не доведення протилежного.

Також за доводами апеляційної скарги позивачем було заявлено відвід суду, який всупереч нормам ЦПК України було розглянуто суддею одноособово.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 липня 2019 року залишити без змін як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає скаргу необґрунтованою, її доводи надуманими, безпідставними, беззмістовними та такими, що ґрунтуються лише на цитуванні норм процесуального та матеріального закону. Твердження та доводи апеляційної скарги є суперечливими як між собою, так і суперечать зайнятій позивачем позиції в цілому.

Суму коштів, що просить стягнути позивач, остання перераховувала відповідачу в якості допомоги сім`ї свого сина ОСОБА_3 , дружиною якого відповідач була на той час.

Позивач обґрунтовувала позовні вимоги досудовою вимогою від 07.05.2019 року про стягнення коштів за договором позики, проте водночас позивач наполягає на тому, що спірні кошти передала відповідачу безпідставно.

Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням, лише підтверджують спрямованість волевиявлення та добровільність дій ОСОБА_2 на передачу коштів в якості допомоги сім`ї свого сина.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Аналіз ст. 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

П.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено добросовісність.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

В силу вимог ч. 1 ст. 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 в період з 07.08.2013 року по 25.05.2017 року перерахувала на ім`я ОСОБА_1 грошові кошти періодичними платежами на загальну суму 10150 доларів США, що підтверджується листом АТ КБ «Юністрім» №02/18-5909 від 03.12.2018 року (а. с. 18-20).

З рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 20.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 19.01.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а. с. 58). Даним рішенням шлюб між ними розірвано.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що систематичність, періодичність та тривалий переказ коштів не можуть свідчити про безпідставність набуття відповідачем грошових коштів від позивача.

Досудова вимога від 07.05.2019 року, направлена позивачем відповідачу, згідно якої ОСОБА_2 просила ОСОБА_1 повернути кошти в сумі 10150 доларів США, на думку суду, не є належним доказом в підтвердження позовних вимог. Зобов`язальні відносини регулюються спеціальними інститутами цивільного права і не можуть регулюватися нормами права, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням майна. Про необхідність повернення коштів позивач повинна була повідомити набувача ОСОБА_1 , до відправлення коштів, такі відносини слід було врегулювати шляхом укладення договору позики.

Права позивача в спірних правовідносинах, за висновками суду, не були порушені, оскільки грошові кошти в сумі 10150 доларів США ОСОБА_2 добровільно перерахувала ОСОБА_1 в якості батьківської допомоги, в період перебування ОСОБА_1 із сином ОСОБА_2 ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі.

Спірні цивільні відносини, за висновками суду, регулюються звичаєм, усталеним в житті українського народу, - надання батьками матеріальної допомоги дітям безоплатно. Доказів недобросовісної поведінки ОСОБА_1 щодо отримання від ОСОБА_2 спірних грошових коштів позивач, її представник, в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надали.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України, і набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, і що важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулось, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Незгода апелянта з висновками суду першої інстанції про відмову в позові у даній справі у зв`язку з тим, що рішенням від 27.03.2019 року відмовлено у позові, що предметом позову у межах минулої справи було стягнення коштів за договором позики, у даній справі предмет спору інший, є необґрунтованою. Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Не може бути підставою для скасування рішення суду незгода апелянта з висновками суду першої інстанції, що позивач надавала кошти відповідачу виключно як засіб існування. Доказів іншого позивач не надала. Позивач не довела факт безпідставного набуття або збереження відповідачем коштів. Обставини справи підтверджують пояснення відповідача про підстави передачі коштів виключно як засіб існування сім`ї сина.

Твердження апелянта, що нею було надіслано відповідачу претензію про повернення 10 150 доларів США, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення, не є підставою для задоволення позову. Звернення з претензією до відповідача про повернення коштів, на думку апеляційного суду, не є правомірним, оскільки між сторонами відсутні зобов`язальні (договірні) правовідносини.

Доводи апелянта, що суд повинен був надати оцінку доводам сторін та встановити, чи мала позивач об`єктивну можливість дізнатись про порушення свого права до спливу строку для звернення за захистом до суду, апеляційний суд до уваги не бере як безпідставні.

Посилання апелянта, що нею було заявлено відвід суду, який всупереч нормам ЦПК України було розглянуто суддею одноособово, не підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з протоколу судового засідання представником позивача відводу не заявлено (а. с. 83-85).

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк