Постанова

Іменем України

27 червня 2019 року

м. Київ

справа № 166/1005/18

провадження № 61-5161св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року у складі судді Ляха В. І. та постанову Волинського апеляційного суду від 24 січня 2019 року у складі колегії суддів: Киці С. І., Данилюк В. А., Русинчука М. М.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами шляхом визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка залишила їй у спадок житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2010 року за нею визнано право власності на вказаний будинок в порядку спадкування.

03 вересня 2015 року вона зареєструвала в установленому законом порядку право власності на будинок. На час реєстрації права власності у будинку проживали її племінниця ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_2 , які вселилися у будинок з дозволу попереднього власника - її матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її племінниця померла. Після її смерті чоловік продовжує проживати у будинку.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 створює їй перешкоди у користуванні будинком, при цьому він не є членом її родини чи наймачем будинку, добровільно відмовляється звільнити будинок та його проживання у будинку порушує її права як власника, позивач просила суд задовольнити її вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Усунуто перешкоди позивачу в користуванні будинком з господарськими будівлями та спорудами шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування спірним будинком, позбавивши його права користування житлом, виселивши його з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , знявши з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не є членом сім`ї власника житла та наймачем будинку, а отже наявні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Волинського апеляційного суду від 24 січня 2019 року рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про виселення зі зняттям з реєстрації та залишив в цій частині рішення суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, апеляційний суд виходив з того, що власник має право на усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом виселення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з таким вирішенням спору,ОСОБА_2 подав касаційну скаргу в якій, просить поновити строк на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, пропущений з поважних причин та посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, не встановили, які саме перешкоди чиняться позивачу в реалізації нею права як власника та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Вирішуючи спір, суди не застосували до спірних правовідносин норми статті 47 Конституції України та частини четвертої статті 9 і статті 116 Житлового кодексу Української РСР.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2019 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року та постанови Волинського апеляційного суду від 24 січня 2019 року рішення.

Відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами шляхом визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Витребувано з Ратнівського районного суду Волинської області зазначену цивільну справу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди попередніх інстанцій встановили, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У будинку з 01 серпня 2008 року зареєстрований та проживає ОСОБА_2

Відповідач не є членом родини позивача, вселився в будинок за згодою попереднього власника, договір найму житла не укладався.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Аналіз положень глави ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов'язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач, не будучи членом сім`ї власника проживає у спірному будинку, тобто набув право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильними є висновки судів першої та апеляційної інстанційпро наявність передбачених законом підстав для усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні власністю.

Доводи, наведені на обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року та постанови Волинського апеляційного суду від 24 січня 2019 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 24 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

Є. В. Краснощоков