КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа №753/15535/18

05 липня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Суханової Є.М.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року про відмову в поновленні пропущеного процесуального строку та повернення позовної заяви, постановлену під головуванням судді Цимбал І.К., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

13 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва (не введеного в експлуатацію житлового будинку) та на 1/2 частину земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

16 березня 2019 року ОСОБА_1 , як третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету, надіслала до суду позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 3/4 частини будівельних матеріалів та конструктивних елементів, що були використані при будівництві двоповерхового садового будинку, який є об`єктом незавершеного будівництва , площею 179 кв. м. та навісу площею 51,4 кв. м. , розташованих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 " в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 .

29 березня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Лебединською Н.С. подано клопотання про поновлення строків на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, мотивоване тим, що ОСОБА_1 не була повідомлена про наявність спору між сторонами у даній справі, оскільки відповідач не повідомляв її про розгляд даної справи через її хворобу та сподівався на укладення мирової угоди з позивачкою .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Лебединської Надії Сергіївни про поновлення строку для подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності. Позов ОСОБА_1 повернуто представнику.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 надіслала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року, поновити строк на подання позову третьої особи із самостійними позовними вимогами та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що вона не брала участі у даній справі, проте оскаржуваною ухвалою вирішено питання про її права, інтереси та обов`язки, оскільки їй відмовлено в поновленні строку на подання позову, як третьої особи з самостійними позовними вимогами щодо предмету спору. Зазначала, що відповідач у справі ОСОБА_3 до січня 2019 року не повідомляв її про даний спір через наявність у неї онкологічного захворюванню та намагався вирішити спір з колишньою дружиною мирним шляхом в позасудовому порядку. В січні 2019 року, коли було закінчено підготовчий розгляд справи, вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка (будівельних матеріалів, використаних для будівництва спірного садового будинку) і, отримавши відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у найближчому судовому засіданні у даній справі- 29.03.2019 року подала позовну заяву. Послалась, що не погоджується з висновком суду про те, що їй було відомо про наявність спору щодо незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки, оскільки відповідачем ОСОБА_3 було надано до справи довідку про її доходи та виписки з її банківських рахунків, так як відповідач не повідомляв її про мету отримання зазначених документів. Також безпідставним є висновок суду про те, що її дії щодо звернення з клопотанням про поновлення строку на подання позову, як третьої особи із самостійними вимогами, свідчать про затягування розгляду даної справи. Зауважила, що договір про надання їй правової допомоги адвокатом Лебединською Н.С. було укладено в лютому 2019 року, тому в неї не було підстав для подання позову від її імені до закінчення підготовчого засідання.

У відповідності до вимог статті 353, 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову в поновленні або продовженні пропущеного процесуального строку та повернення позовної заяви, що є об`єктом апеляційного оскарження, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 в якому просила суд: визнати об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати за нею право власності на Ѕ частину зазначеного об`єкта незавершеного будівництва та на Ѕ частину земельної ділянки, що розташована адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,1га.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 29 жовтня 2018 року.

У судовому засіданні 26.12.2018 року відповідачем ОСОБА_3 було заявлено усне клопотання про залучення до участі у справі третьої особи ОСОБА_1 , в задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено протокольною ухвалою суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.12. 2018 року призначено справу до розгляду по суті.

16 березня 2019 року ОСОБА_1 надіслала до суду позовну заяву, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 3/4 частини будівельних матеріалів та конструктивних елементів, що були використані при будівництві двоповерхового садового будинку, який є об`єктом незавершеного будівництва, площею 179 кв. м. та навісу площею 51,4 кв. м. , розташованих на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_4 .

Позовна заява була мотивована тим, що їй не було відомо про наявність в провадженні суду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна - садового будинку та земельної ділянки, тому просила повернутися до стадії підготовчого засідання для розгляду питання про прийняття її позову. Зазначила, що з 2001 року по 2014 рік вона разом з чоловіком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3 здійснювали будівництво спірного садового будинку спільними зусиллями та коштами. У 2014 році сторони у справі очікували на народження дитини, тому нею та її чоловіком було вирішено надати побудований будинок для проживання їх сина з невісткою, які, в свою чергу, за власні заощадження зробили внутрішні косметичні оздоблювальні роботи в будинку та вселились в нього.

У зв`язку з наведеним просила суд: визнати, що будівельні матеріали та конструктивні елементи на орієнтовну суму 1 322 892, 43 грн., які в період з 2001 року по жовтень 2014 року (включно), були використані при будівництві 2-х поверхового садового будинку, який є об`єктом незавершеного будівництва, площею 179 кв.м. (літ.А) та навісу площею 51,4 кв.м. (літ. Б) на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , СДТ Стадне, є об`єктом спільної власності її та її чоловіка ОСОБА_4 , як такі, що були набуті в період шлюбу між ними; визнати за нею право власності на ѕ будівельних матеріалів та конструктивних елементів спірного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

29 березня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Лебединською Н.С. подано клопотання про поновлення строків на подання позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, мотивоване тим, що ОСОБА_1 не була повідомлена про наявність спору між сторонами у даній справі, оскільки відповідач її не повідомляв через хворобу та сподівався на укладення між ним та позивачкою у справі мирової угоди.

Відмовляючи в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Лебединської Надії Сергіївни про поновлення строку для подання нею позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та, повертаючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропустила строк для подачі позову, як третя особа з самостійними вимогами, визначений ч.1 ст.52 ЦПК України, оскільки підготовче засідання у даній справі було закрито 26.12.2018 року, обставини, зазначені в клопотанні, які зумовили пропуск строку судом визнано неповажними.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та вимогам цивільного процесуального законодавства, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 52 ЦПК України передбачено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Як вбачається з матеріалів справи підготовчі засідання у справі проводилися з 29.10.2018 року по 26.12.2018 року.

Позов подано ОСОБА_1 , як третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, 29 березня 2019 року, тобто з пропуском строку, визначеного ч.1 ст.52 ЦПК України.

29 березня 2019 року представником ОСОБА_1 адвокатом Лебединською Н.С. подано клопотання про поновлення строків на подання позовної заяви ОСОБА_1 .

Частинами 1-6 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення строку для подання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності та, повертаючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підстави для поновлення строку відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не була залучена до участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності.

Відомості про її обізнаність щодо наявності в провадженні суду даної справи матеріали справи не містять.

Разом з тим, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 та його представник Лебединська Н.С. просили залучити ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи.

Проте на виконання положень ч.4 ст.53 ЦПК України, заявниками не було подано суду письмової заяви із зазначенням підстав на яких належить залучити до участі у справі третю особу ОСОБА_1 .

У свою чергу, статтею 54 ЦПК України визначено наслідки незалучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Так у відповідності до ч.1 вказаної статті, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

З огляду на те, що відповідачем, який є сином ОСОБА_1 , та його представником не було виконано вимоги ч.4 ст.53 ЦПК України та не подано письмової заяви про залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, а також сторонами не виконано вимоги ч.1 ст.54 ЦПК України щодо сповіщення третьої особи про відкриття провадження у справі, що призвело до несвоєчасного звернення ОСОБА_1 до суду з позовом третьої особи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення ОСОБА_1 передбачених ч.1 ст.52 ЦПК України строків подання позову третіми особами, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для поновлення процесуального строку для вчинення такої процесуальної дії.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не була повідомлена відповідачем про наявність в суді спору між ним та ОСОБА_2 через її хворобу та сподівання на укладення мирової угоди між позивачкою та відповідачем, колегія суддів вважає безпідставними, так як ні до клопотання про поновлення строку, ні до апеляційної скарги не було додано доказів на підтвердження вказаних обставин. Не надано суду і доказів того, що через хворобу ОСОБА_1 не могла звернутися до суду з даним позовом як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору до закінчення підготовчого провадження у даній справі.

Вірним є висновок суду першої інстанції про те, що прагнення відповідача укласти мирову угоду, що обумовлювало неповідомлення ним ОСОБА_1 про наявність судового спору у даній справі, не може вважатися поважною причиною пропуску строку, визначеного ч.1 ст.52 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку та, як наслідок, про повернення позовної заяви третьої особи.

З наведених вище підстав колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про наявність поважних причин пропуску строку для подання позову третьої особи та роз`яснюється право ОСОБА_1 на подачу окремого позову та в подальшому на заявлення клопотання про об`єднання позовів. Також звертає увагу на положення ч.2 ст. 54 ЦПК України, якою передбачено, що в разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред`явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред`явленого цією третьою особою до такої сторони.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в частині повернення позовної заяви може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: