Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 753/1233/15-ц

провадження №61-12938св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_5 , на заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 липня 2015 року в складі судді Даниленко В. В. та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року в складі колегії суддів: Сліпченка О. І., Сержанюка А. С., Сушко Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просила позбавити відповідачів батьківським прав щодо дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі по ј частини всіх заробітків (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття з кожного, а також призначити її опікуном над неповнолітньою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою відповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з жовтня 1998 року по 04 лютого 2000 року.

ОСОБА_6 є її онукою та з січня 2010 року проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, батьки дитини самоусунулися від виконання батьківських обов`язків щодо дочки, не беруть участі у її вихованні, не піклуються про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток.

Враховуючи наведене, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 07 липня 2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року, позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Призначено ОСОБА_1 піклувальником неповнолітньої ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно починаючи з 19 січня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття з кожного.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що неповнолітня ОСОБА_6 позбавлена батьківського піклування, її батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини та її утриманням займається позивач ОСОБА_1 .

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного судуз касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального, просив скасувати заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові повістки та копія заочного рішення у справі направлялися судом на адресу, яка не є адресою його місця проживання чи реєстрації, відтак йому не було відомо про розгляд судом цієї справи. Позбавлення його батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6 є безпідставним, оскільки він жодних аморальних поступків відносно дитини та сім`ї не вчиняв, його участі у вихованні дитини перешкоджала колишня дружина та її матір - позивач у справі. Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач підтвердила, що він регулярно спілкувався з дитиною, вітав її з днем народження, дарував подарунки, намагався брати участь у її вихованні. В подальшому позивач забрала дитину у матері та почала проживати з нею окремо, перешкоджаючи батьку у спілкуванні з нею.

Зазначав, що характеризується позитивно, не страждає на алкоголізм та наркоманію, має достатній рівень грошового забезпечення.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, що судами враховано не було.

Судові рішення в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , стягнення з неї аліментів та призначення опікуна в касаційному порядку не оскаржувалися та не переглядаються.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

05 серпня 2019 року справа № 753/1233/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з жовтня 1998 року по 04 лютого 2000 року. Позивач є бабусею ОСОБА_6

З січня 2010 року дитина проживає разом з ОСОБА_1 , знаходиться на її утриманні.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 19 березня 2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка створила всі необхідні умови для розвитку та проживання неповнолітньої дитини, піклується про неї та матеріально забезпечує, від чого свою чергу ухиляються батьки дитини, а тому орган опіки та піклування вважає з доцільне позбавити батьківських прав відповідачів відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України.

Так згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

ОСОБА_3 у касаційній скарзі посилався на відсутність підстав для позбавлення батьківських прав з огляду на те, що позивач умисно перешкоджала йому у спілкуванні та участі у вихованні дитини.

Задовольняючи позов в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав суди не врахували, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена; належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки позивачем не надано, а тому суди дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення судом першої інстанції рішення) одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки слід відмовити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, однак судами неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржувані судові рішення в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та стягнення з нього аліментів підлягають скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_5 , задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07 липня 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 червня 2019 року в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав та стягнення з нього аліментів скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов