Справа № 301/2831/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2019 р.

Іршавський районний суд

Закарпатської області

в складі:

головуючого - судді Золотар М.М.

при секретарі - Фанта А.В.

за участю:

позивачки - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Іршавської районної ради про визнання протиправним та скасування дозволу на початок будівельних робіт,-

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2018 грудня ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_4 , Іршавської районної ради про визнання протиправним та скасування дозволу на початок будівельних робіт.

Посилається, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , та будинку з господарськими будівлями, що на ній розташовані.

Суміжним землекористувачем її домоволодіння є ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на будинок за вказаною адресою ОСОБА_4 набула в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 травня 1996 року, запис в реєстрі державного нотаріуса Іршавської державної нотаріальної контори Закарпатської області Іванишинець В.І. за №2929.

Згідно з відповіддю архівного відділу Іршавської районної державної адміністрації на запит 21 травня 1996 року Виконавчий комітет Іршавської міської ради народних депутатів рішенням №73 надав ОСОБА_4 дозвіл №3 на двохповерхову добудову до власного житлового будинку господарсько-побутових приміщень та двох житлових кімнат по АДРЕСА_2 , гаража.

На підставі вказаного дозволу відділом містобудування та архітектури Іршавської районної ради 04 вересня 1996 року ОСОБА_4 видано будівельний паспорт.

21 лютого 2000 року відділом будівництва та архітектури Іршавської районної ради видано дозвіл на початок виконання будівельних робіт №3 на підставі спірних дозволу виконавчого комітету Іршавської міської ради народних депутатів від 21 травня 1996 року та будівельного паспорту.

Вважає будівельний паспорт №3 від 04 вересня 1996 року, виконаний та виданий відділом містобудування та архітектури Іршавської районної ради з порушенням вимог ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень».

Згідно з даними архівного відділу ОСОБА_4 14 грудня 1995 року звернулася до Іршавської міської ради Закарпатської області з заявою про надання їй дозволу на будівництво гаража на місці старого сараю та літньої кухні на місці старої, яка перебуває в аварійному стані.

21 травня 1996 року виконавчим комітетом Іршавської міської ради народних депутатів (надалі - ВК Іршавської міської ради) рішенням за №73 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_4 на двохповерхову добудову до власного житлового будинку господарсько-побутових приміщень, гаража та двох житлових кімнат по АДРЕСА_2» надає їй дозвіл на :

двохповерхову добудову до власного житлового будинку господарсько-побутових приміщень;

двох житлових кімнат по АДРЕСА_2 ;

гаража.

Однак, будівельний паспорт №3 від 04 вересня 1996 року, що розроблений та виданий відділом містобудування та архітектури Іршавської районної ради на підставі ніби-то вищезазначеного рішення ВК Іршавської міської ради, не відповідає такому рішенню, оскільки будівельний паспорт містить лише:

проект гаражу;

літньої кухні (одноповерхової)

господарського приміщення для приготування корму (одноповерхової). Проектних рішень та планів щодо двохповерхової добудови до власного житлового будинку та двох житлових кімнат спірний будівельний паспорт не містить.

Дозвіл №3 відділу містобудування та архітектури Іршавської районної ради, яким ОСОБА_4 дозволено приступити до будівництва гаража та господарсько-побутових приміщень за проектом 194-24-141 на підставі того ж рішення ВК Іршавської міської ради, завізовано та видано забудовнику лише 21 лютого 2000 року. Вказаним дозволом на забудовника покладено відповідальність дотримання за порушення проекту, за якість будівельних робіт та правильність розміщення будівель на ділянці згідно із затвердженим планом.

Окрім того, головним архітектором Іршавського району на ситуаційному плані забудови земельної ділянки зазначено, що ним погоджується будівельний паспорт при умові погодження службою Держпожежнагляду.

Про наявність такого погодження позивачці не відомо.

Згідно з відповіддю Іршавської міської ради від 20 листопада 2018 року за №02-20/3090 копії будівельного паспорта та рішень ВК Іршавської міської ради у ради відсутні.

Архівним відділом Іршавської РДА відповіддю від 26 листопада 2018 року за №655/01-13 повідомлено, що будівельна документація знаходиться у відділі архітектури та містобудування Іршавської РДА.

Іршавська РДА 21 листопада 2018 року своєю за №02-33/1951 повідомила, що реєстраційні справи з оформлення дозволів на початок виконання будівельних робіт, видані структурними підрозділами райдержадміністрації до 2008 року, передані територіальним органам Державної архітектурно-будівельної інспекції.

Однак, згідно із доступними окремими матеріалами спірного будівельного паспорту запроектоване розміщення гаражу не відповідає вимогам ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень» (надалі - ДБИ 360-92**), затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року за №44 зі замінами, які діяли на момент видачі Відповідачу 1 будівельного паспорта.

Так, згідно із пунктом 3.25* протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1).

Відповідно до пункту вказаного додатку «Протипожежні вимоги» протипожежні відстані між житловими, громадськими, адміністративно-побутовими будинками із ступенем вогнестійкості будинку І-ІП слід приймати 6-8 м.

Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Вказані порушення виявлені експертом Бесагою О.П. на місцевості при обстеженні об`єкта незакінченого будівництвом (гаражу). Очевидно, що згідно з висновком експерта Відповідачка порушила вказані вимоги, оскільки нею збудовано гараж на відстані 0,76 м до стіни будинку Позивача.

Окрім того, експертом при обстеженні об`єкту на місцевості встановлено, що будівля гаражу збудована без відповідної документації та з порушенням протипожежних вимог в частині дотримання протипожежних розривів, визначених ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», вимог ДСТУ Б В.2.5-38 «Улаштування блискавозахисту будівель і споруд», виявлено виноградну лозу, яка розміщена на відстані 0,65 м від краю фундамента будинку Позивача, що є порушенням вимог ДБН 360-92** (п. 5.12, табл. 5.2), що викладено ним у звіті про проведення технічного обстеження Додаток №3).

Такий висновок експерта підтверджується рядом висновків територіального органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій, управління містобудування та архітектури Закарпатської ОДА.

Державні будівельні норми поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих міських і сільських поселень України.

Ці норми обов`язкові для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських об`єднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень.

Очевидним є те, що і проект розміщення, і будівництво гаражу не відповідають вимогам ДБН.

Дозвіл №3 виданий відділом містобудування та архітектури Іршавської РДА 21 лютого 2000 року з порушенням вимог Закону України «Про основи містобудування» та ДБН А 3.1-2-93 «Порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт».

Відповідно до пункту 1.1. ДБН А 3.1-2-93 «Порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», що затверджені наказом Мінбуд архітектури України від 10 серпня 1993 року за №136 та введені в дію з 01 січня 1994 року, дозвіл на будівництво є юридичним документом, що посвідчує право забудовника та генпідрядчика на виконання будівельних робіт, їх фінансування, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж видачу ордерів на земляні роботи 1.2. Дозволи забудовникам (замовникам) на виконання робіт з будівництва видаються органами державного архітектурно-будівельного контролю України (далі -держархбудконтролю).

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про основи містобудування» в ред., чинній на дату видачі дозволу, забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому земельним законодавством, та одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

Зокрема відповідно до вимог розділу 2 вказаного ДБН для одержання дозволу на виконання будівельних робіт забудовник (замовник) повинен подати до органу держархбудконтролю документ, що посвідчує право забудовника (замовника) на користування (власність) земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт (будова).

Оскільки позивачці відомо, що станом на 07 грудня 2018 року ОСОБА_4 не оформлено право користування чи власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , то очевидно, що спірний дозвіл №3 від 21 лютого 2000 року надано Іршавською районною радою незаконно.

Крім того, відповідно до пункту 1.2. вказаного ДБН дозволи забудовникам (замовникам) на виконання робіт з будівництва видаються органами державного архітектурно-будівельного контролю України (далі - Держархбудконтролю).

Всупереч цьому припису дозвіл на виконання будівельних робіт ОСОБА_4 видано відділом містобудування та архітектури Іршавської РДА.

Так, згідно з нормою частини першої статті 13 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції місцевих державних адміністрацій у сфері містобудування на відповідних територіях належить не видача (надання), а встановлення порядку надання дозволів на проведення цих робіт.

Невідповідність проектної та дозвільної документації вимогам ДБН має наслідком їх незаконність та скасування.

Про протиправність будівельного паспорта повідомлено експертом після обстеження ситуації на місцевості в липні 2018 року та співставлення з планами будівельного паспорта, які стали нам доступні при ознайомленні в жовтні 2018 року з матеріалами справи №301/119/18 та отриманні копії окремих аркушів будівельного паспорта, виданого ОСОБА_4 ..

Експертом встановлено, що порушення норм ДБН при виконанні ОСОБА_4 будівельних робіт на місцевості є наслідком проектування споруд, виконаних проектувальниками Відділу архітектури та містобудування Іршавської районної ради Закарпатської області з порушеннями ДБН 360-93 ** .

Оскільки про порушення норм ДБН проектантами та органом державної влади, що видав протиправно ОСОБА_4 дозвіл на виконання будівельних робіт, позивачка дізналась в жовтні 2018 року після перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, просить вважати пропуск строку на звернення до суду за захистом порушених прав з поважних причин.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з мотивів, наведених у заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити з підстав, зазначених у відзиві, де вказала, що дозвіл на будівництво гаража не порушує жодних прав позивачки. Зазначений Дозвіл нею отримано у 1996 році та у 1996 році розпочато будівництво спірного гаража. Будівництво гаража розпочато на підставі рішення Іршавського міськвиконкому № 73 від 21 травня 1996 року, Дозволу архітектури № 3 від 21 лютого 2000 року, будівельного паспорту на будівництво господарсько-побутових будівель, розробленого Іршавським районним архітектором . Прив`язку гаражу до існуючих будівель на своїй земельній ділянці та до межі сусідніх земельних ділянок нею здійснено згідно ситуаційного плану, розробленого госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро та погодженого з головним архітектором Іршавського району .

На момент отримання спірного Дозволу та початку будівельних робіт позивачка не була власницею дворогосподарства № АДРЕСА_2 . Власниками дворогосподарства були її батьки - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які у листопаді 2004 року подарували ОСОБА_1 , належний їм житловий будинок АДРЕСА_2 , що стверджено приєднаною позивачкою копією Договору дарування житлового будинку, наданого позивачкою.

На момент отримання позивачкою в дарунок будинку АДРЕСА_2 , будівництво гаража було розпочато і зараз він перебуває в такому ж стані, як і в 2004 році - на момент набуття позивачкою права власності на будинок АДРЕСА_2. Попередні власники будинку АДРЕСА_2 (подружжя ОСОБА_11), який зараз належить позивачці, не заперечували проти будівництва гаража, не мали претензій до його місця розташування, висотності, відстані, на якій він розташований від їхнього будинку. Між нею та подружжям ОСОБА_11 не було жодних судових спорів з цього приводу.

Прийнявши від подружжя ОСОБА_11 в дар житловий будинок, позивачка стала правонаступницею всіх прав та обов`язків попередніх власників по даному будинку. Отже, якщо попередніх власників влаштовувало місце розташування гаража, то позивачка не може мати жодних претензій до його місця розташування.

На момент розпочатої будівництва гаража жодних порушень технічних норм та вимог чинного законодавства не було, що було стверджено листом Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області № 08-11/1165-7 від 30 жовтня 2014 року, направленого на адресу Іршавської міської ради. Цю обставину встановлено та стверджено рішенням Закарпатського апеляційного суду від 05 березня 2015 року у справі № 5341/22-ц 777/667/15.

В цьому ж рішенні Апеляційного суду зазначено, що з вище наведених підстав колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не приймає до уваги лист Іршавського районного відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області № 43 від 16 січня 2015 року.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року є доказом того, що позивачка у 2014 році зверталась до Іршавського районного суду з позовом про вирішення спору про законність будівництва гаража і спірний Дозвіл на його будівництво був предметом розгляду суду. При розгляді даного спору не було виявлено жодних порушень будівельних норм і правил забудови земельної ділянки.

Цим же рішенням Апеляційного суду встановлено, що гараж збудовано законно.

За таких обставин вважає, що Дозвіл на право побудови гаража жодним чином не порушує право позивачки та нею не доведено порушення свого права. Позивачка повинна поважати рішення суду у попередній справі.

Про вказаний Дозвіл на будівництво позивачка знала, про що свідчить Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року у справі у справі № 5341/22-ц/777/667/15, з позовом по якій вона зверталась до суду у 2014 році, та інші додані нею докази. З цієї підстави відсутні поважні причини для поновлення їй строків звернення в суд з даним позовом.

Просила відмовити позивачці у поновленні строків позовної давності для звернення в суд з позовом по даній цивільній справі та у задоволенні позову.

Представник відповідача Іршавської районної ради Симканинець В.А. в судове засідання не з`явився, а подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі поданого відзиву, де просив у задоволені позову відмовити, оскільки він є безпідставним, необґрунтованим. У позовній заяві позивач зазначає, що 04 вересня 1996 року відділом містобудування та архітектури Іршавської районної ради видано ОСОБА_4 будівельний паспорт № 3.

Відповідно до Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» 1996 році був виконавчий комітет районної Ради народних депутатів, а не як зазначає позивач - Іршавська районна рада, яка була сформовано тільки у 1997 році.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відділом містобудування та архітектури Іршавської РДА видано з порушенням дозвіл № 3 від 21 лютого 2000 року. Хоча просить скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт № 3, протиправно виданий 21 лютого 2000 року ОСОБА_4 відділом містобудування та архітектури Іршавської районної ради народних депутатів щодо забудови гаража та господарсько-побутових приміщень по АДРЕСА_2 .

Разом з тим, хочеться зауважити, що у структурі Іршавської районної ради відділу містобудування та архітектури не було і не має.

Але разом з тим, відповідно до частини 3 Указу Президента України від 24 липня 1995 року № 640/95 «Про обласні, Київську та Севастопольську міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації» державні адміністрації є правонаступниками виконавчих комітетів відповідних Рад щодо їх зобов`язань, прав та обов`язків.

Відповідно до статей 2 і 3 Указу Президента України № 70/99 від 27.01.99 «Про положення про місцеву державну адміністрацію» місцева державна адміністрація є правонаступником виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів щодо прийнятих ними рішень, узятих зобов`язань та покладених на них законодавством обов`язків у тій їх частині, яка не суперечить Закону України "Про Представника Президента України" та Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування».

З вище наведеного випливає, що позивачем неправильно визначено належного відповідача.

Оскільки, у позовній заяві йде мова про скасування будівельного паспорту на будівництво господарсько-побутових будівель АДРЕСА_2 протиправно виданий ОСОБА_4 відділом будівництва та архітектури Іршавської районної ради 04 вересня 1996 року, та дозвіл на виконання будівельних робіт №3, виданий 21 лютого 2000 року відділом будівництва та архітектури Іршавської районної ради народних депутатів року, у прийнятті якого Іршавська районна рада участі не брала, а відповідно до вище зазначених норм правонаступником виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів щодо прийнятих ними рішень, узятих зобов`язань та покладених на них законодавством обов`язків є місцева державна адміністрація, то відповідно не може бути належним відповідачем по даній справі Іршавська районна рада.

Також, хочеться звернути увагу на те, що позивачем пропущений строк позовної давності, який просив застосувати.

Заслухавши пояснення сторін, до слідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , та будинку з господарськими будівлями, що на ній розташовані.

Право власності на будинок АДРЕСА_1 вона набула на підставі договору дарування від 09.11.2004 року (а.с. 16).

Суміжним землекористувачем її домоволодіння є відповідачка ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , яка набула право власності в порядку спадкування, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 травня 1996 року, запис в реєстрі державного нотаріуса Іршавської державної нотаріальної контори Закарпатської області Іванишинець В.І. за №2929.

Згідно з рішення від 21 травня 1996 року Виконавчий комітет Іршавської міської ради народних депутатів рішенням №73 ( а. с. 25) надав ОСОБА_4 дозвіл №3 на двохповерхову добудову до власного житлового будинку господарсько-побутових приміщень та двох житлових кімнат по АДРЕСА_2 , гаража.

На підставі вказаного дозволу відділом містобудування та архітектури Іршавської районної ради 04 вересня 1996 року ОСОБА_4 видано будівельний паспорт.

21 лютого 2000 року відділом будівництва та архітектури Іршавської районної ради видано дозвіл на початок виконання будівельних робіт №3 на підставі рішення виконавчого комітету Іршавської міської ради народних депутатів від 21 травня 1996 року ( а.с. 26).

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на звіт фізичної особи-підприємця експерта Бесага О.П. від 04.06.2018 року, який, як вбачається з його змісту, проведений у іншій справі, тому він не відповідає вимогам ст. ст. 77 та 78 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів, і суд до уваги його не бере.

Окрім того, позивачка зі схожими позовними вимогами у 2014 році вже зверталася до Іршавського районного суду і апеляційної інстанцією 05 березня 2015 року ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , де третя особи Іршавська міська рада, відділ архітектури та містобудування Іршавського району, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про усунення перешкод у користування домоволодінням та земельною ділянкою ( а. с. 106-109), яким зобов`язано відповідачку перенести кролятник, у решті позову відмовлено.

Серед іншого вимоги позивачка у даній справі стосувалися й зобов`язання відповідачки перенести гараж на відстань від її житлового будинку згідно норм ДБН, санітарних та протипожежних норм.

Апеляційний судом Закарпатської області зазначеним рішенням встановлено, що спірний гараж у своєму господарстві відповідачка будує на підставі рішення Іршавського міськвиконкому №73 від 21 травня 1996 року, дозволу архітектури №3 від 21 лютого 2000 року, будівельного паспорту на будівництво господарсько-побутових будівель, розробленого Іршавським районним архітектором. В даний час він недобудований, у зв`язку з чим в експлуатацію не зданий.

При цьому прив`язку гаражу до існуючих будівель на своїй земельній ділянці та до межі ділянки попередніх суміжних землекористувачів (подружжя ОСОБА_11) відповідачка здійснила згідно ситуаційного плану розроблено госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро, та погодженого з головним архітектором Іршавського району.

Про відсутність будь-яких порушень технічних норм та вимог чинного законодавства з боку відповідачки при будівництві гаражу повідомила і інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області листом № 08-11/1165-7 від 30 жовтня 2014 року на адресу Іршавської міської ради.

Враховуючи цей висновок, а також рішення міськвиконкому №73, яким не передбачалось погодження будівельного паспорту щодо гаражу з органами ДНС України, колегія не приймає до уваги лист Іршавського районного відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області №.43 від 16 січня 2015 року.

При доведеності цих обставин рішення суду в частині відмови у вимогах про перенесення гаражу зміні чи скасуванню не підлягає.

З планів та ескізів забудов земельних ділянок видно, що розміри ділянок з боку вулиці Шевченка м. Іршава були і є занадто малими, що виключало можливість дотримання забудовниками норм ДБН 360-92 містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень фасадна частина ділянки позивачки - 13,88м, відповідачки - відповідно 13,48м).

Така конфігурація земельних ділянок призвела до щільності їх забудови попередніми власниками житловими будинками та господарськими спорудами. Наприклад, житловий будинок позивачки знаходиться впритул до суміжної межі, тобто земельної ділянки відповідачки, а отже ця відстань не відповідає нормативам чинних ДБН .

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 77, 78, 81, 82, 89, 149, 150, 153, 263-265, 268, 272, 273, 280, 281-285 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Іршавської районної ради про визнання протиправним та скасування дозволу на початок будівельних робіт відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 03.07.2019 року.

Головуючий: М. М. Золотар