ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №592/14672/19

Номер провадження 22-ц/816/4982/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Ткачук С. С. , Орлова І. В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лук`яненка Олеся Валерійовича

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2019 року про повернення позовної заяви, у складі судді Князєва В.Б., постановлену у м. Суми, повний текст якої складено 26 вересня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Лук`яненко О.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради, про визначення місця проживання дитини, повернуто позивачеві на підставі п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, оскільки заява підписана особою, яка не надала доказів наявності повноважень на підпис позовної заяви та звернення з позовною заявою до суду від імені та в інтересах позивача.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Лук`яненко О.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви у зв`язку з тим, що до позову не додано документів, які б підтверджували волевиявлення позивача на надання повноважень адвокату, а саме, завіреної копії або витягу із договору про надання правової допомоги.

Вказує, що на підтвердження повноважень адвокатом до позовної заяви надано ордер, який відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» є самостійним документом, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви позивачеві, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява підписана адвокатом Лук`яненком О.В., при цьому на підтвердження його повноважень на підписання позовної заяви не надано договір про надання правової допомоги, а лише ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, але ці документи не надають йому безумовного права підпису в інтересах та від імені позивача, ордер не є підтвердженням наявності повноважень адвоката на підпис та звернення до суду із позовною заявою від імені та в інтересах позивача, оскільки не вказує на обсяг повноважень, наданих адвокату.

Проте, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Відповідно до п.1 ч. 4, ч. 6 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві у випадку, коли заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява підписана адвокатом Лук`яненком О.В. (а.с. 5).

На підтвердження повноважень адвоката до позовної заяви додано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія СМ № 000559 від 07 грудня 2018 року, видане головою Ради адвокатів Сумської області, та ордер від 19 вересня 2019 року на надання правової допомоги ОСОБА_1 , виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 11 вересня 2019 року (а.с. 24, 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Отже, ордер, який видано відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката. Надання договору про правничу допомогу, його копії або витягу разом із ордером чинна редакція ЦПК України не вимагає.

Виходячи зі змісту ч. 1, 3 ст. 26 вказаного Закону, ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

Відповідно до п. п. 4, 5, 14 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженим рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 9901/736/18 та від 18 жовтня 2018 року № 811/1507/18.

Доданий до позовної заяви ордер від 19 вересня 2019 року на надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Лук`яненком О.В., не містить будь-яких застережень на вчинення процесуальних дій.

Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 4001 Кримінального кодексу України).

Частиною 5 ст. 4 ЦПК України гарантовано право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що до позову не додано документів, які б підтверджували його волевиявлення на надання повноважень адвокату Лук`яненку О.В. (завіреної копії або витягу із договору про надання правової допомоги).

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції безпідставно повернув позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 вересня 2019 року про повернення позовної заяви, а справу направити для продовження розгляду до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук

І.В. Орлов