РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/1805/19

Провадження № 22-ц/4815/874/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Хилевича С.В., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

стягувач: Акціонерне товариство "ВТБ Банк";

боржник: ОСОБА_1 ;

особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Коженов С.С.;

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу представника АТ "ВТБ Банк" Безеги Х.В. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2019 року, постановлену в складі судді Смолій Л.Д. у справі № 569/1805/19,

в с т а н о в и в :

29 січня 2019 року Акціонерне товариство "ВТБ Банк" (далі - АТ "ВТБ Банк") звернулося до суду із скаргою на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області (далі державний виконавець).

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні у Рівненському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області у Рівненській області (по тексту Рівненський ВДВС) перебував виконавчий лист № 2-6068/2009, виданий 02.02.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ВАТ "БМ Банк" 32 232,30 дол. США заборгованості по кредиту, що еквівалентно 258180,72 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн.

20 грудня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення провадження № 55190995 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі.

У сумарному розмірі боржниками було сплачено на виконання виконавчого листа № 2-6068/2009, виданого 02.02.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області 260 130,72 грн. АТ "ВТБ Банк" вказує, що сплата боржниками 260 130,72 грн є неповним виконанням рішення суду, а постанова про закінчення виконавчого провадження є незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, ніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, що узгоджується з правовою позицією викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 04.07.2018 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 09 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні скарги АТ «ВТБ Банк» на дії державного виконавця.

Ухвала суду мотивована тим, що АТ «ВТБ Банк» не набуло статусу сторони виконавчого провадження, а тому у нього не виникло право на звернення до суду із скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України, у зв`язку з чим скарга до задоволення не підлягає.

10 травня 2019 року банком подано апеляційну скаргу на ухвалу суду, у якій покликається на необґрунтованість і незаконність ухвали, що полягало у порушенні судом норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку, що у АТ "ВТБ Банк" не виникло права на звернення до суду із скаргою в порядку ст. 447 ЦПК України, яка передбачає можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби не лише сторонами виконавчого провадження, а й іншими учасниками та особами.

Окрім того, суд не надав оцінки тим, обставинам, що боржниками сума заборгованості за кредитним договором № 10/16/160408 від 16.04.2008 року в розмірі 32 232,30 доларів США сплачена неповністю.

За наведених міркувань просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу банку на дії державного виконавця.

У поданому відзиві представник боржника, вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, просила залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції таким вимогам не відповідає .

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Рівненському ВДВС перебував виконавчий лист №2-6068/09, виданий 02.02.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області. За цим листом з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 солідарно стягнуто на користь Відкритого акціонерного товариства "БМ Банк" 32 232,30 доларів США заборгованості по кредиту, що еквівалентно 258 180,72 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700,00 грн і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн, а всього 260130,72 грн.

20 грудня 2018 року державним виконавцем Коженовим С.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-6068/2009, виданого Рівненським міським судом 02.02.2010 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства "БМ Банк" 32 232,30 дол. США заборгованості по кредиту, що еквівалентно 258 180,72 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн, всього 260 130,72 грн .

Постановою встановлено, що відбулося фактичне виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Заборгованість утрималась частково із заробітної плати ОСОБА_2 , КНП "Міська дитяча лікарня" Рівненської міської ради, в сумі 35 520,4 грн та виконавчий збір в сумі 2498,07 грн. Солідарним боржником ОСОБА_3 частково було сплачено 100 766,9 грн боргу та 12 264,72 грн виконавчого збору. Залишок коштів по заборгованості та коштів виконавчого збору з урахуванням витрат виконавчого провадження в загальній сумі 135 323,7 грн сплачено в повному обсязі ОСОБА_2 на рахунок з обліку депозитних сум ВДВС які розподілено та перераховано на відповідні рахунки.

13 вересня 2018 року між Акціонерним товариством "БМ Банк" (далі АТ "БМ Банк") та АТ "ВТБ Банк" був укладений Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №13092018, згідно з умовами якого АТ "БМ Банк" (Первісний кредитор) передав, а АТ "ВТБ Банк" (Новий кредитор) прийняв права вимоги за Кредитними договорами, в т.ч. за Кредитним договором №10/16/160408 від 16.04.2008, боржником за яким є ОСОБА_2 (а.с. 7-13).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 192 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 524 ЦК України, грошовим визнається зобов`язання, виражене в грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, в порядку та на умовах, установлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Однак сторони можуть визначити в зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18).

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Державний виконавець при виконанні рішення щодо стягнення боргу в іноземній валюті зобов`язаний керуватися положеннями ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", частиною третьою якої встановлено, що у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Таким чином, у цьому виконавчому провадженні № 55190995 з виконання виконавчого листа №2-6068/09 державний виконавець повинен був врахувати офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу.

Отже, постанова про закінчення виконавчого провадження № 55190995 щодо виконавчого листа № 2-6068/2009, виданого 02.02.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області, є такою, що підлягає до скасування, оскільки відсутні підстави стверджувати, що рішення суду виконано боржниками у повному обсязі та належним чином.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною "права на суд" та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції, заява №183571/91" (Case of Hornsby vs. Greece) суд зазначив, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання, судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін.

З огляду на зазначене закінчення виконавчого провадження, без належного виконання рішення суду, є перешкодою для завершення судового провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Незважаючи на те, що формально АТ "ВТБ Банк" не є стороною виконавчого провадження № 55190995, однак він на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами №13092018 від 13 вересня 2018 року набув прав стягувача, зокрема щодо стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства "БМ Банк" 32 232,30 доларів США заборгованості по кредиту, а тому має право на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 20.12.2018 року.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Згідно з висновками, викладеними в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду ("Perez de Raela Cavaniles vs. Spain", "Beles and others vs. the Czech Republic", "RTBF vs. Belgium").

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним ("Жоффр де ля Прадель" проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки скарга АТ "ВТБ Банк" є обґрунтованою, а дії старшого державного виконавця Коженова С.С. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 55190995 від 20.12.2018 року є неправомірними, а відтак скарга банку підлягає до часткового задоволення.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України вона підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення скарги АТ "ВТБ Банк" на дії державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника АТ "ВТБ Банк" Безеги Х.В. задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2019 року скасувати.

Скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Коженова С.С. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 55190995 щодо виконавчого листа № 2-6068/2009, виданого 02.02.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 55190995 від 20 грудня 2018 року щодо виконавчого листа № 2-6068/2009, виданого 02.02.2010 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства "БМ Банк" 32 232,30 доларів США заборгованості по кредиту, що еквівалентно 258 180,72 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 250 грн у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2019 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.