П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 756/15789/18

провадження №22-ц/824/11512/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Матвієнко Ю.О, Поливач Л.Д.,

сторони:

позивач - Житлово-будівельний кооператив "Арсеналець-19"

відповідач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_2

відповідча - ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-19"

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 14 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Диби О.В.,

у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-19" до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач ЖБК "Арсеналець-19" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 та є співвласниками багатоквартирного будинку, в якому було створено ЖБК «Арсеналець-19». Особовий рахунок на сплату житлово - комунальних послуг відкрито на відповідача ОСОБА_4 ..

ЖБК "Арсеналець-19", який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території для забезпечення всіх мешканців будинку комунальними послугами, уклав Договори про надання житлово-комунальних послуг з відповідними організаціями, які надають дані послуги.

Позивач зобов`язання виконує належним чином. Відповідачі свої зобов`язання не виконують, не здійснюють платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з 1 січня 2011 року по 1 квітня 2019 року з урахуванням інфляційного нарахування та 3% річних складає 25 546,81 грн. Позивач просив стягнути з відповідачів суму заборгованості, інфляційні втрати та 3% річних у загальному розмірі 25546,81 грн., а також судові витрати по справі та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 14 червня 2019 року частково задоволені позовні вимоги ЖБК "Арсеналець-19" до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ЖБК "Арсеналець-19" по 2 732,96 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 812,43 грн. - 3% річних, 70,43 грн. - інфляційних нарахувань, з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач ЖБК "Арсеналець-19" через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, рішення суду необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не правильно застосував строк позовної давності. Позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Відповідно до розрахунків заборгованості, де зазначено, що відповідач сплачувала деякі платежі у розмірі, що є більшими ніж місячне нарахування, можна визначити, що остання визнала власну існуючу заборгованість.

Даний факт підтверджується квитанціями про часткову оплату заборгованості, що містяться в матеріалах справи, при чому в деяких квитанціях вказано про сплату боргу відповідачем, а в інших випадках не зазначено за який саме період здійснена оплата. Також з банківської виписки вбачається, що сплати здійснювались у більшому розмірі, ніж було нараховано до сплати, що свідчить про часткове погашення заборгованості відповідачами.

Посилання ж суду на правові позиції Верховного Суду України у справах №6-2104цс16, №460/1091/15-ц та №309/5440/15-ц є невірним, оскільки такі стосуються кредитних відносин банків та їх клієнтів за кредитними договорами, в яких дійсно платіж вноситься періодично. Виконання зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг взагалі не передбачає оплату частинами або оплату заборгованості періодично. Після отримання житлово-комунальних послуг, які надавалися у відповідному місяці відповідачам, їх вартість має бути сплачена повністю, а не частинами чи періодичними платежами.

Суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні стягнення витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги та не врахував того, що у малозначних справах представником може бути не тільки адвокат, а тому відсутність у представника позивача посвідчення адвоката, не може бути підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Ніколенко Є.А. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 та співвласником багатоквартирного будинку, в якому було створено Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-19». (а.с.12).

Згідно довідки наявної в матеріалах справи (а.с.13) ЖБК «Арсеналець-19» укладені договори на обслуговування, зокрема, з ТОВ «Торіс-ліфтсервіс», ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ТОВ «Володар-Роз», ПрАТ «АК «Київодоканал», ТОВ «Профдез», КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», ТОВ «БК «Сучасні Муніципальні Технології», АК «Київенерго» (на стадії переукладання договору з КП «Київтеплоенерго»), ПрАТ «КБ «ПриватБанк».

Згідно з п. 7 Статуту ЖБК «Арсеналець-19» Кооператив діє виключно для обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів Кооперативу і за рахунок пасивних доходів та фінансової допомоги від добровільних внесків або дотацій Держави, отриманих і використаних Кооперативом відповідно до мети його діяльності (а.с. 17-19).

Відповідно до п. 1 Статуту ЖБК організовано з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва одного будинку за кошти членів кооперативу, а також для подальшої експлуатації та управління цим будинком.

Пунктом 31 Статуту визначено, що член кооперативу зобов`язаний, зокрема, виконувати вимоги Статуту Кооперативу, рішення Загальних зборів (Зборів уповноважених) членів Кооперативу; своєчасно вносити платежі на покриття витрат кооперативу по експлуатації, капітальному ремонту житлового будинку та утримання прибудинкової території, внески до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що ЖБК «Арсеналець-19» здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території для забезпечення всіх мешканців будинку комунальними послугами, на підставі договорів з виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг.

Відповідачі, як співвласники квартири та споживачі житлово-комунальних послуг згідно ст.ст. 156, 162 ЖК Української РСР зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Відповідачі своїх зобов`язань не виконують належним чином, не здійснюють платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у них утворилась заборгованість за період з грудня 2015 року по березень 2019 року, що становить 10847,50 грн. та складається з: 8198,89 грн. - заборгованість по оплаті за комунальні послуги; 2437,30 грн. - інфляційні втрати за весь час прострочення; 211,31 грн. - 3% річних.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань та своєчасно не сплачують платежі за житлово - комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка з урахуванням дати звернення ЖБК "Арсеналець-19" до суду з позовом (29 листопада 2018 року) та заяви відповідача про застосування позовної давності, підлягає стягненню за період з грудня 2015 року по березень 2019 року.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам, зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, оскільки таких доводів апеляційна скарга не містить, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Між позивачем та відповідачем склалися відносини у сфері житлово-комунальних послуг, які регулюються положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» .

Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Встановивши, що відповідачі своєчасно та в повному обсязі отримували житлово-комунальні послуги, але не в повному обсязі та несвоєчасно здійснювали оплату за спожиті послуги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в межах встановленого законом строку позовної давності.

Оскільки між сторонами виникло грошове зобов`язання, виконання якого прострочено боржником, тобто відповідачами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини другої ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання й покладення на відповідачів обов`язку виплатити виниклу заборгованість, а також інфляційні витрати та 3 % річних від суми боргу.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно застосував до частини позовних вимог позовну давність, оскільки в даному випадку мало місце переривання позовної давності у зв`язку зі сплатою відповідачами щомісячної плати в більшому розмірі, ніж нараховано за попередній місяць, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З наявних в матеріалах справи документів убачається, що відповідачі у березні 2014 року сплачували в погашення боргу за житлово-комунальні послуги 410 грн.72 коп., та у грудні 2014 року додатково сплатили (борг) 1000 грн. (а.с.117). Після цих платежів відповідачі жодного разу в квитанціях на оплату не зазначали про оплату боргу та не сплачували більші суми, ніж ті,що були їм нараховані за житлово- комунальні послуги у відповідному місяці.

До суду з позовом позивач звернувся у листопаді 2018 року.

Зважаючи на те, що з часу часткової оплати відповідачами боргу по житлово-комунальним послугам і до моменту звернення позивача до суду з позовом пройшло більше ніж три роки, підстави для стягнення заборгованості за період з 1 січня 2011 року по грудень 2015 року відсутні у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачі постійно протягом 2017 - 208 років частково сплачували заборгованість, а тому мало місце переривання позовної давності, що не було враховано судом першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки належними та допустимими доказами ці обставини не підтверджуються. Проведення відповідачами оплати житлово-комунальних послуг в іншому місяці, ніж проведено нарахування, але по квитанції за той місяць, в якому вартість послуг нарахована, не може свідчити про визнання відповідачами боргу і такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності.

Отже, вирішуючи питання про розмір заборгованості відповідачів за надані житлово-комунальні послуги, судом першої інстанції квитанції надані сторонами, в якості доказів, досліджені, обставин, які могли б свідчити про переривання перебігу позовної давності, не встановлено, судом враховано заяву відповідача про застосування позовної давності та обґрунтовано зменшено розмір заборгованості.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови у стягненні з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення..

У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено питання витрат на професійну правничу допомогу, яка надається саме адвокатом.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, слід дійти висновку, що за нормами цивільного процесуального законодавства розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу, яка надається адвокатами.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ЖБК "Арсеналець-19", беручи участь в судових засіданнях, діяв на підставі довіреності від 7 листопада 2018 року (а.с. 27). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що він є адвокатом (зокрема, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю чи ордер). Вказане також не вбачається з Єдиного реєстру адвокатів України.

Зважаючи на те, що представник позивача не є адвокатами, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Отже, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права, порушення норм процесуального права при розгляді справи не встановлено. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, висновків суду не спростовують, підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-19" - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 14 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Ю.О. Матвієнко

Л.Д. Поливач