Головуючий у 1-й інстанції Демочко Д.О.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04 липня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Принцевської В.П.

секретаря Тулянкіної М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року у справі за позовом Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року позивач Бердянська сільська рада Мангушського району Донецької області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення огорожі на самовільно зайнятій земельній ділянці та приведення земельної ділянки в належний стан.

Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що 13 квітня 2016 року до Бердянської сільської ради надійшло звернення ОСОБА_1 про узгодження огородження свердловини, побудованої згідно з проектом зон санітарної охорони водозабору підземних вод. На сесії сільської ради 16 травня 2016 було прийнято рішення відмовити в узгодженні збудованої огорожі, яка розташована в АДРЕСА_1 , та вказати на негайне усунення перешкод в реалізації конституційних прав територіальної громади Бердянської сільської ради щодо земельної ділянки, огородженої біля будинку. 26 червня 2016 року відповідачу направлено лист з вимогою звільнити самовільно зайняту земельну ділянку від огорожі в строк до 10 липня 2016 року. Проте, огорожа знесена не була. На зазначеній земельній ділянці знаходиться центральний водовід Бердянського КП, доступ до якого обмежує огорожа. Зазначена земельна ділянка забетонована.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року позовні вимоги задоволені. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі на самовільно зайнятій земельній ділянці та приведення її в належний стан. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області судовий збір в сумі 551, 20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позивач обґрунтовано звернувся до суду надавши відповідні належні та допустимі докази.

Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 18 березня 2019 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року залишена без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність обставин, що мають значення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не повідомляв його належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що призвело до позбавлення процесуальних прав щодо захисту прав та інтересів (всі повістки повертаються за закінченням терміну зберігання).

Твердження суду, що договір оренди землі від 28 березня 2004 року був підписаний сторонами справи, але не був зареєстрований у встановленому законодавством порядку у державному органі земельних ресурсів не відповідає дійсності, оскільки договір оренди землі насправді пройшов процедуру державної реєстрації та отримав реєстраційний номер - №4, а днем реєстрації датується 26 квітня 2004 року.

Окрім цього, Бердянська сільська рада не надала до суду першої інстанції жодного письмово підтвердження, яке підтверджує право власності на цю земельну ділянку.

Що стосується огорожі на земельній ділянці, то вона була зведена з конкретною метою, а саме для захисту від можливого забруднення свердловини Г-38, розташованої в межах АДРЕСА_1 . Земельна ділянка АДРЕСА_1), на якій знаходиться свердловина Г-38, належить на праві приватної власності сину відповідача - ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 14 травня 2014 року. Тобто дві земельні ділянки складають сумісну територію на якій знаходиться, як свердловина, так і допоміжні споруди, що забезпечують виготовлення питної води. Огорожа свердловини, передбачена «Проектом зони санітарної охорони водозабору підземних вод Шевченківської ділянки», який затверджений рішенням Бердянської сільської ради від 11 жовтня 2007 року «Про встановлення санітарних зон свердловини Г-38». Зведена огорожа не перешкоджає доступу до сільського водоводу.

У відзиві на апеляційну скаргу Бердянська сільська рада Мангушського району Донецької області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з тим, що в договорі оренди земельної ділянки, укладеного між сільською радою та ОСОБА_1 не має запису про державну реєстрацію, таким чином даний договір не було зареєстровано в органі земельних ресурсів та не посвідчено нотаріально, а було зареєстровано тільки в сільській раді. ОСОБА_1 користувався земельною ділянкою з 2004 року, тому він вносив грошові кошти за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_3 , які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивача ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У справі, яка переглядається відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений не був, судові повістки повернуті до суду за закінченням терміну зберігання (т.1 а.с. 128, 133), тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для проведення заочного розгляду справи в порядку ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку у випадку неявки в судове засідання учасника справи належним чином не повідомленого про час та місце судового засідання.

З огляду на приписи п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов`язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про дату, час і місце засідання суду, який обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Вирішуючи питання по суті колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що земельна ділянка площею 0,2405 га (кадастровий № НОМЕР_1 ), розташована по АДРЕСА_2 , належить на праві власності на підставі договору дарування від 14 травня 2014 року, ОСОБА_2 (т.1 а.с.204).

Межі земельної ділянки від А до Б - землі гр. ОСОБА_5 , від Б до в - землі гр. ОСОБА_6 (ведення ОСГ); від В до Г - землі гр. ОСОБА_7 ; від Г до А - землі Бердянської сільської ради.

28 березня 2004 року між ОСОБА_1 та Бердянською сільською радою було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець Бердянська сільська рада передала строком на 25 років орендарю ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку площею 0,02 га, шумова зона, розташовану по АДРЕСА_2 , на якій знаходяться трансформаторна підстанція та водовід, а також площадка частково засипана шлаком, цементне огородження, за яким маються зелені насадження. Мета використання земельної ділянки обслуговування та охорона трансформаторної підстанції. Межі земельної ділянки визначені: від А до Б - Бердянської сільської ради; від Б до В - вул.Мира (Артема); від В до Г - земля Бердянської сільської ради; від Г до А - земельний ділянка ОСОБА_1 (т.1 а.с. 197-199).

Договір оренди земельної ділянки було затверджено рішенням Бердянської сільської ради № ІУ від 09 червня 2004 року (т.1 а.с. 201).

Рішенням Бердянської сільської ради №УІІ/12-173 від 16 травня 2016 року було відмовлено ОСОБА_1 в узгодженні збудованої ним огорожі свердловини Г-38, яка розташована біля земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Підставою відмови стало те, що дійсне розташування огорожі знаходиться на земельній ділянці комунальної власності та громада позбавлена можливості реалізовувати свої конституційні права, в земельній ділянці розташовані комунікації мережі водопостачання, що унеможливлює їх обслуговування та загрожує, в разі аварії, припиненню водопостачання села ОСОБА_8 . (т.1 а.с. 4).

Цим ж рішенням ОСОБА_1 вказано на негайне усунення перешкод щодо земельної ділянки, огородженої ним біля будинку АДРЕСА_1 в термін до 01 липня 2016 року, А також зобов`язано погасити заборгованість за оренду земельної ділянки у сумі 7929,10 грн. згідно договору про реструктуризацію заборгованості від 31 січня 2011 року.

В силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянок або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За положеннями ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій ст.81 ЦПК України.

Поняття доказів розкрито у ч.1 ст.76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.ст.77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

У порушення зазначених норм цивільного процесуального законодавства позивачем, окрім фотознімків залишків фундаменту огорожі та будівельного сміття, належних та допустимих доказів щодо площі самовільно зайнятої відповідачем земельної ділянки, її розташування, суду надано не було.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, не виконав покладені на нього ст.12 ЦПК України обов`язки, вийшов за межі заявлених вимог, встановивши не чинність договору оренди земельної ділянки та площу самовільно зайнятої відповідачем земельної ділянки в межах договору оренди.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу посилався на рішення Бердянської сільської ради від 16 травня 2016 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 в узгодженні збудованої огорожі. При цьому, чинність договору оренди земельної ділянки не оспорювалась, а навпаки відповідача було зобов`язано погасити заборгованість за цим договором.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 пояснив, що первісно огорожа скважини була побудована ним в межах зони санітарної охорони свердловини Г-38, погоджених рішенням Бердянської сільської ради № У/17-225 від 11 липня 2007 року, на земельній ділянці комунальної власності. У зв`язку з відмовою погодження меж огорожі та необхідності проведення заміни загального водогону, огорожа була зміщена та проходить по дільниці, яка перебуває у нього в оренді.

Вказані обставини підтверджуються, як фотознімка сторін, так і клопотанням голови сільської ради до суду першої інстанції від 04 травня 2017 року №283 про перенесення розгляду справи для з`ясування нових обставин. В якому йдеться про те, що 03 травня 2017 року ОСОБА_1 повідомив сільську раду про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а саме знесення огорожі (т.1 а.с.24).

Позивач не скористався своїми процесуальними правами на подання доказів для підтвердження своєї правової позиції, зокрема, не було надано детального плану території, акту перевірки земельного законодавства та визначення меж і площі самовільно зайнятої земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до положень ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 26 листопада 2018 року скасувати.

У задоволені позову Бердянської сільської ради Мангушського району Донецької області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 08 липня 2019 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

В.П. Принцеввська