Провадження № 2/127/3723/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ТОВ «Менеджмент Інвестицій» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором споживчого кредиту № 2067-18/СК від 23.03.2018 року у розмірі 9003,71 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2018 року між ТОВ «Менеджмент Інвестицій» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 2067-18/СК, за умовами якого відповідачеві надано кредитні кошти у розмірі 1000 грн строком на 29 днів з кінцевим терміном повернення 20.04.2018 року та відсотковою ставкою 1,50% на день від суми заборгованості. До теперішнього часу відповідачем кредитні кошти не повернуто, що й стало підставою звернення товариства до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, відсотків, штрафу, інфляційних та 3% річних.

Ухвалою суду від 02.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що 23.03.2018 року між ТОВ «Менеджмент Інвестицій» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 2067-18/СК на суму 1000 грн, строком на 29 календарних днів, кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 20.04.2018 року включно (на 6-10 а.с.).

На виконання умов договору ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 1000 грн (прибутковий касовий ордер на 17 а.с.).

Пунктом 1.2. договору передбачена сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% в день від суми заборгованості; у разі порушення термінів повернення кредиту відсоткова ставка становить 1,50% в день від суми заборгованості до повного погашення.

Згідно п. 8.3. договору у разі порушення строків повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, він зобов`язаний сплатити на вимогу кредитора штраф у розмірі 2 % (два) процента від суми кредиту за кожний день такого порушення, починаючи із першого календарного дня, наступного за днем повернення кредиту. Починаючи із третього дня порушення строків повернення кредиту штраф встановлюється у розмірі 2,98% процентів від суми кредиту за кожний день порушення строків та нараховується виходячи із фактичного числа календарних днів такого порушення.

В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 29.08.2019 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 9003,71 грн, з яких: 1000 грн тіло кредиту, 435 грн відсотки, 2700 грн прострочені відсотки, 4744,40 грн штраф, 40,68 грн 3% річних та 83,63 грн інфляційні (розрахунок заборгованості на 3 а.с.).

19.07.2018 року позивачем засобами поштового зв`язку за місцем проживання позичальника направлено вимогу про виконання зобов`язань за договором, яку останній отримав 26.07.2018 року (на 12, 16 а.с.).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання ).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

У відповідності з частиною першою статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Одним із видів неустойки є штраф, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Крім того згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що ОСОБА_1 будучи вільним в укладенні договору та визначенні його умов, керуючись свободою договору, наданою статями 6, 627 ЦК України, погодився з умовами договору та усвідомлював можливі наслідки невиконання покладених на нього зобов`язань.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, та встановив, що права позивача порушені відповідачем, тому вони підлягають захисту, шляхом задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 1921 грн в рахунок компенсації сплаченого судового збору

На підставі викладеного та керуючись статтями 525-526, 549, 552, 611-612, 625, 1048, 1054 ЦК України, 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій» заборгованість за договором споживчого кредиту № 2067-18/СК від 23.03.2018 року у розмірі 9003 (дев`ять тисяч три) грн 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій» 1921 (одна тисяча двадцять одна) грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.10.2019 року.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Менеджмент Інвестицій», адреса: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 22, .

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: