Номер провадження: 22-ц/813/3954/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Віцько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка Матвія Пилиповича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Одеського міського управління юстиції про виключення відомостей про особу з актового запису,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який неодноразово уточнювала, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану в місті Одесі Одеського міського управління юстиції про виключення відомостей з актового запису, що батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову, позивач зазначала, що ОСОБА_2 є її чоловіком, з яким вона знаходиться в шлюбі понад 30 років. В шлюбі з відповідачем, у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Невдовзі їй стало відомо, що у провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до неї, ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу.

Проте, вона впевнена, що її чоловік з таким позовом до суду не звертався.

Вподальшому, позивачу стало відомо, що у свідоцтві про народження ОСОБА_4 , матір`ю якого являється ОСОБА_3 , батьком дитини зазначений її чоловік, ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що її чоловік (відповідач по справі ОСОБА_2 ) не перебуває в іншому шлюбі, ніколи не проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 . Крім того, позивач її також не знає та вважає, що такі відомості є помилковими.

Викладені обставини стали підставою звернення до суду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Вознюк Матвій Пилипович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не входить до кола осіб, яким законом надано право на звернення до суду із позовом про виключення відомостей з актового запису, що батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 , який, крім того, визнає себе батьком дитини. Позивачем не доведено порушення її прав фактом реєстрації ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 .

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час спільного сімейного життя, сторони двічі укладали та розривали шлюб.

Так, останнім рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 18.10.2017 року, було розірвано шлюб, укладений 26.11.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно листа Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 16.08.2018 року, вих.№ 6238/51-25, Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області 11 грудня 2015 року було зареєстровано народження ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 12600, в якому внесені відомості про батька дитини - ОСОБА_2 , з чим категорично не погоджується позивач.

Проте, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Статею 136 СК України передбачена можливість оспорювати батьківство лише особою, яка записана батьком дитини, а статею 138 СК України можливість оспорювати батьківство лише матір`ю дитини та лише у тому випадку, якщо інша особа подала заяву про своє батьківство. Будь- яких інших суб`єктів оспорення батьківства законодавцем не визначено.

Відповідно до п.И Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе лише після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до суду з усними та письмовими поясненнями, в яких визнавав факт того, що саме він є батьком дитини ОСОБА_4 , та зазначав, що він особисто звертався до органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію себе батьком новонародженої дитини.

Вказані обставини також підтверджуються листом Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 16.08.2018 року вих.№ 6238/51-25, відповідно до якого, 11 грудня 2015 року з метою державної реєстрації народження дитини до Відділу звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надавши медичне свідоцтво про народження дитини, свої паспорти та заяву матері та батька дитини про визнання батьківства № 1634/12.6-45 від 11.12.2015 року. На підставі наданих документів, 11 грудня 2015 року відділом було проведено державну реєстрацію народження дитини, актовий запис № 12600. При реєстрації народження, відомості про батька внесені відповідно до ст.126 СК України та на підставі письмової заяви батьків. При державній реєстрації народження дитини, громадянин ОСОБА_2 особисто надавав паспортний документ громадянина України, про що свідчить особистий підпис батька в актовому записі про народження дитини №12600 від 11.12.2015 року, в заяві матері та батька дитини про визнання батьківства № 1634/12.6-45 від 11.12.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст.136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123цього Кодексу.

Таким чином, відповідач при реєстрації дитини визнав себе батьком, визнає по цей час та не оспорює своє батьківство.

Крім того, мати дитини, ОСОБА_3 також не оспорює батьківство ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_7 .

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_2 визнає себе біологічним батьком дитини ОСОБА_7 , а мати дитини ОСОБА_3 не оспорює батьківство ОСОБА_2 , то підстав для задоволення вказаного позову не має.

Суд першої інстанції вірно встановив вищевказані обставини у справі, правильно дослідив докази у справі та правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги, що для того, щоб встановити батьківство дитини необхідно провести судово-генетичну експертизу - є безпідставними, оскільки відповідач особисто звертався до органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію себе батьком дитини та визнає себе батьком дитини, а ОСОБА_1 не є матір`ю народженої дитини і не здійснює над нею опіку і тому не відноситься до кола особі, які в розумінні СК України взагалі можуть оспорювати біологічне батьківство іншої дієздатної та живої особи, яка сама таке батьківство не оспорює і визнає себе батьком дитини.

Доводи апеляційної скарги, що дані обставини свідчать про наявність скритої форми усиновлення з метою встановлення батьківських правовідносин між дитиною та особою, яка не є біологічним батьком дитини є неспроможними, оскільки усиновлення це прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Процедура усиновлення встановлена главою 18 СК України та іншими законами України. В даному випадку батько дитини, ОСОБА_2 , визнав себе батьком дитини ОСОБА_7 , особисто звертався до органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію себе батьком дитини і таке батьківство не має на меті прийняття неповнолітнього ОСОБА_7 в сім`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на правах усиновленої цим подружжям дитини.

Доводи апеляційної скарги, що для встановлення всіх обставин справи, зокрема кровного споріднення батька з сином, можливістю ОСОБА_3 завагітніти, виносити та народити дитину, необхідно провести ряд експертиз та дослідити медичну документацію відповідачів є неспроможними, оскільки ОСОБА_2 визнає себе батьком дитини, його батьківство не оспорюється матір`ю дитини та позивач/апелянт ОСОБА_1 не входить до кола осіб, які мають право оспорювати батьківство ОСОБА_2 над малолітнім ОСОБА_4 , 2015 року народження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Вознюка Матвія Пилиповича - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.10.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін