Ухвала

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 487/10132/14-ц

провадження № 61-28595св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері,

відповідач-1 - Миколаївська міська рада,

представник відповідача-1 - Татарінов В'ячеслав Петрович,

відповідач-2 - ОСОБА_1 ,

представник відповідача-2 - ОСОБА_7,

відповідач-3 - ОСОБА_2 ,

відповідач-4 - ОСОБА_3 ,

представники відповідача-4: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у складі судді Корнешової Т. В. від 17 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Ямкова О. О., Локтіонова О. В. від 20 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив визнати незаконним та скасувати пункти 43, 43.1 рішення Миколаївської міської ради № 36/61 від 04 вересня 2009 року, якими затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 834 кв. м за рахунок земель товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївбудпроект» (далі - ТОВ «Миколаївбудпроект») з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 27 листопада 2009 року з кадастровим номером НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_1 та зареєстрований 29 жовтня 2009 року за № 36 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; повернути територіальній громаді м. Миколаєва вказану земельну ділянку шляхом витребування її у ОСОБА_3 .

Позовна заява мотивована тим, що вказана земельна ділянка перебуває у складі земель прибережної захисної смуги Бузького лиману, зеленої зони загального користування, перспективної ландшафтно-рекреаційної зони загальноміського значення і не може передаватись у власність громадян.

Однак, рішеннями Миколаївської міської ради № 33/37 від 30 січня 2009 року, № 35/51 від 19 червня 2009 року ці землі відводилися для передачі в оренду для обслуговування придбаного майна ТОВ «Миколаївбудпроект» при відсутності договору оренди з останнім. Рішенням Миколаївської міської ради № 36/61 від 04 вересня 2009 року вказані землі відводилися для будівництва житлових будинків громадянам та передавалися їм у власність. ОСОБА_1 відведено земельну ділянку площею 834 кв. м по АДРЕСА_1 та видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на землю.

13 квітня 2011 року ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 спірну земельну ділянку, а останній її відчужив 12 жовтня 2012 року ОСОБА_3 .

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити його вимоги.

Суди розглядали вказану справу неодноразово.

Короткий зміст останнього рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року позов Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері задоволено.

Визнано незаконними та скасовано пункти 43, 43.1. рішення Миколаївської міської ради № 36/61 від 04 вересня 2009 року, якими затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 834 кв. м за рахунок земель ТОВ «Миколаївбудпроект» з віднесенням її до земель житлової забудови, для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 27 листопада 2009 року з кадастровим номером НОМЕР_2 , виданий ОСОБА_1 та зареєстрований 29 жовтня 2009 року за № 36 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Витребувано у ОСОБА_3 земельну ділянку площею 834 кв. м з кадастровим номером НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та зобов`язано його повернути земельну ділянку у комунальну власність територіальній громаді м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виділена ОСОБА_1 спірна земельна ділянка відноситься до території зелених насаджень загального користування і входить до земельної ділянки площею 14424 кв. м, яка розташована у прибережній захисній смузі і знаходиться на відстані 9 м від урізу води Бузького лиману, що є порушенням вимог статей 58, 60, 61 ЗК України та статей 87, 88, 91 ВК України.

За встановлених обставин, оспорюване рішення Миколаївської міської ради, на підставі якого ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку, що розташована у законодавчо визначеній прибережній захисній смузі (пляжній зоні) та на території зелених насаджень загального користування, підлягає скасуванню.

Оскільки майно вибуло з володіння власника (територіальної громади) не з його волі, то спірна земельна ділянка має бути витребувана з володіння ОСОБА_3 на підставі вимог статей 16, 388 ЦК України.

Установивши, що прокурор звернувся до суду за захистом порушених інтересів територіальної громади Миколаївської міської ради при відсутності іншого органу, який за законом уповноважений на захист цих прав та набув процесуальні права, та дізнався про порушення інтересів територіальної громади лише при проведенні в установленому законом порядку перевірки у березні 2013 року, суд дійшов висновки про те, що прокурор звернувся до суду з указаним позовом у межах позовної давності, передбаченої статею 257 ЦК України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові прокурора.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що з вимогою про витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння може звернутися лише її власник, яким є Миколаївська міська рада, але остання брала участь у справі як відповідач. Тобто позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Миколаївської міської ради не підлягають розгляду в межах однієї цивільної справи, оскільки Миколаївська міська рада не може бути одночасно і відповідачем, і позивачем у справі. Тому вимога про визнання недійсним та скасування рішення Миколаївської міської ради підлягає розгляду за правилами господарського судочинства відповідно до вимог статті 1, 2, 12 ГПК України. Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави, прокурор фактично втрутився у володіння користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває у власності територіальної громади м. Миколаєва, порушив при цьому встановлений принцип невтручання держави у здійснення територіальною громадою м. Миколаєва права власності. Крім того, позивачем пропущено позовну давність, передбачену статтею 257 ЦК України, оскільки прокуратура мала об`єктивну можливість знати про прийняті міською радою оспорювані рішення міської ради та дозвільні документи на погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки раніше, ніж 2013 рік. Суди не застосували правові висновки щодо строків позовної давності, викладені Верховним Судом України у справі № 6-68цс15 від 16 вересня 2015 року, № 6-2407цс15 від 17 лютого 2016 року.

Короткий зміст заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року прокуратура Миколаївської області подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу відхилити, а судові рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 487/10132/14-ц з Заводського районного суду м. Миколаєва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 червня 2018 року задоволено клопотання ОСОБА_3 та зупинено виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2018 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судом правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 487/10132/14-ц за позовом Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва у складі судді Корнешової Т. В. від 17 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Ямкова О. О., Локтіонова О. В. від 20 вересня 2017 року, передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев В. М. Коротун В. П. Курило