Справа № 462/5553/18 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/1473/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Гедз Б.М. від 14 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 37680 грн. (тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят гривень).В решті заявлених позовних вимог відмовлено.Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та в позові відмовити. Вважає рішення незаконним. Вказує, що у нього є сумніви чи можна вірити позивачці щодо зазначених витрат на лікування дочки, які понесла позивачка. Зазначає, що позивачка свідомо до початку лікування дочки не зверталась до нього з приводу захворювання. Вказує на те, що на сьогодні з приводу лікування дочки у апелянта виникає сумнів щодо об`єктивності наданих послуг щодо лікування. Також вважає згадане лікування дочки не проведено в такому обсязі, як це зазначено. Звертає увагу, що позивачка працює в медичній установі, а тому вирішення таких проблем для неї не є складним. Зазначає, несе значні витрати за найм жилого приміщення та у нього немає коштів для відновлення працездатності, виходячи із його заробітної плати та стягнення податків, аліментів. Зазначає, що лікування дітей у нас безоплатне. Вважає, що єдина мета позивачки це усунути його від частки в будинку. Вказує, що позивачка чинить перешкоди у вихованні дочки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника на підтримання апеляційної скарги, позивачки та її представника в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на неї, відповіді на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також інших усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 180, 185 Сімейного кодексу, правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 у постанові від 13.09.2017р. та задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 підтверджено, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 09.10.2014 р. розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 . З довідки з місця проживання вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає в буд. АДРЕСА_2 разом з мамою ОСОБА_1 . Крім того, судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.12.2015р. ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 жовтня 2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач понесла додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_4 у лікаря-стоматолога, що підтверджується договором про надання стоматологічних послуг №17 від 02.04.2018 року, актом №1 здачі-прийняття стоматологічних послуг від 18.06.2018 року, діагностичним висновком рентгенолога Студента В.О. від 02.02.2018 року, копією медичної картки ОСОБА_4 та квитанцією № 1-17/06/18 від 18.06.2018 р. про оплату стоматологічних послуг на загальну суму 75360,00 грн. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача слід стягувати додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_4 в розмірі половини сплаченої позивачем суми за надання стоматологічних послуг, що становитиме 37680 грн. З договорів № ЛВС № 25126 від 26.09.2016 р. та № ЛВС № 34613 від 30.10.2017 р. з додатками, вбачається, що ОСОБА_1 в інтересах дочки ОСОБА_4 уклала договори з ТОВ "Спорт-Фореве" про надання спортивно-оздоровчих послуг ОСОБА_4 , відповідно нею було понесено витрати в сумі 12660 грн. на виконання договорів, що підтверджено копіями квитанцій, за період з лютого 2017 року по травень 2018 року. Разом з тим, суд не взяв до уваги покликання позивача щодо стягнення понесених додаткових витрат з відповідача, пов`язаних із відвідуванням дочкою спортивно-оздоровчого комплексу на суму 6480 грн., оскільки позивачем не представлено належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності такого відвідування, належних доказів спортивних здібностей дитини, досягнень у спорті та значних результатів, тому не вважав зазначені витрати такими, що викликані особливими обставинами, тому у стягненні цих витрат слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

ОСОБА_1 звернулася в суд позовом до ОСОБА_1 , у якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 44 160 (сорок чотири тисячі сто шістдесят грн. 00 коп.) гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 13 вересня 2003 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який розірвано 9.10.2014 року. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 08.12.2015 р. з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що понесла додаткові витрати на дитину, а саме на стоматологічні послуги в розмірі 75360 грн. та послуги на відвідування дочкою басейну у розмірі 6170 грн. та 6790 грн. З огляду на наведене, просила стягнути з відповідача половину вартості вказаних витрат.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина (ст. 141 СК України). При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Також, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до змісту п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у якій судом касаційної інстанції роз`яснено схожі правовідносини, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Дана стаття СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного стану сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягнення аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003 року, який на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.10.2014 року було розірвано (а.с.6).

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_4 (свідоцтво про народження а.с. 5).

З довідки з місця проживання вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживає в буд. АДРЕСА_2 разом з мамою ОСОБА_1 (а.с. 9).

Крім того, судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 8.12.2015р. ухвалено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22 жовтня 2015 року (а.с.7-8).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позивачка понесла додаткові витрати, пов`язані із необхідністю діагностування, лікування, профілактики, тощо доньки ОСОБА_4 у лікаря-стоматолога, що пов`язані з особливими потребами доньки та підтверджується договором про надання стоматологічних послуг №17 від 02.04.2018 року (а.с.33-34), актом №1 здачі-прийняття стоматологічних послуг від 18.06.2018 року (а.с.35-36), діагностичним висновком рентгенолога Студента В.О. від 02.02.2018 року (а.с.42), копією медичної картки ОСОБА_4 (а.с.46-54) та квитанцією № 1-17/06/18 від 18.06.2018 р. про оплату стоматологічних послуг на загальну суму 75360,00 грн. (а.с.100).

Враховуючи вказане, а саме наявність доказів про проведення стоматологічного лікування доньки сторін; даних про вартість такого лікування; відсутність доказів можливої меншої вартості такого лікування; відсутність даних про скрутне матеріальне становище відповідача чи інші причини, що не давали б йому змоги сплатити вартість частини такого лікування та навіть доводів про це відповідача, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують та підстав для її задоволення немає.

Крім цього, про можливість сплати суми, яка стягнута рішенням суду непрямо вказав і сам відповідач у суді апеляційної інстанції, зазначивши, що сплатить кошти на додаткові витрати дитини у випадку надання йому можливості бачитись з дитиною.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог, необґрунтованість визначення стягнутих грошових коштів на утримання дитини, неврахування його майнового стану, зводяться до переоцінки доказів у справі, спростовані наведеним вище та не впливають на законність рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра