Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2318/18

Номер провадження: 2/511/60/19

19 березня 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретаря - Ніколас С.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - Прибилова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним їй житловим будинком по АДРЕСА_1 та виселити його з вказаного будинку.

Свої вимоги мотивувала, тим що вона є власником будинку по АДРЕСА_1 Разом з нею за вказаною адресою зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З2004 році відповідач знаходився в місцях позбавлення волі, де одружився, після чого дружина сина - ОСОБА_3 переїхала проживати до позивача та також зареєструвалася в її будинку. На протязі трьох років ОСОБА_3 вела аморальний спосіб життя, а потім виїхала. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2012 року ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 та знято з реєстраційного обліку. Після відбуття покарання 24.08.2012 року відповідач знайшов свою дружину ОСОБА_3 та разом з нею оселився в її будинку, де проживають і по теперішній час. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у відповідача народилась донька - ОСОБА_4 .

Відповідач ніде офіційно не працює, кожен день пиячить. Витрат по сплаті житлово-комунальних послуг та на утримання будинку не несе. Дружина відповідача не працює, по господарству не допомагає, також не несе витрат по утриманню будинку. Періодичні заробітки відповідача йдуть на придбання алкоголю. Відповідач виносить з будинку майно. В будинку брудно, дитина проживає в антісанітарних умовах, обірвані шпалери, всі металеві вироби були здані ним на металобрухт. Між ними постійно виникають сварки з приводу переселення, але відповідач на її неодноразові прохання, відмовляється звільнити будинок.

Вона неодноразово зверталась до органів поліції з заявами про виселення відповідача з родиною з її будинку. З відповідачем проводились профілактичні бесіди. Ознак злочину в діях відповідача поліцією виявлено не було.

Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі та виселити відповідача з її будинку на підставі ст.116 ЖК України, так як відповідач систематично руйнує та псує жиле приміщення, та систематично порушує правила соціалістичного співжиття, що робить неможливим їх проживання в одному будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги. Суду пояснила, що в її будинку зареєстрований її син ОСОБА_2 і в будинку також проживає дружина сина ОСОБА_3 та його донька ОСОБА_4 будинку три маленькі житлові кімнати. В будинку дуже погані умови проживання, дверей в будинку не має, вологість, опалювання відсутнє. В будинку скрізь пліснява, бруд, все потрощено. Син та його дружина кожен день вживають алкогольні напої. Відповідач та його дружина по господарству нічого не роблять, ніде не працюють. Влітку під час сварки з сином він її штовхнув та вона впала на землю. Вона викликала поліцію та на ОСОБА_2 було складено протокол. Окрім того в грудні 2018 року відповідач побив її вона також викликала поліцію. Між ними виникають сварки, коли вона робить їм зауваження щодо вживання алкогольних напоїв. Відповідач погрожує їй. Тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився. Про причини не явки суд не повідомив.

Третя особа - відділ надання адміністративних послуг виконкому Роздільнянської міської ради в особі представника ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні позову, так як просили звернути суд увагу на те, що в будинку проживає малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якої вже знята з реєстрації за вказаною адресою, а тому позбавлення батька дитини права на проживання в будинку з урахуванням того, що місце проживання дітей визначається місцем проживання їх батьків, призведе до того, що дитина також буде позбавлена житла.

Суд по даній справі встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.08.1983 року, зареєстрованого в реєстрі за №940. (а.с.12-13)

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, наявним в матеріалах справи. (а.с.11)

Згідно копії домової книги, у вказаному будинку зареєстровані - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.14-15)

Окрім того у вказаному будинку була зареєстрована ОСОБА_3 , яка рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2012 року була визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням житлового будинку по АДРЕСА_1 , та примусово знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою. (а.с.17)

З акту обстеження умов проживання від 06.09.2018 року складеного на звернення ОСОБА_1 службою у справах дітей Роздільнянської РДА, судом встановлено, що в будинку проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на час обстеження проживає в гуртожитку Лиманського ПАЛ. Умови проживання в будинку задовільні. В будинку є меблі, побутова техніка, продукти харчування. Прихожа потребує ремонту, вхідні двері зламані. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має свої речі та іграшки. Під час обстеження встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт, що до виселення останнього з вказаного будинку. (а.с.19)

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 судом встановлено, що комісією Роздільнянської місцевої ради було проведено обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 . Станом на 03.10.2018 року вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці 0,06 га, має загальну площу 34,9 кв.м та належить ОСОБА_1 Зовні будинок в задовільному стані, має металопластикові вікна, покрівлю з азбестоцементних листів. При внутрішньому огляді будинку встановлено, що в будинку зламані двері, в багатьох місцях спостерігається відшарування шпалер, в усіх приміщеннях будинку виявлений грибок чорного кольору, в кімнатах є меблі - диван, стіл, тумби, шафи, ліжко. (а.с.21)

Далі, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з заявами щодо неможливості сумісного проживання разом з відповідачем та його родиною та проханням допомогти виселити ОСОБА_2 з родиною з її будинку, так як в добровільному порядку вони виселитись відмовляються. (а.с.22,23)

На її звернення, Роздільнянським ВП ГУНП в Одеській області їй було надано відповідь, в якій зазначено, що після розгляду заяв, було встановлено, що в даному випадку відсутні об`єктивні дані та повні докази, які вказують на наявність в діях відповідача ОСОБА_7 ознак складу злочину передбаченого КК України. Рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Також було проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.24,26)

Під час проведення перевірки на підставі поданих ОСОБА_1 заяв, Роздільнянським ВП ГУНП в Одеській області надано висновок з розгляду скарги громадян від 23.07.2018 року, згідно якого під час опитування ОСОБА_2 встановлено, що дійсно між ним та матір`ю існує конфлікт на протязі тривалого часу з причин невирішених питань побутового характеру. Так як він працює за наймом та отримує маленьку зарплатню, він не має змоги допомагати матері сплачувати комунальні послуги, всі зароблені кошти йдуть на утримання неповнолітніх дітей, придбання харчів. З метою вирішення вказаного конфлікту, ОСОБА_2 пояснив, що хоче орендувати житло та переїхати туди з родиною. З ОСОБА_2 . проведено профілактичну бесіду. (а.с.25,27)

Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 є пенсіонеркою та отримує пенсію, сума якої за період з 01.03.218 року по 31.08.2018 року складає 12884,40 грн.

ОСОБА_1 було укладено договір-зобов`язання на виконання будівельно-монтажних робіт по приєднанню к газовим мережам (внутрішнє газозабеспечення) від 28.09.2018 року, згідно якого в будинку ОСОБА_1 будуть проведені роботи по монтажу по приєднанню до газових мереж. Вартість робіт складає 2978,44 грн (а.с.29)

ОСОБА_1 сплачує за електроенергію, воду. (а.с.30,31)

Окрім того з акту обстеження умов проживання від 05.03.2019 року, складеного службою у справах дітей Роздільнянської РДА, судом встановлено, що в будинку по АДРЕСА_3 проживають - ОСОБА_1 . (власник), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В будинку холодно, вхідні двері вибиті, на дверних та віконних проймах пліснява. В будинку не прибрано. Умови проживання антисанітарні. У дитини відсутнє окреме ліжко, дитячі речі є.. В родині сварки, які відбуваються між ОСОБА_1 та батьками дитини в її присутності. В письмових поясненнях до акту, ОСОБА_2 зазначив, що зобов`язується протягом двох тижнів зробити у своїй кімнаті ремонт. (а.с.67)

Обставини , викладені в письмових документах в суді підтвердив свідок ОСОБА_11 , яка пояснила, що ОСОБА_2 прийомний син позивачки. Мати все життя піклувалалсь про сина, навіть коли він потрамив до місць позбавлення волі. Після того як ОСОБА_2 звільнився та приїхав з сім"єю додому, в будинку стало проживати неможливо. Будинок не опалюється, в будинку повсюди пліснява, виламані двері. Відповідач та його дружина палять в будинку, пиячать. Їх дитина проживає в поганих умовах.

Аналогічні покази дала в суді свідок ОСОБА_12 .. яка в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству з родиною ОСОБА_13 . ОСОБА_2 знає з дитинства, він змінився після смерті батька, став знущатись над матір`ю. Після того, як він звільнився з місця позбавлення волі, в будинку стало проживати не можливо. Він та його дружина постійно пиячать, палять. Вуличний комітет допоміг влаштувати дитину до дитячого садка. Декілька разів викликали поліцію, але говорять, що це сімейний конфлікт. ОСОБА_2 . б`є ОСОБА_1 , влітку та в грудні вона бачила у неї синці на обличчі. Вона постійно чує крики з боку будинку ОСОБА_1.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що відповідач ОСОБА_2 створює неможливі умови для сумісного проживання.

Таким чином судом встановлено, що сторони по справі є родичами, проживають в одному будинку, в якому позивач є власником цього будинку , а відповідач членом сім"ї власника будинку і позивач просить виселити члена сім"ї з тих підстав , що будинок знаходиться в непридатному стані, так як його руйнує відповідач, а також відповідач веде аморальний спосію життя, що унеможливлює їх спільне проживання в будинку, тобто між сторонами виник спір щодо житлових правовіднисин.

Дані правовідносини регулюються наступними нормами права.

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом.

Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Згідно зі ст. 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Заходи адміністративного попередження (також заходи адміністративного запобігання, адміністративно-запобіжні заходи) - вид адміністративного примусу, визначені нормами адміністративного законодавства способи офіційного фізичного або психічного впливу уповноважених на те осіб на фізичних або юридичних осіб з метою профілактики або виявлення протиправних, забезпечення громадського порядку та громадської безпеки, попередження та локалізації наслідків надзвичайних ситуацій.

Особливості застосування заходів адміністративного попередження (запобігання) пов`язані з тим, що вони застосовуються за умови відсутності протиправного діяння; є профілактичними заходами; застосовуються з метою попередження, недопущення правопорушень; забезпечення громадського порядку і громадської безпеки під час надзвичайних ситуацій; попередження настання шкідливих наслідків у цих ситуаціях.

Від адміністративних стягнень і заходів адміністративного припинення відрізняються тим, що застосовуються за відсутності правопорушень. Однак незважаючи на профілактичний характер, ці заходи можуть бути застосовані в примусовому порядку. Заходи адміністративного попередження є досить різноманітними та застосовуються різними об`єктами в різних галузях суспільного життя.

В законодавстві України такі заходи передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення і Митним кодексом України, законами України про міліцію, про оперативно-розшукову діяльність, про Службу безпеки України, про дорожній рух тощо.

Чіткого переліку заходів адміністративного попередження не існує ані в законодавстві, ані в спеціалізованій літературі. Через це у законодавчих актах іноді трапляється плутанина, а в літературі іноді заходи адміністративного попередження називаються заходами припинення.

До заходів адміністративного попередження відносять: - перевірку документів; вимогу припинення окремих дій; огляд речей та/або особистий огляд; тимчасове обмеження доступу громадян до окремих ділянок місцевості; обмеження руху транспорту або пішоходів на окремих ділянках вулиць або автомобільних шляхів; закриття ділянок кордону; облік та офіційне застереження осіб; обстеження (в якості різновиду огляду); право входити на територію та в приміщення підприємств, установ, організацій, житлових та інших приміщень громадян; обмеження прав громадян, пов`язаних із станом здоров`я, введення карантину при епідеміях та епізоотіях; безоплатне використання транспортних засобів і засобів зв`язку в надзвичайних ситуаціях; ревізування, контроль, наглядові перевірки; внесення подання про усунення умов і причин, які сприяють вчиненню правопорушень; огляд медичного стану осіб і санітарного стану підприємств громадського харчування; адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі, а також за особами, засудженими до кримінального покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Тобто, проаналізувавши дане законодавство, суд приходить до висновку, що для застосування норм статті 116 ЖК України необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані по справі письмові докази, застосуваши законодавство, яке регулює дані спірні правовідносини, приходить до висновку , що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, а тому відповідно має право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав щодо належної їй власності , а також за захистом житлових прав.

При цьому судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є її сином, тобто відповідач є членом сім"ї власника будинку , з її згоди зареєстрований по вказаному місцю проживання та вселився до будинку за згодою матері.

Крім нього, в будинку проживає його сім"я, до складу якої входить малолітня донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також будинку проживає його дружина ОСОБА_15 , яка раніше була виписана з будинку та визнана рішенням суду втратившою право на користування цим будинокм.

Позивач заявила свої вимоги про виселення з підстав ч.1 ст. 116 ЖК України, тим, що відповідачі систематично порушуючи правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. У якості обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що вона неодноразово зверталася до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області на неправомірні дії відповідача та його дружини.

Результатом звернень позивача до правовохоронних органів є проведення профілактичних бесід з ОСОБА_2 та його дружиною.

Однак суд вважає, що проведення міліцією профілактичних бесід з відповідачем на предмет недопущення протиправної поведінки для застосування ст. 116 ЖК Української РСР і виселення без надання іншого житлового приміщення не дають підстав, оскільки дана правова норма вимагає наявності дієвих заходів попередження та впливу на систематичні порушення у порядку, передбаченому актами, які визначають повноваження цих органів.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень будь-які постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності в порядку КУпАП відсутні, кримінальні провадження по даним зверненням також не порушувались

Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи вважає, що проведення спільної профілактичної бесіди з ОСОБА_2 (особою щодо протиправних дій якої подано заяву) в даному випадку не може бути розцінено, як дієвий захід попередження та впливу на систематичні порушення у порядку, передбаченому актами, які визначають повноваження органів внутрішніх справ і тому не надає підстав для застосування ст. 116 ЖК Української РСР і виселення без надання іншого житлового приміщення.

В матеріалах справи відсутні докази та посилання про застосування до ОСОБА_2 і інших дієвих заходів попередження та впливу на систематичні порушення у порядку, передбаченому актами, які визначають повноваження судів, прокуратури, органів внутрішніх справ.

Відсутність доказів про систематичність порушень відповідачем правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одному будинку та відсутність доказів застосування заходів запобігання і громадського впливу без позитивних результатів унеможливлює застосування норми ч.1 ст. 116 ЖК України, які підстави для виселення відповідача.

При ухваленні рішення, суд враховує, що позивач в позовних вимогах просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Як вбачається з будинкової книги будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрований у даному будинку з 20.09.2002 року, як син власника будинку і після звільнення з місць позбавлення волі вселився у будинок позивача, як її родич та член її сім`ї.

Отже, ОСОБА_2 правомірно вселився у будинок позивача.

Крім цього, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд вважає, що виселення позивача з вказаного будинку вплине на житлові права його доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка у випадку виселення з вказаного будинку батька буде позбавлена права на проживання в цьому будинку, а враховуючи, що сім"я ОСОБА_2 не має іншого житла, то вказана дитина матиме статус бездомної дитини , що неприпустимо, так як саме держава охорняє законні права та інтерси дитини.

Таким чином, суд доходить висновку про в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у здійсненні права власності, користуванні власністю, шляхом виселення з житлового будинку слід відмовити.

На підставі ст. 9, 116, 157 ЖК України , ст.29 ЦК України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ надання адміністративних послуг апарату Роздільнянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук