ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року

м.Суми

Справа №592/14482/18

Номер провадження 22-ц/816/1993/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Бидюкова Дмитра Володимировича,

представника ОСОБА_3 - адвоката Нагорного Віталія Борисовича,

третьої особи ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2019 року в складі судді Чернобая О.І., постановленої в м. Суми, повний текст якої складений 19 лютого 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_5, про виселення з житлового будинку та за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6, до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Сумської міської ради, про визнання права користування та встановлення порядку користування житловим будинком,

в с т а н о в и в :

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_6 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання права на проживання та користування будинком АДРЕСА_1. Крім того, заявниця просила визначити наступний порядок користування спірним житловим будинком, а саме: виділити їй та її дочці у користування житлову кімнату 1-4 площею 11,5 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 15,4 кв.м; виділити у користування відповідачу житлову кімнату 1-6 площею 15,2 кв.м; у спільному користуванні залишити коридор 1-7 площею 5 кв.м, санвузол 1-8 площею 2,7 кв.м та коридор 1-9 площею 3 кв.м.

04 жовтня 2018 року ОСОБА_3 з вернулась з позовом до ОСОБА_1 про виселення з житлового будинку АДРЕСА_1.

18 лютого 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бидюков Д.В. звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо припинення, призупинення постачання комунальних послуг, в тому числі з газопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання тощо, які надаються за адресою: АДРЕСА_1, на час розгляду справи в суді, до вступу судового рішення у законну силу.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з моменту звернення ОСОБА_1 з позовом відповідачами чиняться перешкоди у користуванні та проживанні заявниці та її малолітньої дитини у спірному будинку, а саме: 17 вересня 2018 року відповідачі вимкнули електропостачання у будинку; 19 листопада 2018 року ОСОБА_7, який діяв в інтересах відповідача, висловлював погрози та виражався нецензурною лайкою, вимкнув електропостачання у будинку; 07 лютого 2019 року за заявою відповідача було відключено газопостачання у будинку. На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2019 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Бидюков Д.В. про забезпечення позову відмолено.

ОСОБА_1 з ухвалою суду не погодилась та оскаржила її в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин у справі та невідповідність висновків суду обставинам справи, заявниця просить ухвалу суду скасувати та вжити заходи забезпечення позову.

У скарзі заявниця вказує на помилкові висновки суду першої інстанції про те, що вимоги заяви про забезпечення позову є окремим предметом спору та не пов'язані з позовними вимогами. Так, своїми діями відповідач чинить перешкоди у користуванні житловим будинком, який є предметом позовних вимог. Судом не враховано, що у будинку також проживає малолітня дитина. На думку заявниці, якщо у спірному будинку не буде електроенергії та газопостачання, то визнавати право користування цим будинком буде недоцільно.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бидюкова Д.В., який просив апеляційну скаргу задовольнити, заперечення проти апеляційної скарги адвоката Нагорного В.Б., третьої особи ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позову і вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову не є тотожними, не пов'язані між собою та, крім того, можуть бути окремим предметом спору про усунення перешкод у користуванні житлом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Згідно вимог ч. 2 цієї статті ЦПК забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, і забороною вчиняти певні дії. При цьому, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно існує спір з приводу права проживання та користування ОСОБА_1 та її малолітньою дочкою житловим будинком АДРЕСА_1, зокрема, щодо визначення порядку користування житловими приміщеннями у спірному будинку.

Однак, питання про усунення перешкод у користуванні житловим будинком ОСОБА_1 у позовній заяві не порушує, проте вказує, що такі перешкоди чиняться відповідачем ОСОБА_3

Таким чином, як вірно встановив суд першої інстанції, з чим також погоджується колегія суддів, вимоги заяви про забезпечення позову не пов'язані з предметом спору у даній справі, а забезпечення позову у обраний заявником спосіб не забезпечить реалізацію у майбутньому можливого судового рішення у випадку задоволення вимог ОСОБА_1

Крім того, у заяві про забезпечення позову не визначено коло осіб, відносно яких заявник просить встановити заборону щодо припинення чи призупинення постачання комунальних послуг.

За вказаних вище обставин, причини та обґрунтування щодо забезпечення позову є безпідставними, тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про те, що у випадку відсутності у будинку електроенергії та газопостачання буде недоцільно визнавати право користування цим будинком колегія суддів до уваги не приймає.

Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з дотриманням норм процесуального права, тому апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Оскільки за подання апеляційної скарги заявниця судовий збір не сплатила і не виконала вимог ухвали апеляційного суду від 05 березня 2019 року про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі, тому з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн 20 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик