ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5681/19 Справа № 212/6953/18 Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи:

позивач- Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач- ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогувід 05 березня 2019 року, ухвалене суддею Чорним І.Я. у м.Кривому Розі (відомості про складення повного тексту судового рішення відсутні),-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 , на користь AT КБ «ПриватБанк»; заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 жовтня 2013 року у розмірі 114 783 гривень 93 копійки станом на 15 серпня 2018 року та судові витрати у розмірі 1762 гривень 00 копійок.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідно до договору укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 , № б/н від 24 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 , отримав кредит у розмірі 20000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, згідно ст.. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_1 , зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 , станом на 15 серпня 2018 року має заборгованість в розмірі - 155 335 гривень 86 копійок яка складається з наступного:

- 26 681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту;

- 4 764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 123 889 гривень 85 копійок - заборгованість за пенею;

Із зазначеної суми заборгованості позивач просив частково стягнути суму боргу яка складає суму 114 783 гривні 93 копійки та складається з наступного:

- 26681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту;

- 4764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 83337 гривень 92 копійки - заборгованість за пенею;

На адресу відповідача ОСОБА_1 , позивачем поштовим відправленням направлялось попередження про необхідність сплати заборгованості за кредитом, відсотків за користування та пені, однак відповідачем на сьогоднішній день зобов`язання належним чином не виконані.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк».

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № б/н від 24 жовтня 2013 року, на підставі, якого відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначає, що банком були надані суду належні та допустимі докази по справі, зокрема надано копія анкети-заяви, з якої чітко вбачається персональні дані відповідача, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки, ця інформація заповнена особисто відповідачем, з цієї копії анкети-заяви чітко видно, що відповідач висловив свою згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив те, що він згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, тоді, як відповідачем ці докази не спростовані.

Апелянт наголошує на тому, що відповідачем не було надано суду доказів того, що його не було ознайомлено з Умовами та правилами, Тарифами банку або ж було ознайомлено з іншими Умовами та правилами, окрім того, відповідач зобов`язався самостійно знайомитись зі всіма змінами на сайті Приватбунку.

Також позивач зазначає, що, якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, суд повинен був надати свій розрахунок, оскільки, судом першої інстанції цього не було зроблено, апелянт вважає, що суд ухилився від своїх прямих обов`язків, зокрема від здійснення правосуддя. Позивач наголошує на тому, що він звернувся в суд у межах строку позовної давності та по справі були надані усі належні докази, тому, суд, відмовляючи у задоволені позову порушив норми статей 257-264,1054-1056 ЦК України, у зв`язку із чим, рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до договору укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 , № б/н від 24 жовтня 2013 року, ОСОБА_1 , отримав кредит у розмірі 20000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою.

Згідно ст.526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_1 , зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 , станом на 15 серпня 2018 року відповідач має заборгованість, в зв`язку з чим позивачем на адресу ОСОБА_1 , поштовим відправленням направлялось попередження про необхідність сплати заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом та пені, однак відповідачем на сьогоднішній день зобов`язання належним чином не виконані, з даною обставиною погодився і відповідач ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог, щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 114 783,93 грн., оскільки позивачем тіло кредиту за кредитним договором в розмірі 26 681 гривня 23 копійки перевищує встановлений відповідно до наданого позивачем розрахунку кредитний ліміт, що був встановлений відповідачу, а також суд не прийняв як належний доказ розрахунок заборгованості також в частині нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованості за пенею.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

У спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості за кредитним договором підлягають встановленню обставини, як наявності між сторонами договірних правовідносин, так і невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України).

Відповідно до п.1.1.7.11 Договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же період (а.с.27).

У матеріалах справи відсутні докази про те, що дія договору була припинена за ініціативою однієї із сторін у спосіб, передбачений п.1.1.7.11 Умов.

Таким чином договір від 24.10.2013 року, укладений між сторонами, діє з часу його укладення по теперішній час.

Умовами і правилами надання банком послуг, які разом із заявою відповідача є договором, передбачено винагороду банку, яка складається з: 1) процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів (п.2.1.1.12.1).

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати за користування кредитом, клієнт сплачує банку проценти в розмірі, визначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно п.2.1.1.12.2.1 Договору, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

При оформленні кредитної картки відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.12).

В заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача АТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку, (п.п.1.1.1.69, 1.1.1.70 Умов).

Відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.na. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання.

Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - договорі банківського обслуговування в цілому.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) складають договір про надання банківських послуг.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль.

Тарифи - розмір винагороди за послуги банку; є невід`ємною частиною договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. Необхідно відзначити, що виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. Позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості слугують надані позивачем до суду розрахунок заборгованості (а.с.6-10), довідка про зміну умов кредитування (а.с.11).

З розрахунку заборгованості та довідки про зміну умов кредитування, видно, що позивач частково сплачував заборгованість за кредитним договором, чого не заперечує і сам відповідач у відзиві на позов, зазначаючи, що останній платіж було ним здійснено 05 лютого 2016 року (а.с.70).

Отже, як встановлено апеляційним переглядом і не заперечувалось відповідачем між сторонами виникли договірні правовідносини, і відповідачем в результаті неналежного виконання своїх зобов`язань виникла заборгованість за договором, у зв`язку із чим, позовні вимоги банку до ОСОБА_1 є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено із порушенням вимог законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому рішення підлягає скасуванню відповідно до положення п.п.1,2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», а апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Через порушення зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 , станом на 15 серпня 2018 року у останнього виникла заборгованість в розмірі - 155 335 гривень 86 копійок, яка складається з наступного: 26 681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 4 764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;123 889 гривень 85 копійок - заборгованість за пенею;

Із зазначеної суми заборгованості позивач просив частково стягнути суму боргу в розмірі 114 783 гривні 93 копійки яка складається з наступного: 26 681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 4 764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 83 337 гривень 92 копійки - заборгованість за пенею, тобто зменшив суму заборгованості за пенею на 31 446 грн.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом і апеляційним переглядом, останній платіж було здійснено відповідачем у лютому 2016 року, а позов подано до суду 12 вересня 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням зменшення позивачем суми заборгованості за пенею на 31 446 грн., перевіривши правильність даних позивачем розрахунку заборгованості, й враховуючи відсутність доказів з боку відповідача на його спростування, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість станом на 15 серпня 2018 року в загальному розмірі 114 783 гривні 93 копійки, яка складається з заборгованість за тілом кредиту - 26 681 гривня 23 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 764 гривні 78 копійок та заборгованості за пенею - 83 337 гривень 92 копійки.

У зв`язку із тим, що позивач при зверненні до суду із позовом та апеляційною скаргою сплачував судовий збір у загальному розмірі 4405грн. (1762 +2643), та беручи до уваги повне задоволення позовних вимог, згідно положенням ст.141 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 05 березня 2019 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 жовтня 2013 року, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 жовтня 2013 року у розмірі 114 783 гривні 93 копійки, яка складається з наступного: 26 681 гривня 23 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 4 764 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 83 337 гривень 92 копійки - заборгованість за пенею та судові витрати понесені позивачем під час розгляду справи в судах першої і апеляційної інстанцій в розмірі 4 405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 09 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: