Головуючий у 1-й інстанції Дочинець С.І.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 23 квітня 2019 року, ухвалену у складі судді Дочинець С.І.,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1

про визнання незаконними дій Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області і Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

заінтересовані особи - Вугледарський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на незаконні дії посадових осіб Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на наступні обставини.

В березні 2017 року ОСОБА_1 було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 53554495, згідно з якою скаржник мав відшкодувати витрати ТОВ «Охорона-Рівне», понесені на апеляційне оскарження, в розмірі 121,80грн., а також сплатити виконавчий збір в розмірі 12,18грн. ОСОБА_1 сплатив добровільно 121,80грн., у зв`язку з чим відмовився сплачувати виконавчий збір в розмірі 12,18грн.

Згодом з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заявник довідався, що з його пенсії за червень 2017 року було утримано 217,57грн., з яких: 109,30грн. - утримання за виконавчим листом ВП № 51181839 зі стягнення з нього судового збору - 12,18грн., виконавчого збору - 1,21грн., витрат на виконавче провадження - 96,00грн.; 108,18грн. - утримання за виконавчим листом ВП № 53554495 зі стягнення виконавчого збору - 12,18грн. і витрат на виконавче провадження - 96грн.

Копію постанови ВП № 51181839 ОСОБА_1 не отримав до теперішнього часу, а тому вважає, що виконавчою службою приховано від нього зазначене виконавче провадження.

Постанова ВП № 53554495 була виконана ОСОБА_1 добровільно в квітні 2017 року, шляхом сплати ТОВ «Охорона-Рівне» 121,80грн., однак Вугледарським міським відділом ДВС було здійснено повторне стягнення зі скаржника на користь ТОВ «Охорона-Рівне».

ОСОБА_1 не виключає ймовірності, що стягнення з його пенсії 108,18грн. на користь ТОВ «Охорона-Рівне», є не вимогою державної виконавчої служби, а недбалістю Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо стягнення зазначеної суми не на користь ТОВ «Охорона-Рівне», а стягнення судового збору на користь Мар`їнської об`єднаної державної податкової інспекції і на користь Відділу ДВС виконавчого збору та витрат на виконавче провадження. Заявник посилався, що ГУ ПФУ в Донецькій області не виконано вимоги п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року та приховано інформацію про порядок нарахування та перерахунку пенсії.

В кінцевій редакції скарги (а.с. 31) просив визнати незаконними дії Вугледарського міського ВДВС ГТУЮ в Донецькій області, що виразилися в:

- укритті постанови за виконавчим провадженням ВП № 51181839, чим йому причинено майнову шкоду в розмірі 7% від отримуваної пенсії;

- зобов`язати ВДВС видати йому копії постанови по провадженню ВП № 51181839;

а також визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що виразилися у:

- повторному стягненні 108,18грн., що спричинило йому майнову шкоду в розмірі 7% від отримуваної пенсії;

- невиконанні вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018р.;

- укритті інформації щодо порядку і перерахунку пенсії.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 23 квітня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконні дії посадових осіб Вугледарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи скарги, пояснення представника Вугледарського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - Бойницької О.А., яка заперечувала проти доводів скарги, розглянувши справу відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України у відсутність повідомленого про дату і час розгляду справи представника заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи скарги і відзивів на неї заінтересованих осіб, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, в провадженні Вугледарського міського ВДВС ГТУЮ у Донецькій області перебувало 2 виконавчих листа, виданих Вугледарським міським судом Донецької області:

1) на виконання додаткового рішення Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2016р. у справі 0509/1777/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Охорона-Рівне» витрат на оплату судового збору при подачі апеляційної скарги в розмірі 121,80грн. (а.с. 108-109). За цим виконавчим листом постановою Вугледарського МВДВС від 10.03.2017р. відкрито виконавче провадження ВП № 53554495 зі стягнення вказаної суми, присудженої судом, і виконавчого збору в розмірі 12,18грн. (а.с. 4).

2) на виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 25.02.2016р. у справі 0509/1777/2012 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору за апеляційний розгляду справи в розмірі 12,18грн. (а.с. 104-107). За цим виконавчим листом постановою Вугледарського МВДВС від 23.05.2016р. відкрито виконавче провадження ВП № 51181839 (а.с. 4, 102).

03.04.2019р. боржником надано до відділу державної виконавчої служби квитанцію про сплату боргу у сумі 121,18грн. (а.с. 6). Сума виконавчого збору в розмірі 12,18грн. боржником не була погашена, що не заперечувалося сторонами.

06.04.2017р. державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи, яку спрямовано до Головного Управління пенсійного фонду України у Донецькій області, зі стягнення з пенсії боржника: в межах виконавчого провадження ВП № 51181839 - присудженого судового збору - 12,18грн., виконавчого збору - 1,21грн., витрат на проведення виконавчих дій - 96,00грн.; в межах виконавчого провадження ВП № 53554495 - виконавчого збору в розмірі 2,18грн. і витрат на виконавче провадження - 96грн. (а.с. 92-94).

Вказані суми утримані ГУПФУ в Донецькій області з боржника ОСОБА_1 в повному обсязі, що вбачається з листування заявника і відомостей ПФУ (а.с. 3, 5-7, 91), в результаті чого на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно із виконавчим документом) були закінчені: ВП № 51181839 - 02.11.2017р., ВП № 53554495 - 30.06.2017р. (а.с. 5, 6, 138, 89-90).

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд врахував відомості про відправлення 25.05.2016р. боржникові ОСОБА_1 рекомендованими листами постанови в межах виконавчого провадження ВП № 51181839, положення ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо реалізації учасником виконавчого провадження, яким є заявник права ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження в повному обсязі, в тому числі шляхом доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги про визнання незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд виходив з того, що нарахування, перерахунок та стягнення коштів з пенсійних виплат здійснюється посадовими особами управлінь Пенсійного фонду України, та у разі не згоди з діями та/або рішеннями останніх щодо зазначених питань вони можуть бути оскаржені в судовому порядку, внаслідок чого між сторонами виникне публічно-правовий спір, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом.

З такими висновками суду в повному обсязі погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 7 ст. 12).

В змісті апеляційної скарги і в своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 наголошував на тому, що через неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51181839 з нього було здійснено необґрунтоване утримання присудженої суми 12,18грн. разом з виконавчим збором і витратами на виконавче провадження.

З матеріалів справи, в тому числі і наданих в ході апеляційного перегляду справи даних виконавчих проваджень, вбачається, що з моменту прийняття рішення апеляційним судом 25.02.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору в розмірі 12,18грн. і направлення йому копії судового рішення 01.03.2016р. (а.с. 141), так і з моменту відкриття виконавчого провадження ВП № .05.2016р. боржник не сплатив присуджену суму, аж досі з нього не було стягнуто цю суму, поєднану із виконавчим збором і витратами на виконавче провадження з пенсії.

Як вбачається з виконавчого листа, виданого Вугледарським міським судом Донецької області з виконання рішення апеляційного суду Донецької області від 25.02.2016р. по справі № 0509/1777/2012 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору за апеляційний розгляд справи в розмірі 12,18грн., вказана адреса боржника: АДРЕСА_1 (а.с. 139-140).

Згідно із положеннями у абзаці 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Саме за вказаною адресою боржника, наведеною у виконавчому листі суду, з дотриманням вимог ч. 5 ст. 26, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було направлено рекомендованою кореспонденцією вказану постанову про відкриття провадження ВП 51181839, про що свідчить реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції і відповідна квитанція з поштового відправлення (а.с. 24-25, 77, 99-100, 109, 127).

Виконавчий лист суду за закінченням виконавчого провадження ВП 51181839 зі стягнення 12,18грн. за постановою Вугледарського МВДВС від 02.11.2017р. на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто до суду з відміткою про його виконання.

Доводи апеляційної скарги про направлення заявникові вірогідно іншої кореспонденції, а не постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 51181839 не підтверджені заявником будь-якими доказами, як в ході розгляду скарги в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не надано таких відомостей.

Права боржника ОСОБА_1 , унормовані ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії з документів тощо, були реалізовані заявником по двох виконавчих провадженнях до постановлення оскаржуваної ухвали, що підтверджено в суді апеляційної інстанції (а.с. 79-80, 129-130). Отже, документи виконавчого провадження у відповідності із абз. 1, 3 ст. 28 цього Закону доведені до відома боржника. Перешкод з боку посадових осіб Вугледарського міського відділу ДВС в реалізації заявником цих прав не встановлено. Відтак, підстав для зобов`язання ВДВС надавати копії цих матеріалів не вбачається, як правильно визначив суд першої інстанції.

Доводи скарги заявника щодо приховування від нього матеріалів виконавчого провадження не знайшли свого підтвердження.

Доводи скарги про повторне стягнення шляхом утримання з пенсії боржника сум за виконавчим провадженням ВП № 53554495 не знайшло свого підтвердження, оскільки як встановлено судом, і в чому впевнився апеляційний суд: ОСОБА_1 було сплачено 121,80грн. після відкриття виконавчого провадження, а 12,18грн. виконавчого збору і 96грн. витрат на виконавче провадження було утримано з пенсії боржника.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню).

За положеннями ч. 9 ст. 27 цього Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки ОСОБА_1 сплатив присуджені 121,80грн. у квітні 2019 року, тобто після прийняття постанови про відкриття провадження ВП № 53554495 (постанова від 10.03.2017р.), що заявником не заперечувалось, то відсутні підстави для звільнення його від витрат, унормованих ст. 27, п. 3 ч. 1 і ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», щодо сплати судового збору і витрат виконавчого провадження.

Тож, не можна вважати повністю виконаною постанову про відкриття провадження № 95, де містилася вимога державного виконавця сплатити і 12,18грн. виконавчого збору, що в цій частині не було оплачено боржником. З доводами скарги заявника на дії ВДВС і аналогічними доводами апеляційної скарги в даній частині погодитись не можна.

Оскільки боржником здійснено сплату 121,80грн. вже після відкриття виконавчого провадження, то у державного виконавця були відсутні правові підстави для його звільнення від сплати виконавчого збору і витрат на виконавче провадження.

Доводи апеляційної скарги в вищенаведеній частині не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з тим, згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

В поданій скарзі на дії територіального органу державної виконавчої служби в порядку, регламентованому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», ОСОБА_1 поєднує і вимоги, пред`явлені до територіального органу Пенсійного Фонду України, що виразилися у: повторному стягненні 108,18грн., що спричинило йому майнову шкоду в розмірі 7% від отримуваної заявником пенсії; невиконанні вимог п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року; в укритті інформації щодо порядку і перерахунку пенсії.

Однак, відносини у справі за скаргою заявника на дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області мають ознаки публічно-правового спору, виниклого із суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до п. 1. ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

В змісті оскаржуваної ухвали суд правильно визначив, що скарга ОСОБА_1 в частині оскарження дій ГУПФУ в Донецькій області, з урахуванням положень у ч. ст. 19, ст. 447 ЦПК України та ст. 20 КАС України, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, бо предметно не підсудна Вугледарському міському суду Донецької області як суду загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, суд першої інстанції помилково визначився із результатом розвязання скарги з цього приводу, відмовивши в задоволенні цієї частини скарги по суті, а не закрив провадження в порядку п. ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Отже, прийнята ухвала в частині відмови в задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 на дії ГУ ПФУ в Донецькій області, як прийнята з порушенням правил юрисдикції загальних судів, підлягає скасуванню, незалежно від доводів апеляційної скарги заявника, із закриттям провадження по справі у відповідній частині.

В решті ухвала суду за вимогами скарги, пред`явленими ОСОБА_1 до Вугледарського МВДВС, як законна і обґрунтована, підлягає залишенню без змін на підставі ст. 375 ЦПК України згідно вищенаведеного мотивування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 377, 381-382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 23 квітня 2019 в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області скасувати і провадження за скаргою в даній частині закрити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 липня 2019 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді Л.М.Кочегарова

Т.Б.Ткаченко