Справа №: 398/335/19
провадження №: 2/398/775/19
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , де просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Позивач, є власником вказаного житлового будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.04.1990 року та свідоцтвом про право власності від 27.12.2010 року.
У будинку, крім позивача, також проживають син останнього - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При цьому, відповідач в будинку зареєстрований, однак фактично з моменту реєстрації, тобто з 26.05.2006 року, не проживає, участі в оплаті комунальних послуг та утриманні будинку не приймає, його особисті речі в будинку відсутні. Фактичне місце проживання відповідача позивачу не відоме.
Акт, складений виконавчим комітетом Приютівської селищної ради, від 16.01.2019 року свідчить про те, що відповідач ніколи не проживав у спірному будинку.
Реєстрація відповідача в належному позивачу будинку позбавляє останнього можливості належним чином розпорядитись своєю власністю та оформити субсидію, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання не з`явився. Згідно довідки Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 18.02.2019 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, які було направлено на вказану адресу, повернулись з відміткою про невручення.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.06.2019 року визначено заочно розглянути справу.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
10.04.1990 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
27.12.2010 року позивачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
04.01.2011 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав на вказаний житловий будинок за ОСОБА_1 .
22.11.2010 року складено технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 16.01.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , який є власником будинку, ОСОБА_5 , його дружина, ОСОБА_4 , - син, та ОСОБА_2 брат власника, який в будинку не проживає.
Відповідно до акту обстеження місця проживання від 16.01.2019 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає з моменту реєстрації.
ОЦІНКА СУДУ
Згідно договору купівлі-продажу від 10.04.1990 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Войнівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області,зареєстрованому в реєстрі за №22, ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 , від 27.12.2010 року, житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 одноособово, на праві приватної власності.
Вказаний факт підтверджується також витягом про державну реєстрацію прав від 04.01.2011 року, №28572756, та технічним паспортом на вказаний будинок (інвентарний номер 71; реєстровий номер 49/1, с.32495788).
Надані позивачем довідка виконавчого комітету Приютівської селищної ради від 16.01.2019 року та акт обстеження місця проживання від 16.01.2019 року свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , однак фактично з дня реєстрації, тобто з 26.05.2006 року за вказаною адресою не проживає.
При цьому, судом також встановлено, що відповідач не є власником будинку.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України.
У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у разі її відсутності понад шість місяців після виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач є членом сім`ї власника, то спірні правовідносини між сторонами регулюються ст.156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Докази про те, що між сторонами були встановлені інші домовленості, у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником квартири та відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання відповідача такою, що втратила право на користування вказаною квартирою.
Відповідно ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВРвід 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року Першого Протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Суд, враховує, що у позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, в зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що іншого вирішення спору ніж у судовому порядку у позивача немає, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 04.07.2019 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА