Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 585/2392/18

провадження № 61-15609св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргоюОСОБА_2 на постанову Сумського апеляційного суду від 15 липня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернуkfся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області про визначення місця проживання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що 20 вересня 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2016 році шлюб між ними було розірвано рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від

25 червня 2016 року, а починаючи з червня 2017 року їх старший син

ОСОБА_4 став проживати з відповідачем. Вказує, що двічі зверталася до органів поліції із заявами про те, що відповідач без її згоди забрав їх сина до себе на постійне місце проживання. Пізніше відповідач перевів їх сина на навчання із ЗОШ № 2 до ЗОШ № 9. Зазначає, що вона працює на посаді економіста з фінансової роботи в ТОВ «ВП ПАРТНЕР», і за період з 01 серпня 2017 року до 31 січня 2018 року її дохід склав 60 000,00 грн. Вказує, що вона винаймає квартиру в новобудові та має комфортні умови проживання, у квартирі наявна зона для навчання та відпочинку дітей, що підтверджено актом депутата Броварської міської ради. Їх молодший син ОСОБА_5 , який з нею проживає, завжди приходить до школи охайно вдягнений, має належні умови для навчання та отримує допомогу від матері у навчанні. Зазначає, що їх старший син ОСОБА_4 , який проживає з відповідачем має ознаки дитячого аутизму і, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, має проживати разом з матір`ю.

У зв`язку з викладеним позивач просила визначити місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 березня 2019 року позов задоволено.

Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їхньою матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в родині батька, де проживає ОСОБА_4 , інколи буває напружена ситуація, що негативно впливає на психіку дитини, яка має діагноз аутизм. Місце навчання та проживання дитини було змінено відповідачем примусово, без згоди на те матері, що значно вплинуло на свідомість дитини, сприйняття нею ситуації. Крім того, на відміну від відповідача, у позивача є більше можливості фінансово забезпечувати своїх дітей.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його до суду апеляційної інстанції в частині визначення місця проживання сина ОСОБА_4 разом з позивачем, в іншій частині рішення до апеляційного суду оскаржене не було, тому в неоскарженій частині не переглядалося..

Постановою Сумського апеляційного суду від 15 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 березня 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи. Пояснення самої дитини ОСОБА_4 , який бажає в подальшому проживати з батьком, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки дитина при допиті на запитання, чому вона проживає саме з батьком, а не з мамою, в силу наявного у дитини захворювання не зміг нічого пояснити, притому також бажає проживати разом із своїм молодшим братом, який мешкає з матір`ю. Крім того, судом також взято до уваги той факт, що після припинення шлюбних відносин ОСОБА_4 залишився проживати з мамою, а у 2017 році відповідач примусово, без згоди матері та без з`ясування думки дитини, змінив місце проживання та місце навчання сина. Також судом було зазначено, що спілкування та спільне проживання рідних братів відповідатиме перш за все інтересам самого ОСОБА_4 . Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що у позивача більше фінансових можливостей забезпечувати своїх дітей, з огляду на те, що у неї більші доходи за доходи відповідача та з урахуванням ще того, відповідач із своєї заробітної плати сплачує аліменти на користь позивача та на його утриманні перебувають спільна дитина від нового шлюбу: син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дитина другої дружини від першого шлюбу, а також нова дружина. З огляду на те, що будь - яких доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дітей разом з позивачем може зашкодити інтересам ОСОБА_4 , в ході розгляду справи надано не було.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2019 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2 на постанову Сумського апеляційного суду від 15 липня

2019 року.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу з Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 серпня 2019 року.

У вересні 2019 року справу № 585/2392/18 передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду першої інстанції без змін в порушення норм статей 89, 263-264, 382 ЦПК України не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не перевірив доводів сторін та не навів мотивів відхилення його доводів наведених в апеляційній скарзі. Вказує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив його клопотання про повторний допит сина ОСОБА_4 , який в суді першої інстанції висловив своє бажання проживати разом саме з батьком, а не з матір`ю, що є порушенням частини третьої статті 171 СК України. Зазначає, що суди обох інстанцій в порушення приписів статті 160 СК ухвалили рішення суду про визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю всупереч його думці. Також судом апеляційної інстанції не було перевірено його доводів, що висновок суду першої інстанції про напружену ситуацію в його родині не відповідає дійсності, оскільки в його новій родині нормальні та гармонійні правовідносини між усіма членами сім`ї, у тому числі між ОСОБА_4 та його новою дружиною. Також вказує на те, що суд першої інстанції дійшов неправильно висновку стосовно того, що відповідач примусово змінив місце проживання та навчання ОСОБА_4 , оскільки це було волевиявлення його сина через категоричну незгоду повертатися до матері. Зазначає, що позивач у грудні 2017 року звернулася до органів опіки і піклування про визначення їй порядку участі у вихованні сина ОСОБА_4 , що свідчить про її згоду щодо проживання ОСОБА_4 саме з батьком, однак суд апеляційної інстанції вказані його доводи належним чином не перевірив. Також звертає увагу на те, що він не погодився з висновком суду першої інстанції стосовно того, що позивач має більше фінансових можливостей забезпечувати дітей, оскільки він був зроблений на підставі підробленої довідки ТОВ «ВР «Партнер», однак суду апеляційної інстанції вказані доводи не перевірив. На його думку, при прийнятті оскаржуваної постанови, суду апеляційної інстанції не виходив з найвищих інтересів дітей, оскільки аналізуючи кожен аспект відносин дітей, встановлений під час розгляду справи, має формальний характер та не узгоджується з обставинами справи та наявними в ній доказами. Також вказує, що відповідач має кращі умови для проживання ОСОБА_4 , оскільки він винаймає двокімнатну квартиру, а позивач - однокімнатну квартиру, тому в нього ОСОБА_4 матиме цілу кімнату, а не зону для відпочинку. Зазначає, що суд апеляційної інстанції належним чином доводів його апеляційної скарги не спростував, обмежившись лише посиланням на те, що будь-яких доказів, які б свідчили, що визначення місця проживання дітей разом з позивачем може зашкодити їх інтересам ним надано не було.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив

ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому вказано, що касаційна скарга відповідача є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Вказує, що всі доводи касаційної скарги відповідача зводяться до оцінки доказів, які були зроблені як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, тому жодних порушень норм матеріального чи процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови не було.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому вказано, що відповідач в своїй касаційній скарзі не вказав підстави, які відповідають вимог статті 411 ЦПК України щодо скасування постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Також зазначено, що доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив відповідачу у з`ясування думки ОСОБА_4 щодо визначення його місця проживання, не відповідають дійсності, оскільки в оскаржуваній ним постанові чітко судом було зазначено, що малолітній ОСОБА_4 має діагноз «Дитячий аутизм» з якісними порушеннями рецидивної соціальної взаємодії. Вказано, що суд апеляційної інстанції з урахуванням інтересів обох дітей, наданого ними висновку щодо визначення місця проживання обох дітей разом з матір`ю, дійшов правильного висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Крім того, заначено, що якщо відповідач хотів би, що б його син ОСОБА_4 дійсно проживав з ним він би звернувся до суду першої інстанції з зустрічними позовними вимогами, однак цього не зробив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 20 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачу надано прізвище - « ОСОБА_1 » (а. с. 8).

25 червня 2016 року рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а. с. 8).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6-7).

Позивач є громадянкою Білоруської Республіки, про що свідчить Паспорт цієї країни НОМЕР_1 , виданий Залізнодорожним РОВД м. Вітебська 22 червня

2018 року (а. с. 43).

Законність перебування на території України позивачки підтверджує Посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 05 лютого 2010, видана Роменським ВМ УМВС України в Сумській області (а. с. 9).

Також судами встановлено, що 20 липня 2017 року ОСОБА_1 , як (орендар) уклала договір оренди квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з (орендодавцем) ОСОБА_18 з метою проживання її та членів її сім`ї, а саме: дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 10-11).

Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «ВП Партнер» (далі - ТОВ «ВП Партнер») від 20 березня 2018 року № 20/03 ОСОБА_1 працює в цьому товаристві з 01 серпня 2017 року та на даний час займає посаду: економіста з фінансової роботи, дохід за період з 01 серпня 2017 року до

31 січня 2018 року складає 60 000,00 грн (а. с.12).

Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (далі - ВК Броварської міської ради) від 10 квітня 2018 року № 256 ОСОБА_1 надано висновок до суду про визначення місця проживання її малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею, враховуючи інтереси дітей. Відмовлено ОСОБА_2 у наданні висновку до суду про визначення місця проживання його малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з ним (а. с. 13).

Також судами встановлено, що згідно акта обстеження житлово-побутових умов від 13 лютого 2018 року, складеного депутатом Броварської міської ради

Дудко Б. В., встановлено, що зі слів ОСОБА_1 вона з липня 2017 року, винаймає квартиру АДРЕСА_1 . Квартира розташована у новому житловому будинку. В приміщенні зроблено ремонт, чисто, охайно. Квартира мебльована, наявна побутова техніка. ОСОБА_1 проживає разом зі своїм малолітнім сином, який є учнем 2-го класу ЗОШ № 2. У квартирі наявна зона для навчання та відпочинку дитини, окреме спальне місце. Створено належні умови для проживання двох дітей. Зі слів ОСОБА_1 , її колишній чоловік чинить перешкоду у спілкуванні зі старшим сином, ОСОБА_4 , який проживає разом з батьком ОСОБА_2 (а. с. 16).

Відповідно до характеристики, наданої класоводом ОСОБА_22 та директором Броварської ЗОШ № 2 ОСОБА_23 , ОСОБА_5 навчається у школі з 01 вересня 2016 року. За період навчання зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень. Має добре розвинену пам`ять, проявляє інтерес до навчання, але увага на уроці не завжди стійка. Має схильність до математики. Навички читання та письма розвинені на достатньому рівні. Пізнавальні здібності виявляються у допитливості, любить спостерігати, виявляє конкретне мислення. На жаль, учень має занижену самооцінку щодо своїх успіхів у навчанні. ОСОБА_5 щедрий , чуйний, ввічливий, вихований. Завжди готовий прийти на допомогу. Хоча має друзів у класі, не любить роботу в групах, у парах. ОСОБА_5 проживає з мамою, так як батьки розлучені. До школи завжди приходить охайно одягнений, повністю забезпечений шкільним приладдям та посібниками. Мама приділяє належну увагу вихованню дитини. Вона цікавиться навчанням, регулярно відвідує школу. До порад вчителя завжди прислухається, допомагає синові у навчанні, створює всі умови для цього (а. с. 17).

Відповідно до характеристики від 19 січня 2018 року, наданої класним керівником ОСОБА_27 та директором Броварської ЗОШ № 9 ОСОБА_28 , вбачається, що учень ОСОБА_4 в Броварській ЗОШ № 9 навчається з

01 вересня 2017 року. Дитина має нормальний фізичний розвиток, відвідує уроки фізкультури, чергує в класі, не пропускає занять без поважних причин, дитина завжди охайно одягнена, ОСОБА_4 спокійний, до однокласників агресії не проявляє. Внаслідок проблем зі здоров`ям, учень навчається в інклюзивному класі, на уроках йому допомагають працювати асистенти учителя. ОСОБА_4 має оцінки за перший семестр від 4 до 9 балів. Батьки ОСОБА_4 , розлучені, хлопчик проживає з батьком. Батьки цікавляться навчанням та поведінкою дитини. Мама провідує дитину в школі, три дні на тиждень проводить з сином час після уроків, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником батьківським комітетом (а. с. 18).

Також судами встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має ознаки дитячого аутизму з якісними порушеннями рецидивної соціальної взаємодії, що підтверджується консультативним висновком української дитячої спеціалізованої лікарні «Охмадит» від 14 квітня

2010 року (а. с. 21).

Згідно копії заключення ЛКК від 26 вересня 2017 року № 95 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: «Дитячий аутизм». За станом здоров`я рекомендовано: індивідуальна форма навчання в ЗОШ на 2017-2018 навчальні роки (а. с. 48).

Згідно копії витягу з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 15 вересня 2015 року № 1, встановлено психолого-педагогічний висновок: ситемне порушення пізнавальної діяльності, комунікативних функцій та соціальної взаємодії. Порушення інтелектуального розвитку до легкого рівня. Розлади розвитку шкільних навичок. Порушення активності з дефіцитом уваги. Порушення мовлення. Загальний недорозвиток мовлення ІІІ р., дисграфія. Контакт встановлюється поступово. Інтерес до співпраці з дорослим поверхневий. Предметно-практичні дії виконує, допомогу використовує. При зіткненні з труднощами з`являються прояви дезадаптації. Увага нестійка, розсіяна. Емоційно-вольова сфера неврегульована. Поведінка керована. Рекомендовано батькам: виховання посидючості, працездатності та витривалості, розвиток концентрації та стійкості уваги. Обстеження та спостереження у медичних фахівців. За умов інклюзивного навчання потребує супроводу асистента вчителя та 4 години для проведення корекційно - розвиткових занять (а. с. 49).

Судами також було встановлено, що 07 березня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_30 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині та чоловіку присвоєно прізвища: « ОСОБА_1 » (а. с. 87).

Згідно висновку органу опіки та піклування ВК Броварської міської ради від

10 квітня 2018 року № 1-18/320, вбачається, що враховуючи думку малолітнього сина ОСОБА_5 проживати разом матір`ю, та старшим братом ОСОБА_4 , бажання ОСОБА_4 спілкуватись з молодшим братом та мамою, можливість матері дітей більш забезпечити потреби дітей саме в матеріальному плані, оскільки, в наш час саме матеріальний стан батьків впливає на можливість забезпечувати як фізичний так і культурний розвиток дітей , беручи до уваги той факт, що ОСОБА_2 , забрав до себе проживати лише старшого сина, а мати дітей ОСОБА_1 з самого початку хотіла, щоб обоє дітей проживали з нею, відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом із матір`ю, ОСОБА_1 (а. с. 14-15).

Згідно копії довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Воля» (далі - ТОВ «Техно-Воля») від 30 листопада 2018 року № 1/301118,

ОСОБА_2 працює у ТОВ «Техно-Воля» з 16 березня 2012 року за основним місцем роботи та займає посаду Директора. Посадовий оклад становить

9 400,00 грн та заробітна плата за останні 12 місяців склала 90 900,00 грн, утримано 17 725,50 грн, до сплати 73 174,50 грн (а. с. 88).

Згідно копії характеристики учня 6-Г класу Броварської ЗОШ № 9 ОСОБА_4 , виданої класним керівником ОСОБА_27 та завіреної директором школи ОСОБА_28 11 грудня 2018 року, ОСОБА_4 навчається в даній школі з

01 вересня 2017 року в інклюзивному класі. Учень не пропускає без поважних причин заняття, завжди має охайний вигляд, забезпечений необхідним шкільним приладдям. Під час уроку йому допомагає помічник вчителя виконувати завдання згідно програми. Батьки ОСОБА_4 розлучені, учень проживає в родині батька. Батько допомагає сину виконувати домашнє завдання, щоденно супроводжує сина до школи, та забирає його після занять, постійно цікавиться в учителів результатами навчання його сина ОСОБА_4 , та поведінкою дитини. Батько входить до ініціативної групи батьків 6-Г класу, яка займається організацією дозвілля своїх дітей (свята, відвідування музеїв, театру). Учень приймає участь у всіх заходах в класі. ОСОБА_4 часто розповідає про відвідування гуртків, відпочинок на природі разом з батьком. ОСОБА_4 вихований, під час занять поводиться переважно спокійно, конфліктів з однокласниками не має (а. с. 89).

Згідно інформації директора Департаменту обслуговування платників ОСОБА_6 від 09 січня 2019 року № 352 вбачається, що згідно з інформаційним фондом Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 08 січня 2019 відомості про доходи ОСОБА_1 , за період з III кварталу 2017 року до III квартал 2018 року відсутні (а. с. 113).

Згідно копії довідки виданої лікарем ОСОБА_32 від 12 лютого 2019 року вбачається, що мама ОСОБА_1 , 1978 року народження, знаходилася по догляду за дитиною вдома з 30 січня 2019 року до 12 лютого 2019 року, діагноз «ГРВІ», довідка видана по місцю вимоги (а. с. 129).

Згідно копії довідки ТОВ «ВР ПАРТНЕР» від 26 лютого 2019 року № 2 ОСОБА_1 станом на 26 лютого 2019 року працює у TOB «ВР ПАРТНЕР» на посаді заступника директора (а. с.139).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Броварської міської ради, відповідачу визначено порядок участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , який проживає з позивачем і встановлено такі дні зустрічі з дитиною: друга, четверта субота місяця з 09:00 до 20:00 години неділі (а. с. 151).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 29 червня 2004 року

№ 1906-IV«Про міжнародні договори України» міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо).

У пунктах «а», «b» частини першої статті 2 Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року визначено, що для цілей цієї Конвенції «договір» означає міжнародну угоду, укладену між державами в письмовій формі і регульовану міжнародним правом, незалежно від того, чи викладена така угода в одному документі, двох чи кількох зв`язаних між собою документах, а також незалежно від її конкретного найменування; «ратифікація», «прийняття», «затвердження» і «приєднання» означають, залежно від випадку, міжнародний акт, який має таке найменування і за допомогою якого держава виражає в міжнародному плані свою згоду на обов`язковість для неї договору.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18)

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання ОСОБА_4 , апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов обгрунтованого висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що визначення місця проживання обох дітей разом з матір`ю (позивачем) може зашкодити інтересам малолітнього ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не зазначив чому він повторно не з`ясував думки малолітнього ОСОБА_4 стосовно того з ким хоче останній залишитись проживати спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення, де суд апеляційної інстанції вказав, що відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України суд не може взяти до уваги пояснення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як доказ з огляду на його вік, особливості його дитячого сприйняття ситуації та можливості впливу відповідача на свідомість свого сина.

Доводи касаційної скарги стосовно того, що судом апеляційної інстанції належним чином не було перевірено його доводів апеляційної скарги стосовно того, що позивач надала його згоду на те, що б їх старший син проживав з ним і ця обставина підтверджується рішенням ВК Броварської міської ради від

13 грудня 2017 № 777; що відомості про фінансове становище відповідача є суперечливими, тому не можуть братися до уваги з огляду на таке.

Зокрема суд апеляційної інстанції зазначив, що не може прийняти до уваги доводи відповідача стосовно того, що позивач погодилася на спільне проживання з ним їхнього сина ОСОБА_4 та що ця обставина підтверджена рішення ВК Броварської міської ради від 13 грудня 2017 року № 777, оскільки відповідачем не було надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції рішення, на яке він посилається.

Також судом апеляційної інстанції не було взято до уваги й посилання відповідача на те, що відомості, які містяться в Державній фіскальній службі України, не відповідають наданій до суду позивачем довідці з її місця роботи, з тих підстав, такі обставини свідчать лише про те, що ТОВ «ВР «Партнер» не подавало звітність за позивача до Державної фіскальної служби України, а не про те, що у позивача відсутні доходи, тому питання подання звітності за позивача до Державної фіскальної служби України знаходиться поза предметом розгляду даної справи.

Також необґрунтованими є доводи касаційної скарги стосовно того, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив його доводів, що в його новій сім`ї нормальні і гармонійні взаємовідносини, а суд першої інстанції цього не з`ясувавши зазначив, що в його родині інколи буває напружена ситуація, яка негативно впливає на психіку ОСОБА_4 , оскільки ці доводи спростовуються поясненнями наданими самим ОСОБА_4 , який вказав, що 01 лютого 2019 року його друга мама ОСОБА_35 кинула в нього книжку, бо була проти того, щоб відповідач допомагав йому вчити уроки.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Зокрема апеляційним судом було враховано, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, а не батьків, а зібрані у справі докази вказують на те, що проживання дітей з матір`ю якнайкраще забезпечить їх інтереси.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сумського апеляційного суду від 15 липня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик