Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/635/19
Провадження № 2/499/407/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"31" жовтня 2019 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що між сторонами було укладено шлюб 20.10.2012 року, який рішенням суду від 06.08.2018 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до рішення суду від 06.08.2018 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини, проте з моменту ухвалення вищевказаних рішень та до теперішнього часу відповідач не сплачує аліменти, не бере участь у фізичному та духовному розвитку сина, не відвідував його, не приїздив, не спілкується з дитиною, повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, на підставі чого позивач просить суд позовну заяву задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт, в якому відповідачу направлялася судова повістка з відміткою, що адресат відсутній, разом з тим, враховуючи ту обставину, що судова повістка направлялася відповідачу за місцем його реєстрації, то у відповідності до ст.128 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних, встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин.

ОСОБА_1 (позивач) являється матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та копією рішення суду, що підтверджує зміну прізвища.

ОСОБА_2 являється батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Згідно оригіналу довідки про склад сім`ї, дитина ОСОБА_3 проживає та зареєстрований разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії заочного рішення Карлівського районного суду Одеської області від 06.08.2018 року, яке набрало чинності 07.09.2018 року, укладений шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано, змінено прізвище ОСОБА_4 на дошлюбне ОСОБА_4 .

Відповідно до копії заочного рішення Карлівського районного суду Одеської області від 06.08.2018 року, яке набрало чинності 07.09.2018 року, з ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 17.04.2018 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягуються аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу починаючи з 17.04.2018 року та до 21.04.2019 року.

Відповідно до оригіналу довідки №13256 від 15.07.2019 року Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області, позивач у період з 05.10.2018 року по 15.07.2019 року не отримує аліменти на утримання сина ОСОБА_3 від ОСОБА_2 , тобто відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліменти, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.06.2019 року складає 21417,00 грн.

Дитина ОСОБА_3 відвідує з 06.11.2018 року ДНЗ «Дзвіночок» в м. Карлівка Полтавської області, відповідно до наданої довідки виховання сина займається його мати ОСОБА_1 , а батько дитини ОСОБА_2 в дошкільному закладі не з`являвся, батьківські збори не відвідував, у жодних заходах участі не брав.

Орган опіки та піклування Карлівської районної державної адміністрації 17.05.2019 року вирішив визнати за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_3 , що підтверджується висновком, долученим до матеріалів справи.

Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.150 СК України.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч.1, 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що виражається з відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав.

Вирішуючи справу, керуючись процесуальними нормами, суд зазначає, що за ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З ч.1 ст.141 ЦПК України вбачається, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. ст.ст.4, 13, 76, 81, 89, 141, 206, 247, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 164-167 СК України, Пленумом «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Іванівським РВ ГУМВС України в Одеській області від 10.06.2008 року) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. В. Погорєлов