Дата документу 25.10.2019 Справа № 316/1249/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3070/19 Головуючий у 1-й інстанції: Бульба О.М.
Є.У.№ 316/1249/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором про надання правової допомоги, який в подальшому уточнювала. Зазначала, що 11 серпня 2014 року сторони уклали договір про надання юридичних послуг № АДРЕСА_1 /н, за умовами якого вона зобов`язалася надавати відповідачці юридичні послуги, а остання прийняти їх та своєчасно оплатити. Відповідно до п.2 договору винагорода у випадку позитивного вирішення проблемного питання складає 30% від фактично отриманих сум. Згідно додатку №1 до договору, до складу юридичних послуг відносився супровід у Європейському суді по правам людини скарги по судовій адміністративній справі ОСОБА_2 №2а-2503/11 щодо перерахунку державної та додаткової пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії. Причиною звернення ОСОБА_2 до Європейського суду по правам людини стало не виконання державою постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.07.2011 р. по справі №2а-2503/11.

На виконання умов договору протягом 2,5 років вона проводила роботу та надала юридичні послуги, які сприяли виконанню вказаної постанови, і 28 липня 2017 року ОСОБА_2 отримала суму заборгованості за рішенням національного суду у розмірі 57 823 грн. 51 коп., проте оплатити отримані за Договором послуги відмовилася.

Посилаючись на вказані обставини, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання юридичних послуг у розмірі 17 347 грн. 05 коп.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 липня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання юридичних послуг № б/н від 11.08.2014 р. в сумі 17347,05 грн. основного боргу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 , отримавши суму заборгованості із соціальних виплат за рішенням національного суду у розмірі 57 823,51 грн., не оплатила послуги адвоката, передбачені договором про надання правових послуг, а тому передбачений договором гонорар у розмірі 30% від фактично отриманих сум підлягає стягненню в судовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначила, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не звернув уваги на те, що ФОП ОСОБА_1 вже зверталася до суду із вимогами про стягнення з неї гонорару за договором про надання правової допомоги від 11 серпня 2014 року, проте рішенням суду від 12.12.2017 у задоволенні позову їй було відмовлено. Будь-яких договорів про надання правової допомоги з ОСОБА_1 вона не укладала, остання не представляла її інтереси у 2011 році, коли розглядався адміністративний спір, представництво її інтересів здійснював інший юрист.

Копію апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження вручені ОСОБА_1 09.09.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відзиві на апеляційну скарг ОСОБА_1 зазначила, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, є законним і обґрунтованим. З 2013 року вона є засновником та директором ТОВ «Юридичний центр «Аудит Лекс», основним видом діяльності якого з 2013 по 2018 роки було надання юридичних послуг. На підприємстві з 2013 року крім неї працювали інші юристи, які разом з нею надавали громадянам правову допомогу на платній основі. Вважає, що укладений сторонами договір відповідав волевиявленню сторін, недійсним не визнавався. Передбачена умовами договору оплата не за кожну процесуальну дію, а за позитивними результатами наданої юридичної послуги не суперечить вимогам законодавства, принципу розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно ч.1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка визначає форму та зміст договору про надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

Виходячи зі змісту положень ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Згідно ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторонами в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що постановою Енергодарського міського суду від 14липня 2011 року по адміністративній справі №2-а-2503/2011 р., залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2013 року, задоволено позов ОСОБА_2 та зобов`язано Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області провести ОСОБА_2 перерахунок державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до положень статей Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та забезпечити їх виплату за мінусом отриманих сум (а.с.8-11).

11 серпня 2014 р. між позивачем ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг б/н (далі Договір), за умовами якого ФОП ОСОБА_1 зобов`язалася надати юридичні послуги ОСОБА_2 , а остання зобов`язалася прийняти та оплатити надані юридичні послуги на умовах та в строки, що передбачені договором. Склад і обсяг надання юридичних послуг визначаються на підставі замовлення на надання юридичних послуг (додаток №1), що узгоджено та затверджено сторонами (а.с.5-6: п.п.1.1, 1.2 Договору).

Здача-прийняття наданих юридичних послуг за договором оформлюється актом здачі-прийняття наданих послуг. (п.3.1 Договору).

Вартість юридичних послуг, що надаються на умовах договору, зазначається сторонами у замовленні на надання юридичних послуг (п.4.1).

У додатку №1 до договору Замовлення на надання юридичних послуг сторони визначили, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язалася надати ОСОБА_2 послуги із супроводу справи №2-а№2503/11 щодо перерахунку державної та додаткової пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, у Європейському суді з прав людини. Вартість юридичних послуг 500 грн. Винагорода розраховується від фактично отриманих Замовником сум компенсацій та будь-яких інших видів виплат, що стосуються захисту прав замовника щодо перерахунку та виплати замовнику державної та додаткової пенсії у відповідності до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вартість юридичних послуг 30%. (а.с.6).

11 серпня 2014 року ОСОБА_2 видала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси в Європейському Суді з прав людини (а.с.12).

Відповідно до описів вкладень до рекомендованих листів, адресованих Європейському суду по захисту прав людини, 11 листопада 2014, 02 і 24 лютого 2016 року ОСОБА_1 направлялися заяви, декларації, тощо від різних осіб, у тому числі і від імені ОСОБА_2 (а.с.14-15).

У грудні 2016 року ОСОБА_1 отримала листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, яким її повідомлено про те, що 17 листопада 2016 року Європейським судом з прав людини було ухвалено остаточне рішення у справі « ОСОБА_3 В.Т. проти України та 382 інші заяви» і запропоновано надіслати стягувачам заяви про виплату відшкодування із зазначенням реквізитів банківських рахунків для перерахування коштів. До листа додано список заявників, в якому ОСОБА_2 значиться за №19 (а.с.21-22).

28 грудня 2016 року Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерств юстиції України відкрито виконавче провадження на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 17 листопада 2016 року, яким визнано надмірну тривалість виконання рішень національних судів та визначено до сплати на користь ОСОБА_2 1 000 євро на відшкодування будь-якої матеріальної та моральної шкоди (а.с.17).

Платіжним дорученням №253 Міністерства юстиції України на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 18 січня 2017 року перераховано кошти у сумі 27 836 грн. 63 коп. (еквівалент 1000 євро), призначені Судом в якості відшкодування будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а 28 липня 2017 року платіжним дорученням №2197 Міністерством юстиції України на користь ОСОБА_2 перераховано кошти в сумі 57823,51 грн. заборгованість за рішенням національного суду (а.с.178-180).

У травні 2017 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 11 серпня 2014 року, в якому просила стягнути заборгованість за гонораром у розмірі 30% від суми, отриманої за рішенням Європейського суду, та пеню за порушення строку виплати гонорару у загальному розмірі 19 290, 18 грн. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 пред`явила зустрічний позов, в якому просила визнати недійсним вказаний договір. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 12 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2018 року, позов ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення. Зустрічний позов залишено без розгляду (а.с.41-48).

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту виконаних робіт, хоча склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування. Позивачем не надано Акту виконаних робіт, який би свідчив про те, що ФОП ОСОБА_1 дійсно надавалися ОСОБА_2 послуги із надання правової допомоги.

Ухвалою Верховного суду від 11 липня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 на вищевказані судові рішення (а.с.49-50).

Задовольняючи позов у цій справі і стягуючи на користь виконавця юридичних послуг гонорар у розмірі 17 347, 05 грн. за договором від 11 серпня 2014 року, суд першої інстанції виходив із того, що крім супроводу справи у Європейському суді ФОП ОСОБА_5 О. надавала послуги під час розгляду адміністративної справи і сприяла виконанню рішення національного суду, а отже у відповідності до умов договору відповідач як замовник юридичних послуг зобов`язана сплатити 30% винагороди від суми, отриманої на виконання рішення національного суду.

Проте, належних і допустимих доказів на підтвердження факту здійснення ФОП ОСОБА_6 представництва інтересів ОСОБА_2 під час розгляду адміністративної справи за позовом останньої до Управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення дій, матеріали справи не містять.

Судові рішення за вказаним адміністративним позовом відбулися у липні 2011 і січні 2013 рок (а.с.8-11), тоді як договір про надання правової допомоги укладено значно пізніше 11 серпня 2014 року.

Послуги із супроводу виконавчого провадження в адміністративній справі, відповідно до додатку №1 до договору від 11 серпня 2014 року ОСОБА_2 не замовляла.

Акт здачі-прийняття наданих юридичних послуг із примусового виконання рішення в адміністративній справі у відповідності до п.3.1 договору сторонами не підписувався.

Поза увагою суду першої інстанції залишилося і те, що Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а також особливості їх виконання.

Статтею 3 цього Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником яких є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440.

Рішення про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або з боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейської служби у порядку черговості надходження таких документів з попереднім інформуванням Міністерства фінансів України у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань.

Соціальне забезпечення осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відбувається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, розмір соціальних виплат особам, які мають статус постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідами, порядок виконання судових рішень про стягнення соціальних виплат визначаються відповідно до урядових постанов і не залежать від супроводу представника стягувача у відповідних державних установах.

За вказаних обставин передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 гонорару у розмірі 30% від отриманих ОСОБА_2 соціальних виплат суд першої інстанції не мав, а тому оскаржуване рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги відповідачка ОСОБА_2 як інвалід другої групи від сплати судового збору була звільнена, тому відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 .О ОСОБА_8 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції у розмірі 1057,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 -384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 липня 2019 року у цій справі скасувати.

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг залишити без задоволення.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1057,20 гривень (одна тисяча п`ятдесят сім гривень 20копійок)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: