Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 523/2946/16-ц

провадження № 61-18872св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,

відповідачі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року у складі судді: Бабакова В. П. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 06 березня 2013 року ОСОБА_2 будучи власником автомобіля Daewoo Nexia 1.5 GLE, легковий седан-В, 2006 рок випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1 498 куб. см., номер шасі НОМЕР_1 , уклав із ОСОБА_5 договір оренди вказаного автомобіля з правом викупу, на підставі якого передав останньому вказаний автомобіль.

В подальшому ОСОБА_5 продав вказаний автомобіль без згоди ОСОБА_2 ОСОБА_4 , який 18 квітня 2013 року на підставі підробленої довіреності, виданої від імені ОСОБА_2 , продав спірний автомобіль ОСОБА_1 за 5 300 доларів США.

Вказували, що своїми діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 нанесли їм моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 50 000 грн кожний, тому просили суд стягнути її з відповідачів.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року у складі судді Бабакова В. П. позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є обґрунтованим, оскільки були порушені права позивачів та вони зазнали моральних страждань. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, керувався засадами розумності, виваженості та справедливості.

Ухвалою Суворовського районного суду від 28 жовтня 2016 року у складі судді Бабакова В. П. заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року залишено без змін.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що своїми діями відповідачі завдали моральних страждань позивачам, а тому повинні відшкодувати моральну шкоду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до Розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 10 червня 2019 року № 595/0/226-19 та Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Сакарі Н. Ю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, посилались на статтю 23 ЦК України та статтю 1167 ЦК України, проте вказані норми не поширюються на спірні правовідносини, оскільки регулюють позадоговірні (деліктні) правовідносини.

Вказує, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 215 ЦПК України, оскільки містить переважно посилання на норми законів, але не містить обґрунтування висновків суду.

Зазначає, що у вказаних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок доводити наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Позивачі не надали жодного доказу, що він був обізнаний про підроблену довіреність або був з ОСОБА_5 у змові у тому, що ОСОБА_1 придбала у нього автомобіль за такої довіреності.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2017 року ОСОБА_2 подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що він не надавав ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_4 жодної довіреності на відчуження свого транспортного засобу. Своїми діями щодо продажу його автомобіля відповідачі поставили його сім`ю у скрутне матеріальне становище, позбавивши його права власності на автомобіль. Протиправна поведінка відповідачів завдала йому душевних страждань та порушили його життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

06 березня 2013 року ОСОБА_2 , будучи власником автомобіля Daewoo Nexia 1.5 GLE, легковий седан-В, 2006 рок випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1 498 куб. см., номер шасі НОМЕР_1 , уклав із ОСОБА_5 договір оренди вказаного автомобіля з правом викупу, на підставі якого передав останньому вказаний автомобіль, про що свідчить копія договору оренди.

В подальшому ОСОБА_5 передав вказаний автомобіль без згоди ОСОБА_2 ОСОБА_4 , який 18 квітня 2013 року на підставі підробленої довіреності, виданої від імені ОСОБА_2 , перепродав спірний автомобіль ОСОБА_1 за 5 300 доларів США. Наведене підтверджується копією відповідей нотаріусів, та витягами з реєстру довіреностей, згідно яких довіреність від імені ОСОБА_2 на ОСОБА_4 нотаріусами не видавалася, а також копія розписки ОСОБА_6 про отримання від ОСОБА_1 5 300 доларів США.

Крім того, про це свідчать копії документів, що стали підставою для оформлення довідки-рахунку, відповідно до якої спірний автомобіль було переоформлено на ОСОБА_1 , у тому числі і вказана підроблена довіреність.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкододовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Подаючи позов, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 послались на те, що ОСОБА_4 не мав права продавати транспортний засіб, оскільки ОСОБА_2 не підписував довіреність, на підставі якої його було продано, а ОСОБА_1 завдано шкоду тим, що вона, як добросовісний набувач, повинна була повернути вказаний автомобіль ОСОБА_2 .

Таким чином, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановивши причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідачів та наслідками вказаних дій, обґрунтовано виходив із того, що позивачам завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суди попередніх інстанцій врахували характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, керувалися засадами розумності, виваженості та справедливості.

Не можуть бути прийняті доводи касаційної скарги про те, що позивачами не надано доказів заподіяння моральної шкоди, оскільки своїми діями щодо придбання транспортного засобу без згоди ОСОБА_2 та його подальший продаж ОСОБА_1 за підробленою довіреністю завдано позивачам моральних страждань, пов`язаних із втратою автомобіля одним позивачем та його подальшим вилученням у іншого позивача.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Отже, вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановили правовідносини, що склалися між сторонами й обґрунтовано задовольнили частково позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович