БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2951/19
провадження № 4-с/361/38/19
25 червня 2019 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді: Петришин Н.М.
за участю секретаря: Плиси В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -
в с т а н о в и в :
У квітні 2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, в обґрунтування якої зазначено, що Броварським міськрайонним судом 11.05.2018 року видано судовий наказ про стягнення із заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГУТУЮ у Київській області Турчини О.С. від 11.07.2018 року з метою примусового виконання цього судового рішення відкрито виконавче провадження за № 56744925. Під час виконання судового рішення постановою цього самого державного виконавця від 12.09.2018 року накладено арешт на все майно, яке належить заявнику на праві власності.
Заявник не погоджується із постановою державного виконавця про накладення арешту на його майно, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність такого рішення. У скарзі заявник просить: рішення головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГУТУЮ у Київській області Турчини О.С. про накладення арешту на все майно заявника, прийняте у формі постанови від 12.09.2018 року в межах виконавчого провадження № 56744925, визнати неправомірним; зобов`язати головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГУТУЮ у Київській області Турчину О.С. поновити порушене право заявника шляхом скасування власної постанови від 12.09.2018 року в межах виконавчого провадження № 56744925 про накладення арешту на все майно.
У судовому засіданні представник заявника адвокат Якубов Я.Е. доводи скарги підтримав, з підстав, викладених у скарзі. Додатково пояснив, що його довіритель сплачує аліменти, не має заборгованості зі сплати аліментів, тому вважає, що арешт всього його майна є безпідставним, суперечить вимогам законодавства та порушує права його довірителя на вільне розпорядження своїм майном.
Державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Матвієнко Є.С., у провадженні якого перебуває на даний час виконавче провадження, заперечував проти задоволення вимог скарги, вважає, що державний виконавець діяв у межах закону України «Про виконавче провадження».
Дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до таких висновків.
Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що 11.05.2018 року Броварським міськрайонним судом виданий судовий наказ про стягнення із заявника на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Постановою головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГУТУЮ у Київській області Турчини О.С. від 11.07.2018 року відкрито виконавче провадження за № 56744925 на підставі вищевказаного судового наказу від 31.05.2018 року.
Постановою головного державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГУТУЮ у Київській області Турчини О.С. від 12.09.2018 року в рамках виконавчого провадження №56744925 для забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .
З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що згідно повідомлень Державної фіскальної служби та Пенсійного фонду України ОСОБА_1 відкритих рахунків не має, доходів не отримує, пенсію не отримує.
З Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованого 26.03.2019 року, видно, що на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_1 , а саме: земельна ділянка, площею 0,1 га, за адресою: Київська обл., Броварський р-н, Богданівська с/ АДРЕСА_1 , та квартира за адресою: АДРЕСА_2 , накладено арешт на підставі постанови державного виконавця 12.09.2018.
24 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Броварського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Київській області із заявою, де просив вирішити питання про зняття арешту у виконавчому провадженні у зв`язку з повним погашенням заборгованості.
16 квітня 2019 року начальником відділу Броварського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Київській області Аскерову Х.Д. надана відповідь на його звернення, де зазначено, що станом на 01.04.2019 року заборгованість по аліментах відсутня, проте враховуючи положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підстави для зняття арешту відсутні.
Відповідно до довідки-розрахунку від 25.06.2019 року у боржника ОСОБА_1 існує заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.06.2019 року складає 1774 грн.
Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, в тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно із ч. 7 вищевказаної статті Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
За змістом статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
З урахуванням наведеного вбачається, що держаним виконавцем 12 вересня 2018 року прийнято постанову, якою для забезпечення реального виконання рішення накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , і такі дії не суперечать вимогам ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та направлені на виконання судового рішення в рамках виконавчого провадження.
Обґрунтовуючи доводи скарги, представник заявника посилався на те, що арешт всього майна ОСОБА_1 порушує його права на вільне розпорядження користування та володіння своїм майном, унеможливлює придбання іншого майна.
Однак, вищевказані доводи є безпідставними, оскільки питання зняття арешту із майна боржника може бути вирішеним у спосіб, визначений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження №5674495, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги, так як в діях державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, при виконанні вищевказаного виконавчого провадження, зокрема, при винесенні постанови від 12.09.2018 року, ознак неправомірності не вбачається, дії державного виконавця направлені на виконання виконавчого документу, при цьому, права боржника не порушувались.
Щодо строків подання даної скарги, суд зазначає наступне.
За містом ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
З матеріалів справи видно, що оскаржувану постанову заявник отримав 19.04.2019 року, тобто саме з цього часу заявник дізналася про порушення його прав. Скарга до суду направлена 24.04.2019 року, тобто в межах 10 днів з дня отримання оскаржуваної постанови державного виконавця. Отже, строки оскарження до суду рішення державного виконавця та його дій заявником не пропущені.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, заінтересована особа: ОСОБА_2 , відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.М. Петришин