Справа № 127/5061/19
Провадження № 22-ц/801/1011/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2019 рокуСправа № 127/5061/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Рибчинського В.П., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Топольської В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року, постановлену у складі судді Іщук Т.П. в м. Вінниця,

у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про участь у додаткових витратах на дитину, стягнення коштів, пов`язаних з додатковими витратами на дитину,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про участь у додаткових витратах на дитину, стягнення коштів, пов`язаних з додатковими витратами на дитину в розмірі 253933,24 гривень.

19 березня 2019 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подано до суду заяву вх. № 22463 про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що відповідач з метою ухилення від виконання грошового зобов`язання може у будь-який час відчужити належну йому частку в квартирі, зважаючи, що останній не бажає брати участь у додаткових витратах на дитину, а в разі задоволення позову, розмір стягнень із його заробітної плати, з урахуванням стягнень з нього аліментів, не зможе покрити борг по додаткових витратам на лікування, чим вбачається ризик можливості утруднення надалі виконання рішення суду про стягнення коштів. Виходячи з наведеного, ОСОБА_2 просила накласти арешт на майно - 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2019 року по справі № 127/16591/18.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що між сторонами справи виник спір щодо виконання зобов`язання батьків про їх участь в додаткових витратах на дитину. Сума витрат є значною. При цьому, позивач вказує, що з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його доходу та на її утримання в розмірі 1/6 частки, інших доходів відповідач не має, а відтак у позивача наявні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Суд дійшов висновку, що накладення арешту на частку в праві власності на квартиру є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому заява про накладення арешту на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачеві, підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження заявленого розміру додаткових витрат, які вона просить стягнути з відповідача, та потреби в понесенні цих витрат позивачем, відтак судом не було встановлено співмірність заявлених позовних вимог та виду забезпечення позову.

Вказує, що понесені позивачем витрати не є додатковими витратами в розумінні закону, а є поточними витратами на які мають використовуватися кошти зі сплати аліментів. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги можливість накладення арешту на кошти відповідача або застосування іншого заходу забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції дотримався норм процесуального права, та правомірно наклав арешт на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_1 ..

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, зокрема «рішення Шмалько проти України, п.43» зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Аргументи апеляційної скарги про те, що під час прийняття судового рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції не пересвідчився в доведеності позовних вимог, факту порушення прав позивача, в загрозі невиконання рішення суду, накладаючи арешт на Ѕ частку квартири, яка належить відповідачу, апеляційний суд вважає такими, що не дають правових підстав для скасування ухвали суду, оскільки питання щодо того, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення сторін, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, у відповідності з вимогами статті 264 ЦПК України вирішуються судом під час ухвалення рішення по суті спору.

Безпідставними є також аргументи апеляційної скарги про те, що суд не з`ясував, яка орієнтовна вартість нерухомого майна, адже судом накладено арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , в межах суми позовних вимог, а тому ці аргументи не впливають на вірність висновків суду.

Інші аргументи апеляційної скарги також не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20 березня 2019 рокуу даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис В. П. Рибчинський

Підпис Т. О. Денишенко

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 03 липня 2019 року.