Дата документу 02.07.2019 Справа № 323/3359/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 323/3359/17 Головуючий у 1 інстанції Гуцал О.П.
Провадження №22ц/807/1908/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк Вікторія Леонідівна про тлумачення заповіту, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Щасливська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк Вікторія Леонідівна про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк В.Л. про тлумачення заповіту.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ОСОБА_3 був власником квартири АДРЕСА_1 та заповідав її позивачу. Однак у заповіті, посвідченому 14.05.2015 року секретарем Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_4., зазначено, що ОСОБА_3 заповідав ОСОБА_1 не квартиру, а житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_3 вона своєчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк В.Л., але 09.10.2017 року цим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в частині вказаного об`єкта нерухомості з посиланням на те, що відповідно до наданих позивачем правовстановлюючих документів ОСОБА_3 був власником саме квартири, а не будинку за цією адресою. Зважаючи на різницю у нормативно-правовому визначенні понять житлового будинку та квартири як об`єктів житла, нотаріус прийшов до висновку про відсутність у заповіті ОСОБА_3 розпорядження щодо належної йому квартири. Крім того, із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса звернулась також рідна сестра ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення про тлумачення заповіту ОСОБА_3 від 14.05.2015 року, зареєстрований у реєстрі за №04, посвідчений секретарем Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, а саме: вважати волю заповідача такою, що полягала у розпорядженні належної йому на праві власності квартирою у чотирьохквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яку він заповідав ОСОБА_1

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Щасливська сільська рада Оріхівського району Запорізької області, приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк В.Л. про визнання заповіту недійсним.

Зазначала, що заповіт був посвідчений з істотними порушеннями порядку складання та посвідчення заповітів. Зокрема, був складений посадовою особою, на яку рішенням відповідного органу місцевого самоврядування не було покладено вчинення нотаріальних дій, у заповіті відсутні відомості про реєстраційний номер облікової картки заповідача ОСОБА_3 як платника податків, не зазначено, що заповідач ОСОБА_3 мав поганий зір і внаслідок цього не мав змоги власноруч скласти та навіть прочитати спірний заповіт, і взагалі заповіт складений на користь особи, яка була сторонньою та малознайомою для заповідача, що викликає сумнів до дійсній добровільні волі ОСОБА_3 на складання саме такого заповіту.

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 просила суд визнати недійсним з моменту вчинення заповіт, складений 14.05.2015р. від імені ОСОБА_3 в с. Щасливе Оріхівського району Запорізької області та посвідчений секретарем Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_4., зареєстрований в реєстрі за № 04.

Ухвалою Оріхівського району Запорізької області від 21 березня 2018 року позови об`єднано в одне провадження.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк В.Л. про тлумачення заповіту.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволено. Визнано недійсним з моменту вчинення заповіт, складений 14.05.2015 року від імені ОСОБА_3 в селі Щасливе Оріхівського району Запорізької області та посвідчений секретарем Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_4., зареєстрований в реєстрі за номером 04.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, порушення оскаржуваним рішенням її конституційних прав, просила скасувати рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року про визнання заповіту недійсним, та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до рішення №06 від 17 жовтня 2013 року Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області покладено на секретаря ради обов`язки секретаря виконавчого комітету Щасливської сільської ради, крім того, відповідно до посадової інструкції секретаря Щасливської сільської ради, секретар Щасливської сільської ради діяла відповідно до посадової інструкції, відповідно до якої на неї покладений обов`язок забезпечувати виконання нотаріальних дій. Крім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначала, що суд першої інстанції помилково задовольнив вимоги про визнання недійсним заповіту, складеного від імені спадкодавця, оскільки це заповіт, складений особисто спадкодавцем, про це свідчить текст заповіту. Доводами апеляційної скарги є також ненадання правової оцінки показам свідків у судовому рішенні, в той час, коли допитані у судовому засіданні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підтвердили що складений заповіт відображав волю заповідача спадкодавця.

03 червня 2019 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 . На спростування доводів апеляційної скарги зазначала, що фак. Того, що Щасливська сільська рада не ухвалювала рішення про покладення на ОСОБА_4 повноважень по вчиненню нотаріальних дій, підтвердила ї сама ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні в якості свідка. Вона повідомила суд, що рада не була обізнана про необхідність ухвалення такого рішення. Просила відхили апеляційну скаргу, та залишити без змін рішення місцевого суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи та пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01.09.2009 року виконавчим комітетом Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на підставі рішення зазначеної ради від 26.05.2009 року №30 вбачається, що ОСОБА_3 за життя належало одноосібно на праві приватної власності нерухоме майно, а саме квартира № 2 у чотирьохквартирному житловому будинку з господарсько- побутовими будівлями та спорудами загальною площею 26,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_6 (т. 1 а.с. 14)

14 травня 2015 року секретарем Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ОСОБА_4. був посвідчений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 04, в якому зазначено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що належний йому на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належну йому на праві власності земельну ділянку (пай) в розмірі 7,25 га державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , що знаходиться на території Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, він заповідає ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 8).

В заповіті також зазначено, що він записаний секретарем Щасливської сільської ради ОСОБА_4 зі слів самого заповідача за зачитаний вголос двома свідками і заповідачем у присутності свідків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області 17.02.2017 року (т. 1 а.с. 7).

У зв`язку із смертю ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому квартиру та земельну ділянку.

17 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк В.Л. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 164)

04 липня 2017 року ОСОБА_2 також звернулась до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк В.Л. із заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець другої черги (т. 1 а.с. 178). Факт того, що ОСОБА_2 є рідною сестрою померлого ОСОБА_3 підтверджується Посвідкою про народження № НОМЕР_3 та Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , з яких випливає, що дівоче прізвище позивача за первісним позовом було « ОСОБА_2 », а після одруження позивача прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_2 » (т. 1 а.с. 181, 182).

09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк В.Л. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Подоляк В.Л. від 09 жовтня 2017 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі вказаного свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що спадкоємцем не було надано жодного правовстановлюючого документу, що посвідчував би право власності спадкодавця ОСОБА_3 на житловий будинок за вказаною у заповіті адресою, оскільки надані нотаріусу документи підтверджують право власності ОСОБА_3 лише на квартиру у житловому будинку за цією адресою, тоді як житловий будинок та квартира є різними об`єктами права власності і не можуть ототожнюватись (т. 1 а.с. 15-16).

Заповітом, відповідно до положень статті 1233 ЦК України, є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до положень статті 213 ЦК України зміст правочину може бути юридично розтлумачений.

Оскільки правочином відповідно до українського законодавства є дія особи, що спрямовується на придбання, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, необхідність тлумачення змісту правочинів виникає у випадках нечіткого виявлення волі сторонами. У таких випадках необхідно встановити дійсні наміри сторін. Це означає, що суб`єкт тлумачення повинен встановити загальне для усіх сторін значення слів і понять.

Особливості тлумачення заповіту викладені у статті 1256 ЦК України.

Згідно статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9).

Таким чином, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 щодо тлумачення заповіту ОСОБА_3 , вірно, з урахуванням правової позиції, яка найшла своє відображення у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2018 року по справі № 335/939816-ц, зазначив, що тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати зміст заповіту, що може спотворити волю відповідача.

Під час розгляду справи встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_7 .

А отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_1 , дійшовши висновку, що неточності та помилки у тексті заповіту ОСОБА_3 щодо адреси спадкового нерухомого майна не можуть бути усунуті шляхом тлумачення, оскільки це призведе до зміни змісту заповіту.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що у позовній заяві ОСОБА_1 , просить вважати волю заповідача такою, що полягала у розпорядженні належної йому на праві власності квартирою у чотирьохквартирному житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому не зазначаючи номер квартири.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду щодо обґрунтованості вимог про визнання заповіту недійсним з моменту його вчинення.

Так, дійсно за вимогами частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Статтею 1251 ЦК України встановлено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Зазначена норма також узгоджується з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на момент посвідчення спірного заповіту якої зазначено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчувати заповіти можуть уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування.

Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування від 11 листопада 2011 року № 3306/5 у редакції, чинній на час складання оспорюваного заповіту, визначено порядок посвідчення заповіту.

Відповідно до п. 1.2 розділу 1 Інструкції № 3306 нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

У зв`язку з об`єднанням територіальних громад, Рішенням Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 29.12.2016 року № 03 Щасливська сільська рада Оріхівського району Запорізької області була реорганізована шляхом приєднання до Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, а остання стала її правонаступником (т. 1 а.с. 27-28).

Як вбачається з відповіді Відділу архіву та цивільного захисту населення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 15.08.2018 року, в протоколах засідань сесій та виконавчого комітету Щасливської сільської ради за 2013-2015 роки відсутні відомості про покладення на посадових осіб ради обов`язків посвідчувати нотаріальні дії (т. 2 а.с. 16).

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Щасливська сільська рада не ухвалювала рішення про покладення на ОСОБА_4 повноважень по вчиненню нотаріальних дій.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, на те, що відповідно до рішення № 04 від 17 жовтня 2013 року Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області покладено на секретаря ради обов`язки секретаря виконавчого комітету Щасливської сільської ради щодо здійснення нотаріальних дій, спростовується матеріалами справи.

Так, вказаним рішенням ОСОБА_4 було обрано секретарем Щасливської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, та покладено на неї обов`язки секретаря виконавчого комітету Щавсливської сільської ради (т. 2 а.с. 17).

Доводи апеляційної скарги щодо дій ОСОБА_4 відповідно її посадової інструкції секретаря Щасливської сільської ради, відповідно до якої на неї покладений обов`язок забезпечувати виконання нотаріальних дій також не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки базується на помилковому розумінні скаржника. Відповідно до завдань та обов`язків секретаря Щасливської сільської ради є, зокрема, забезпечення виконання нотаріальних дій (т. 1 а.с. 139). Проте покладення обов`язку забезпечення виконання нотаріальних дій не є покладенням обов`язку саме їх вчинення.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.ч.1,2 ст. 1257 ЦК України).

Також, на думку ОСОБА_1 судом першої інстанції помилково задоволено вимоги про визнання недійсним заповіту, складеного від імені спадкодавця, оскільки це заповіт, складений особисто спадкодавцем в присутності секретаря Щасливської сільської ради та свідків. Проте, вказане спростовується текстом самого заповіту, з якого вбачається, що він записаний секретарем сільської ради зі слів заповідача ОСОБА_3 .

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції , обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 09 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: