Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2019 Справа №607/13427/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицак Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 389 636,63 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 09.07.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1, укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-648-08, з подальшим внесенням змін та доповнень (надалі за текстом - Кредитний договір) відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 49000 доларів США, які позичальник зобовязався повертати, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в порядку та в строки на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобовязань Позичальника ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору, 09.07.2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 770/43-327-08, з подальшим внесенням змін та доповнень (надалі за текстом - Договір поруки). У порушення умов договору, позичальник ОСОБА_1, свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 03.07.2018 року має заборгованість за кредитним договором в сумі 389 636,63 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 305 382,72 грн., сума заборгованості за відсотками - 50 125,16 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 29 316,73 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 4 812,02 грн. В порядку досудового врегулювання спору 06.07.2018 року банком було направлено позичальнику та поручителю письмова вимога про погашення заборгованості, однак на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Тому просить стягнути з відповідачів солідарно вищевказану заборгованість, а також покласти на відповідачів судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 06.08.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

17.09.2018 року відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 подали суду відзив на позовну заяву в якому просять відмовити в задоволенні позову, оскільки 13.11.2013 року Третейським судом при Асоціації українських банків по справі № 890/13, було задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №770/38-648-08 від 09.07.2008 року в загальній сумі 340878,84 гривень, а також 3808,79 гривень третейського збору за розгляд справи у суді. На підставі цього рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва 26 червня 2014 року було видано Виконавчий лист №755/14158/14-ц який позивачем було направлено до відділу Державної виконавчої служби Тернопільського МУЮ та Тернопільського РУЮ для виконання. Вважають, що ухваленням Третейським судом рішення про задоволення вимог кредитора про дострокове погашення усієї суми існуючої на той час заборгованості кредитний договір припинив свою дію, як і правовідносини сторін, що ґрунтувалися на кредитному договорі. Також вважають, що банк в 2013 році скориставшись правом на дострокове стягнення кредиту, пропустив строк позовної давності подавши повторний позов про стягнення заборгованості в 2018 році.

23.11.2018 року представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» подав суду письмові пояснення в яких зазначив, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє дії договору. Договір продовжує свою дію у відповідності до зазначених в ньому умов, а тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» позов підтримав з підстав і мотивів вказаних у позовній заяві та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позову не визнав та просить відмовити в його задоволенні з підстав та мотивів викладених у відзиві на позов. Крім того суду пояснив, що позивач діючи недобросовісно в порушення вимог ЦПК України не повідомив суд про наявність рішення третейського суду та подав завідомо безпідставний позов. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав:

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

09.07.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (Кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-648-08 ( далі Кредитний договір), відповідно до умов якого, Банк зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 49600 доларів США, а позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту.

Відповідно до п. 1.1.1 Договору про надання відновлюваної кредитної лінії №770/38-648-08 кінцевий термін погашення заборгованості визначено - 05.07.2023 року.

Згідно додаткової угоди №-3 про внесення змін до Договору від 18 липня 2012 року сторони (кредитор та позичальник) погодили змінити валюту кредитування, а саме залишок заборгованості за кредитним договором в сумі 37 302,90 дол. США конвертовано у гривню в сумі 306401,54 грн за курсом 8,12 гривень за дол. США із встановленням відсоткової ставки за кредитним договором в розмірі 9,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 18 липня 2027 року.

Відповідно до п. 1.4 Додаткової угоди №3 від 18.07.2012 року до Договору, погашення заборгованості починаючи з 18 липня 2012 року буде здійснюватись рівними частками в розмірі 1702,23 гривні в межах максимального ліміту заборгованості щомісячно до 18 числа (включно).

Згідно п. 5 Додаткової угоди №3, сторони домовились, що у разі порушення Позичальником строків сплати процентів та/або Кредиту як в повному обсязі так і частково, щонайменше на три календарні місяці, Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а Позичальник в свою чергу, зобовязується достроково погасити і повному обсязі Кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення до Кредитора.

В забезпечення виконання зобовязань Позичальника ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору, 09.07.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 770/43-327-08.

Відповідно до п.2.1.1 Договору поруки №770/43-327-08, строк повернення кредиту до 10.05.2023 року.

Пунктом 1 Додаткової угоди №1 до Договору поруки №770/43-327-08, сторонами встановлено строк повернення кредиту - до 17.07.2027 року.

Згідно ст. 553 ЦК поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

За приписами ст.544 Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», 14.06.2010 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК».

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 052486, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 11.05.2009 року та після укладення шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Згідно розрахунку заборгованості складеного позивачем, станом на 03.07.2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 389 636,63 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 305 382,72 грн., сума заборгованості за відсотками - 50 125,16 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 29 316,73 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 4 812,02 грн.

06.07.2018 року банком було направлено позичальнику ОСОБА_1 та поручителю ОСОБА_2 вимоги про погашення заборгованості в сумі 495 726,10 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом - 305 382,72 грн., сума заборгованості за відсотками - 50 125,16 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 91131,29 грн, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 14958,18 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 29 316,73 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 4 812,02 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що в серпні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту №770/38-648-08 від 09.07.2008 року в сумі 340878,84 гривень з яких 305 382,72 грн. заборгованість по тілу кредиту, 31590,14 грн. сума заборгованості за відсотками, 3784,44 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків, 121,54 грн., розмір інфляційних нарахувань. Підставою для звернення до суду з вказаним позовом стало невиконання позичальником та поручителем письмової вимоги Банку за вих. №19/3-02/96-15364 від 16.11.2012 року про необхідність погашення простроченої заборгованості.

13.11.2013 року Третейським судом при Асоціації українських банків по справі № 890/13, задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту №770/38-648-08 від 09.07.2008 року в загальній сумі 340878,84 гривень, а також 3808,79 гривень третейського збору за розгляд справи у суді.

На підставі цього рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва 26 червня 2014 року було видано Виконавчий лист №755/14158/14-ц який позивачем було направлено до відділу Державної виконавчої служби Тернопільського МУЮ та Тернопільського РУЮ для виконання, яким відкрито виконавче провадження №48015352 від 03.07.2015 року.

Частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, в звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач скористався правом на дострокове стягнення боргу та змінив строк виконання зобовязання за кредитним договором звернувшись в 2013 році до третейського суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості. Третейським судом позовні вимоги банку були задоволені повністю рішенням від 13.11.2013 року. Після зміни строку виконання зобовязання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, оскільки з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідачів відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд вважає, що позивач діючи недобросовісно, нехтуючи процесуальними обовязками не надав суду інформації, щодо наявності рішення третейського суду про задоволення позовних вимог та дострокове стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Крім того з поданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума інфляційних втрат розрахована виходячи з суми заборгованості за відсотками 50 125,16 грн., однак рішенням третейського суду заборгованість по відсотках визначена в розмірі 31590,14 грн., тому суд вважає поданий розрахунок необґрунтованим.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог у звязку з чим в задоволенні в позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-648-08 від 09.07.2008 року слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 78, 81, 141, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 256, 257, 258, 261, 264, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 624, 1049,1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-648-08 від 09.07.2008 року в сумі 389636 грн. 63 коп. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 25 березня 2019 року.

Головуючий суддяОСОБА_5