Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі : головуючої - судді Репушевської О.В.;

за участі: секретаря судового засідання Штуфри А.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Криве Озеро цивільну справу №479/163/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Кривоозерської селищної ради, Кривоозерської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

у ч а с н и к и с п р а в и:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Кривоозерська селищна рада;

представник відповідача ОСОБА_2 ;

відповідач Кривоозерська райдержадміністрація;

представник відповідача ОСОБА_3 ;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради, Кривоозерської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка її чоловіка ОСОБА_4 , після смерті якої залишилось спадкове майно: право на земельну частку (пай) що знаходиться у землі бувшого КСП "Колос" Кривоозерського району, розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах, на території Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, належне їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 20 лютого 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20 лютого 1997 року за №639.

Посилаючись на те, що її чоловік прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 у встановленому законом порядку проте, за життя, не встиг оформити свої спадкові права, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а Кривоозерською держнотконторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач просила про задоволення позовних вимог.

В судове засідання сторони не з`явились.

Позивач надіслала до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі.

Відповідачі Кривоозерська селищна рада та Кривоозерська райдержадміністрація, в надісланих на адресу суду листах, визнають позовні вимоги, просять їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без участі їх представників.

За положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору.

Оскільки, справа розглядається без участі сторін, за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Кривоозерським РВ УМВС України в Миколаївській області 06 лютого 2002 року (а.с.4-5), свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Кривоозерським районним відділом загса Миколаївської області 14 жовтня 1981 року (а.с.8), свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 16 липня 2011 року (а.с.30), свідоцтва про право на спадщину, виданого Кривоозерською держнотконторою 15 жовтня 2014 року (а.с.31).

Згідно положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 02 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.11).

Згідно даних сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією 20 лютого 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20 лютого 1997 року за №639 ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Колос" Кривоозерського району розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.9).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно п.3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Пунктом 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року, визначено, що положення книги шостої цього кодексу (Спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була ніким прийнята із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 заповіт на випадок її смерті не складався, спадкові справи щодо її майна не заводились, тобто до 01 січня 2004 року спадщина не була ніким прийнята, що підтверджується даними інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №.№55197721, 55197738 від 20 лютого 2019 року (а.с.23-25).

Положеннями ст.1217, ч.1 ст.1222, ст.1223 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно положень ст.1258, ч.1 ст.1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Рішеннями Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 травня 2015 року у цивільній справі №479/396/15-ц (а.с.14) та від 15 січня 2016 року у цивільній справі №479/1228/15-ц (а.с.15) встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 був племінником ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено факт, що ОСОБА_5 постійно проживав з рідною тіткою - ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після її смерті.

Положеннями ч.3, ч.5 ст.1268, ч.3 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Аналіз наведених доказів та норм закону свідчить про те, що на день смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 йому належало право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності КСП "Колос" Кривоозерського району розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке він успадкував після смерті своєї рідної тітки - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до нормативних положень статей 1216, 1218, 1222, 1268 Цивільного кодексу України право власності спадкодавця на нерухоме майно переходить до його спадкоємців, яким є позивач, та у зв`язку з наявністю об`єктивних перешкод в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, її права підлягають захисту в судовому порядку.

Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 13 Конституції України, ст.ст.152-153 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам і юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

В силу ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод, держава, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Виходячи із положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач є спадкоємцем за заповітом, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є.

Враховуючи досліджені матеріали справи, а також ту обставину, що відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, з урахуванням норм європейського законодавства, суд приходить до висновку у необхідності задоволення позову в повному обсязі, оскільки таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 82, 141, 258-259, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кривоозерської селищної ради, Кривоозерської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Колос" Кривоозерського району Миколаївської області розміром 3,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належної спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого Кривоозерською районною державною адміністрацією Миколаївської області 20 лютого 1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail: .

Повне судове рішення складене та підписане 18 квітня 2019 року.

Суддя :