Справа № 755/8652/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Гончарука В.П.,
з секретарем Красновою І.В.,
за участю сторін:
заявника: ОСОБА_1 ,
представника заявника: ОСОБА_2 ,,
представника заінтересованої особи Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області: Адамишина А. В.,
заінтересованої особи: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт постійного проживання його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 , громадянин Російської Федерації, народився на території України (місто Київ) ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його мати - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянка Російської Федерації проживає в Північній Осетії, м. Владикавказ, батько - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце народження: місто Потсдам, Німеччина) отримав паспорт громадянина України 19 квітня 2001 року, проживає в Україні та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час заявник перебуває на території України (легально), згідно відмітки в паспорті (сторінка 45) строк перебування продовжено ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області до 30.07.2019 року. Його батько ОСОБА_3 є професійним спортсменом, майстром спорту міжнародного класу з вільної боротьби, багаторазовим чемпіоном СРСР, Європи, призером світових, європейських та всеукраїнських чемпіонатів, змагань з вільної боротьби. На даний час заявник є громадянином Російської Федерації, однак бажає отримати українське громадянство та відмовитись від російського, оскільки його батько проживає в Україні і він має намір постійно проживати в Україні, продовжувати його професійну кар`єру та представляти Україну на міжнародним чемпіонатах, змаганнях з вільної боротьби. Оскільки його батько для професійного заняття згаданим вище видом спорту переїхав на постійне проживання до України у кінці 1988 року та постійно проживав на її території станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час, заявник має право на отримання громадянства України на підставі статті 8 Закону.
В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заявлені вимоги з підстав викладених у змісті заяви та просили суд їх задовольнити. Додатково адвокат Гуйван Наталія Іванівна вказала, що у заявника є всі правові підстави для встановлення факту проживання його батька на території України станом на 24 серпня 1991 року посилаючись на правові позиції Верховного суду, що викладені у справі 363/214/17.
Представник заінтересованої особи - Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у змісті заяви та просив прийняти рішення, яким їх задовольнити. Додатково надав пояснення суду, якими підтвердив факт свого проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року
Суд, вислухавши заявника та його представника, заінтересованих осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов до таких висновків.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст 293 ЦПК України).
Перелік фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, міститься у ч. 2 ст. 293 ЦПК України, зокрема встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , громадянин Російської Федерації, народився на території України (місто Київ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва від 08.02.1996 року, актовий запис № 139.
На даний час заявник ОСОБА_1 перебуває на території України (легально), згідно відмітки в паспорті (сторінка 45) строк перебування продовжено ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області до 30.07.2019 року.
За змістом ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.
За правилом п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Статтею 6 Закону визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.
Статтею 8 Закону України «Про громадянство» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повно рідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Таким чином, заявник має бажання отримати громадянство України, у зв`язку з чим просить суд встановити факт постійного проживання його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Відповідно до свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва від 08.02.1996 року, актовий запис № 139, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно акту про проживання особи від 19.04.2019 року підписаного начальником ЖЕД-901 та засвідченого підписами майстра технічної дільниці та інших членів комісії, мешканців вказаного будинку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав за адресою АДРЕСА_2 у період з 01.11.1989 по 31.05.1992 року.
Крім того, факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території України з кінця 1988 року підтверджується листом Президента ТО «Асоціація спортивної боротьби України» О. Кравченка від 22.04.2019 року № 2/48.04.
Згідно довідки виданої Дніпровським районним у місті Києві військовим комісаріатом Міністерства оборони України від 09.04.2019 року №51 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проходив дійсну військову службу у Збройних Силах України з 28.01.1994 року по 05.03.2002 року ЦСК ЗСУ та звільнений в запас на підставі Наказу НГШ ЗС України № 2 від 20.02.2002 року.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце народження: місто Потсдам, Німеччина) отримав паспорт громадянина України 19 квітня 2001 року, проживає в Україні та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).
Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
Пунктом 40 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням дитиною, один із батьків якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час його постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і яка є особою без громадянства або іноземцем (частина друга статті 8 Закону), один із батьків дитини або опікун чи піклувальник подає документи, передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 39 цього Порядку, а також: а) копію свідоцтва про народження дитини або інші документи, що засвідчують родинні стосунки дитини з тим із батьків, який постійно проживав на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документ, що підтверджує факт постійного проживання одного із батьків дитини на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (наразі чинний) вказується, що встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 р. N 2235-III "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.) або набрання чинності Законом N 2235-III (13 листопада 1991 р.).
Пунктами 25,27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 ( в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року №588/2006) визначено, що один із документів, який подається особою для набуття громадянства України, є документ, що підтверджує факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України або документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.
Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
За нормою ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України» всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України.
Встановлення факту постійного проживання на території України батька заявника станом на час оголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України.
Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного безперервного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.
Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.
Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про захист прав заявника і вважає, що без встановлення факту постійного проживання на території України його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 не зможе отримати паспорт громадянина України, у зв`язку з чим заявник та його представник в судовому засіданні обґрунтували свої вимоги та підтвердили їх письмовими доказами та показами свідків, а отже є всі підстави для задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання на території України батька заявника станом на 24 серпня 1991 року.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 1, 3, 6, 8, 9 Закону України «Про громадянство України», ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України», Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, ст. ст. 10, 76, 81, 89, 258, 265, 273, 293, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 05 липня 2019 року.

Учасники справи:

Заявник:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 );

Заінтересовані особи:

Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А):

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Суддя: