1Справа № 335/3927/19 2/335/2115/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ознайомившись з матеріалами вказаної цивільної справи, вважаю, що існують підстави для самовідводу головуючого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст.6 Європейської конвенції з прав людини.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалених резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі № 5-15п12).

Враховуючи, що у позові порушується питання про протиправність дій суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, подальший розгляд справи поставить під сумнів принцип неупередженого розгляду справи безстороннім і незалежним судом.

З метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Калюжної В.В. у даному провадженні, вважаю за необхідне заявити самовідвід по даній цивільній справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід судді Калюжній В.В. по цивільній справі № 335/3927/19 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Справу передати для вирішення питання про передачу справи іншому судді в порядку встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Калюжна