Справа № 493/872/19
Провадження № 2-о/493/60/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2019 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Мясківської І.М.,
при секретарі Пінул І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація.

На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що його син ОСОБА_2 23.04.2010 року був призваний Балтським РВК Одеської області на строкову військову службу до Збройних Сил України.

З 31.03.2014 року по 18.03.2015 рік він перебував на військовій службі у Збройних Силах України на підставі часткової мобілізації. 27.03.2015 року його знову призвали на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

18.02.2016 року ОСОБА_2 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України до оголошення рішення про демобілізацію і був призначений на посаду кулеметником відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти 501 окремого батальйону морської піхоти військово-морських Збройних Сил України.

В період з 02.03.201 року по 17.03.2017 року ОСОБА_2 безпосередньо брав участь у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської області.

ОСОБА_2 , перебуваючи вже на посаді командира відділення-командира гранатомета взводу вогневої підтримки 2 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 №220 від 13.10.2016 року на підставі бойового розпорядження Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, був відряджений в оперативне тактичне угрупування «Маріуполь» з метою участі в бойових діях на території Донецької та Луганської областей. 17.03.2017 року близько 18:10 години перебуваючи на спостережному посту, сержант ОСОБА_2 , внаслідок обстрілу позицій збройними формуваннями РФ з СПГ, отримав вогнепальне осколкове поранення голови несумісне з життям. Тіло було евакуйоване та доставлене до моргу м. Маріуполь Донецької області. Попередній діагноз: «Вогнепальне осколкове поранення голови несумісне з життям».

Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть від 18.03.2017 р. №849, довідкою про причину смерті від 18.03.2017 р. №849, свідоцтвом про смерть від 20.03.2017 р. серії НОМЕР_2 , «Вибухова травма і сліпе уламкове поранення голови з ушкодженням речовини головного мозку», отримані під час виконання бойового завдання сержантом ОСОБА_2 , послужили причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 19.01.2018 року, травма сержанта ОСОБА_2 і причина смерті, пов`язані із захистом Батьківщини.

З метою визначення статусу ОСОБА_2 як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права, просив суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.03.2017 року від поранення, отриманого під час захисту Батьківщини у Волноваському районі Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Заявник звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України, Посольства Російської Федерації в Україні в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на заяву не подали.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Верховною Радою України прийнято постанову від 17.03.2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

За змістом абзацу 2 постанови Верховної ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 року №145-VIII, з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки».

При вирішенні даної справи суд визнає, що факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомими, а тому не потребують доказування згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що син заявника ОСОБА_2 з 31.03.2014 року по 18.03.2015 року він перебував на військовій службі у Збройних Силах України на підставі часткової мобілізації та 27.03.2015 року його знову призвали на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

18.02.2016 року ОСОБА_2 уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України до оголошення рішення про демобілізацію і був призначений на посаду кулеметником відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти 501 окремого батальйону морської піхоти військово-морських Збройних Сил України, що підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 10.02.2016 року та копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 18-РС від 18.02.2016 року (а.с. 21-25).

Як вбачається з довідки № 1134 від 30.03.2017 року, ОСОБА_2 в період з 02.03.2017 року до 17.03.2017 року безпосередньо брав участь у захисті незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей. (а.с. 57)

Відповідно до акту проведення службового розслідування за фактом загибелі сержанта ОСОБА_2 , встановлено, що сержант ОСОБА_2 , командир відділення-командир гранатомета взводу вогневої підтримки 2 роти морської піхоти 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 №220 від 13.10.2016 р. на підставі бойового розпорядження Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, був відряджений в оперативне тактичне угрупування «Маріуполь» з метою участі в бойових діях на території Донецької та Луганської областей. 17.03.2017 р. близько 18 год. 10 хв. перебуваючи на спостережному посту, сержант ОСОБА_2 , внаслідок обстрілу позицій незаконними збройними формуваннямиз СПГ, отримав вогнепальне осколкове поранення голови несумісне з життям. Тіло було евакуйоване та доставлене до моргу м. Маріуполь Донецької області. Попередній діагноз: «Вогнепальне осколкове поранення голови несумісне з життям». (а.с. 58-60)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 849 від 18.03.2017 року, причина смерті ОСОБА_2 «Вибухова травма і сліпе уламкове поранення голови з ушкодженням речовини головного мозку», отримані під час обстрілу» (а.с. 64)

Вищевикладені докази підтверджують факт загибелі ОСОБА_2 від поранень, отриманих під час захисту Батьківщини у Волноваському районі Донецької області України, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Встановлення даного факту заявнику необхідно для визначення статусу ОСОБА_2 як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права, тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 263, 265, 293, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.03.2017 року від поранень отриманих під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Балтський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11.07.2019 року

СУДДЯ