Провадження № 2/337/1646/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Дмитро Сергійович, розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить постановити ухвалу про забезпечення поданого ним позову до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя шляхом накладення арешту на легковий автомобіль Renault Sandero, 2012 року випуску, червоного кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

В обґрунтування заяви зазначив, що в разі задоволення судом його позову відповідач ОСОБА_2 отримає в особисту приватну власність автомобіль, отже отримає можливість безперешкодно розпорядитися ним, що, в свою чергу, може унеможливити виконання рішення в частині компенсації йому позивачу вартості його частки у праві спільної сумісної власності.

Суддя, вивчивши заяву, дослідивши додані до неї документи в системному взаємозв`язку з заявленими позовними вимогами, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, позивачем в заяві та доданими до неї документами не підтверджено, чи дійсно спірне майно належить відповідачеві та на підставі чого.

Разом з тим, матеріали заяви містять документальне підтвердження неможливості отримання позивачем відповідного доказу права власності відповідача на спірний автомобіль, у зв`язку з чим до позову додано заяву про витребування відповідного письмового доказу, про задоволення якої судом зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Крім того, позивачем зазначено, що спірний автомобіль було придбано ним спільно з відповідачем як подружжям у 2012 році, але право власності було оформлено лише на відповідача. З доданих до позову документів видно, що шлюб між подружжям розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2013 року, питання про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості частки у спільному майні подружжя порушено позивачем в червні 2019 року.

Враховуючи викладене, суть спірних правовідносин та зміст позовних вимог, повідомлені позивачем дані, суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з урахуванням давності як придбання спірного майна подружжям, так і розірвання шлюбу між ними, до отримання судом належного документального підтвердження права власності на спірний автомобіль питання про вжиття заходів забезпечення позову порушено позивачем передчасно.

Крім того, на цей час не підтверджено наявність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Це посилання є лише гіпотетичним домислом позивача.

Таким чином, наразі заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Д.С. Бредун