Провадження № 6/754/941/19
У Х В А Л А

Іменем України

22 жовтня 2019 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Скрипки О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

за участю представника заявника ОСОБА_12,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що 04.02.2014 року Деснянським районним судом м.Києва було ухвалено рішення у цивільній справі № 754/20881/13-ц, яким було задоволено її вимоги та виселено ОСОБА_3 , ОСОБА_5 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_1 . На виконання вказаного рішення 28.02.2014 року було видано виконавчі листи.

Заявник вказує на те, що в зв`язку з тим, що боржники ухилялись від добровільного виконання рішення суду, вона звернулась з відповідними заявами та виконавчими листами до ВДВС Деснянского РУЮ в м.Києві. Старшим державним виконавцем Аввакумовою Ю.О. було відкрито два виконавчих провадження № 43543232 та № 43543465.

Однак, оскільки неповнолітньому сину боржників ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент відкриття виконавчого провадження було лише два роки, боржники попросились пожити у спірній квартирі певний період часу та зобов`язались виселитись самостійно. В зв`язку з цим вона 04.09.2014 року подала заяву про повернення виконавчого документу, повіривши боржникам. Постановами державного виконавця від 08.09.2014 року виконавчі листи було повернуто.

Як зазначає заявник, станом на день звернення з даною заявою боржники самостійно так і не виселились, лише обманним шляхом продовжили собі термін проживання у вказаній квартирі, а строк пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчився, а тому вона змушена звертатись до суду з даною заявою, оскільки боржники роблять нестерпним її життя, а саме: вчиняють конфлікти, ображають її словесно, встановлюють час користування кімнатами загального користування, всіляким чином порушують її права. Повторно звернутись з відповідними заявами та виконавчими листами до виконавчої служби вона не змогла, оскільки має сина ОСОБА_10 , 1989 року народження, який проживає разом з нею та з 17.02.2009 року визнаний інвалідом ІІ групи безстроково, а тому потребує постійного догляду.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просить поновити строк пред`явлення виконавчих листів, виданих на виконання вищевказаного рішення суду, до виконання.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_11 заяву підтримала та просила про її задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи № 754/20881/13-ц (провадження № 2/754/959/14), судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 04.02.2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та виселено ОСОБА_3 , ОСОБА_5 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_1 . В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання права користування квартирою відмовлено.

Рішення суду не оскаржувалось і набрало законної сили 17.02.2014 року.

28.02.2014 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчі листи, в яких встановлено строк пред`явлення до виконання до 18.02.2015 року, які було пред`явлено до примусового виконання до ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві.

08.09.2014 року постановами державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві від 08.09.2014 року вказані виконавчі листи було повернуто стягувачу згідно її заяв від 04.09.2014 року про повернення виконавчих документів.

Суд вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (тут і далі по тексту в редакцій, чинній на час видачі виконавчих листів), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1)посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2)інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язок звернутись із заявою до суду про видачу виконавчого листа та пред`явити виконавчий лист до виконання в межах строків, визначених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», покладався саме на стягувача.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Узагальненні «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 дав роз`яснення, що перелік причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено. А тому суддя дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Так, метою застосування ст.433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, не пов`язаних з людським фактором.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дії.

Заявник просить задовольнити дану заяву, вказуючи на те, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання було пропущено з поважних причин, а саме обман боржників, які обіцяли виселитись в добровільному порядку, а також через те, що вона має сина ОСОБА_10 , 1989 року народження, який проживає разом з нею та з 17.02.2009 року визнаний інвалідом ІІ групи безстроково, а тому потребує постійного догляду.

Так, як вбачається з виконавчих листів, строк їх пред`явлення до виконання сплинув 18.02.2015 року. З даною заявою заявник звернулась через більш як 4 роки після спливу вказаного строку.

Причини поважності строку пропуску пред`явлення виконавчих листів до виконання, вказані заявником, суд не може прийняти до уваги. При цьому суд враховує те, що заявник на власний розсуд скористалась наданими їй правами стягувача, відкликавши виконавчі листи з власних міркувань. Посилання на те, що її було введено в оману боржниками, підстав для поновлення строку не дає, враховуючи тривалість пропуску такого строку. Той факт, що боржники на даний час чинять їй перешкоди у користуванні квартирою, дослідженню в даному випадку не підлягає, оскільки виходить за межі предмету розгляду, встановленого ст.433 ЦПК України.

Що ж стосується посилань заявника на те, що вона має на утриманні сина-інваліда, який потребує догляду, то дані твердження судом не враховуються, оскільки заявником не надано жодних належних та допустимих доказів в їх обґрунтування. Крім того, заявник була достовірно обізнана про свої права, як стягувача, а тому не була позбавлена можливості направити заяву про відкриття виконавчого провадження разом з виконавчими листами до виконавчої служби засобами поштового зв`язку або через представника протягом встановленого строку.

Суд зауважує і на те, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу майже чотирьох років з моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Таким чином, всебічно проаналізувавши доводи заявника в сукупності з наданими доказами, суд не вбачає підставі для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 3 , 260, 354, 433 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про поновлення строків пред`явлення виконавчого документа - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя: