Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 712/7931/16-ц

провадження № 61-19488св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.

учасників справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі - Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 9 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування будівельного паспорта,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, ОСОБА_4 та фактично просили усунути перешкоди у користуванні своєю власністю, квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання незаконним та скасування будівельного паспорту, який виданий управлінням планування та архітектури департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, реєстраційний номер №900-бп від 24 липня 2015 року на ім`я ОСОБА_4 , на будівництво прибудови до житлового будинку по АДРЕСА_2 , на земельній ділянці, на якій встановлено право проходу до належної їм квартири.

В обґрунтування вказували на те, що вони є власниками квартири № АДРЕСА_4, а власником квартири № 3 (19/100 даного домоволодіння) є ОСОБА_4 4 червня 2009 року рішенням Черкаської міської ради №4-1202 на земельну ділянку, площею 72 м.кв., встановлено безоплатний, безтерміновий сервітут на користь ВЖ РЕУ-3 під прохід до квартири № 2 , яка обліковувалась на той час за ВЖ РЕУ-3. Цей земельний сервітут зареєстрований у встановленому порядку в управлінні Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області. У 2010 році позивачі приватизували частину домоволодіння, а саме квартиру № 2 , яка обліковувалося за ВЖ РЕУ -3 , в рівних частках, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 15 березня 2010 року.

30 червня 2011 року Черкаська міська рада прийняла рішення №2-663 «Про продаж гр. ОСОБА_4 земельних ділянок по АДРЕСА_2 , загальною площею 290 м.кв. Пунктом 2 цього рішення на земельну ділянку, площею 72 м.кв., знов встановлено безоплатний, безтерміновий сервітут (кадастровий № -02-067-0077 ) на користь ВЖ РЕУ-3 під прохід до квартири, яка обліковувалася за ВЖ РЕУ-3. На підставі вказаного рішення 14 грудня 2011 року укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок між Черкаською міською радою та ОСОБА_4

30 червня 2016 року департамент архітектури, містобування та інспектування Черкаської міської ради надав відповідь на звернення позивачів, відповідно до якої ОСОБА_4 видано будівельний паспорт № 900-бп від 24 липня 2015 року на прибудову до житлового будинку по АДРЕСА_2 , який передбачає будівництво на земельних ділянках, в тому числі на земельній ділянці з кадастровим № -02-067-0077 , площею 72 кв.м., на якій встановлено сервітут.

Вважали, що у відповідності до частини 1 статті 101 ЗК України, статті 403 ЦК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи. Тобто при укладені договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий №-02-067-0077, між Черкаською міською радою та ОСОБА_4 , на дану земельну ділянку повинна зберегтися дія земельного сервітуту. Вважають, що видача ОСОБА_4 будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, на яку встановлений сервітут, порушує права позивачів щодо вільного використання сервітуту.

Після отримання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки, кадастровий № -02-067-0077 , у позивачів виникли проблеми щодо вільного проходу до житла та господарських споруд. В кінці жовтня 2015 року ОСОБА_4 на земельній ділянці, обтяженій сервітутом, звела споруду, яка повністю загородила прохід до квартири позивачів, чим порушено їх права.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 9 березня 2017 року, позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним та скасовано будівельний паспорт виданий на ім`я ОСОБА_4 на будівництво прибудови до житлового будинку по АДРЕСА_2 виданий 24 липня 2015 року управлінням планування та архітектури департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, реєстраційний номер № 900-бп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, видаючи ОСОБА_4 оспорюваний будівельний паспорт, порушив вимоги законодавства та видав дозвільний документ на будівництво на земельній ділянці, обтяженій сервітутом, чим порушив права позивачів щодо користування цією земельною ділянкою.

Находження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулось до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 9 березня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 10 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 9 березня 2017 року та витребувано з Соснівського районного суду м. Черкаси.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просила скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 9 березня 2017 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, суди не сприяли повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, так судами не було призначено судову експертизу за клопотанням відповідачки, не було залучено до справи правонаступника ВЖ РЕУ-3, а саме: КП «Придніпровський СУБ».

Окрім того, на думку скаржниці, суди першої та апеляційної інстанції ухвалюючи рішення про визнання незаконним та скасування будівельного паспорт виданого на її ім`я, порушили права відповідачки, як власника земельної ділянки.

Відзив на касаційну скаргу

У травні 2017 року позивачі подали до касаційного суду заперечення, у яких, з урахуванням додаткових пояснень на касаційну скаргу, просять касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 9 березня 2017 року залишити без змін.

Заперечення мотивовано законністю і обґрунтованістю висновків судів першої та апеляційної інстанції та недоведеністю вимог касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом першої інстанції встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_7 1/3 частини (квартира АДРЕСА_8 ) - ОСОБА_4 , 3/12 частин (квартира № 3) - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 26/100 частин ( квартира № 4 ) - ОСОБА_7

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 2101 кв.м.

5 грудня 2007 року між співвласниками було погоджено розподіл земельної ділянки домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Рішенням Черкаської міської ради від 4 червня 2009 року №4-1202 (п. 1.10.3) встановлено безоплатний, безтерміновий земельний сервітут на земельну ділянку площею 72 м.кв. на користь ВЖ РЕУ-3 під прохід до квартир № 2.

Відповідно до рішення Черкаської міської ради від 30 червня 2011 року вказану земельну ділянку 72 м.кв приватизувала шляхом викупу ОСОБА_4

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватизували квартиру № 2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 15 березня 2010 року.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 і в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку 72 м.кв відмовлено у позові оскільки, відповідно до вимог частини 1 статті 101 ЗК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлено сервітут, до іншої особи, а після приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки під кадастровим № -02-067-0077 площею 72 м.кв. до неї, як до нового власника перейшли сервітутні обтяження встановлені рішенням Черкаської міської ради від 4 червня 2009 року №4-1202 для квартири АДРЕСА_1 .

24 липня 2015 року Управлінням планування та архітектури департаменту архітектури, містобудування та інспектування видано будівельний паспорт на будівництво прибудови до житлового будинку за адресою Б. АДРЕСА_2 (оспорюваний у даній справі).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статей 98 та 100 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини 1 статті 101 ЗК України та статті 403 ЦК України дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

Отже, земельний сервітут встановлюється відносно певного об`єкта і не залежить від власників цих об`єктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша статті 401 ЦК, частина перша статті 101 ЗК).

Таким чином до позивачів, у зв`язку з одержанням права власності на квартиру АДРЕСА_1 , від ВЖ РЕУ-3 перейшов і сервітут стосовно земельної ділянки під кадастровим № -02-067-0077 , площею 72 м.кв., яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 , як необхідна умова для реалізації їх права власності щодо вказаної квартири, що також підтверджується рішенням апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2016 року, а тому доводи касаційної скарги, що сервітут не перейшов до позивачів не відповідає нормам права та рішенню апеляційного суду Черкаської області від 15 лютого 2016 року.

Доводи касаційної скарги про те, що відсутній договір про встановлення сервітуту не спростовують рішення судів, оскільки сервітут встановлено рішенням Черкаської міської ради від 4 червня 2009 року №4-1202.

Суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку, що спірний будівельний паспорт, який фактично санкціонує забудову земельної ділянки під кадастровим № -02-067-0077 , площею 72 м.кв., стосовно якої наявний сервітут у позивачів, порушує їх право проходу до належної їм на праві власності квартири АДРЕСА_1 , оскільки зробить неможливим або суттєво ускладненим доступ до квартири, який забезпечується сервітутом, встановленим щодо земельної ділянки, про забудову якої йдеться у спірному будівельному паспорті.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідили обставини справи, правильно визначили юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм матеріального та процесуального законодавства при розгляді справи не допустили, тому, прийшли до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, рішення судів попередніх інстанцій ухваленні з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04),а тому доводи касаційної скарги не розглядаються, як такі що не є суттєвими для цієї справи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином судами повно та відповідно до наданих сторонами та оцінених доказів встановлено фактичні обставини справи, висновки судів відповідають норма застосованого матеріального права та є такими що зроблені у відповідності до норм процесуального права. А тому судові рішення скасуванню не підлягають.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 9 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик