П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 567/1411/18

Провадження № 22-ц/4815/789/19

Головуючий в Острозькому районному суді:

суддя Венгерчук А.О.

Заочне рішення суду першої інстанції

ухвалено об 11 год. 16 хв. 29 січня 2019

року у м. Острог Рівненської області

Повний текст рішення складено: 05 лютого 2019 року.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Українське товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Мітра";

представники учасників справи:

позивача - адвоката Кордиша Андрія Анатолійовича;

відповідача - відсутній;

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Українського товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мітра" на заочне рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Українського товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мітра" про стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Українського товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мітра" (далі - УТОВ "Мітра") про стягнення середнього заробітку, мотивуючи його тим, що впродовж з 05 квітня 2017 року по 02 жовтня 2018 року він проходив строкову військову службу у Збройних Силах України. На строкову службу він був призваний під час трудових відносин з відповідачем, де він працював електрогазозварником.

Всупереч вимогам ст. 119 КЗпП України за час з 05 квітня 2017 року по 02 жовтня 2018 року УТОВ "Мітра" йому не виплачувався середній заробіток, розмір якого він визначив у 61 951, 45 гривень, виходячи із середньоденного заробітку - 181, 61 гривень.

Ухвалою Острозького районного суду від 24 жовтня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та визначено дату судового засідання.

Заочним рішенням Острозького районного суду від 29 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на його користь 61 951, 45 гривень середнього заробітку за час з 05 квітня 2017 року по 02 жовтня 2018 року, тобто проходження ним строкової військової служби у Збройних Силах України.

Вирішено питання про судові витрати.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: УТОВ "Мітра"; м. Нетішин Славутського району Хмельницької області, вулиця Ринкова, 5; .

Ухвалою Острозького районного суду від 03 квітня 2019 року залишено без задоволення заяву відповідача про перегляд заочного рішення.

У поданій апеляційній скарзі УТОВ "Мітра", вважаючи рішення суду незаконним і необґрунтованим, покликалося на недодержання судом вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України щодо форми і змісту позовної заяви, зокрема відсутні номери засобів зв`язку, офіційної електронної пошти і адреси електронної пошти. Судом дане порушення законодавства усунено не було, з огляду на що копію позовної заяви відповідачу не було направлено.

Вважає недодержаними правила п. 5 ч. 6 ст. 283 ЦПК України, а також неправильно застосованими ст.ст. 1, 21, 91, 119 КЗпП України щодо визначення понять трудових відносин і заробітної плати. При цьому стверджує про існування Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013, яким розмежовано терміни "середній заробіток" і "заробітна плата". Крім того, середній заробіток регулюється іншими нормативними актами, а саме він нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

На його думку, помилково застосовано і ст.ст. 3 і 32 Закону України "Про оплату праці", ст. 233 КЗпП України, п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України "про судовий збір", ч. 1 ст. 28, ст.ст. 175-177, 255 ЦПК України.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, залишивши позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

У поданому відзиві позивач, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Як правильно з`ясовано судом попередньої інстанції, протягом часу з 05 квітня 2017 року по 02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних Силах України, куди був призваний з посади електрогазозварника в УТОВ "Мітра". Тобто між сторонами існували трудові правовідносини як між працівником і роботодавцем.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 119 КЗпП України в редакції, що діє на час спірних відносин, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватися у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Між тим, протягом часу проходження строкової військової служби роботодавцем на користь ОСОБА_1 середній заробіток не виплачувався, що не заперечується УТОВ "Мітра" і стверджено індивідуальною відомістю про застраховану особу форми ОК-5. Тобто спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу невиконання відповідачем своїх обов`язків, передбачених ст. 119 КЗпП України.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних прав і обов`язків до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув із УТОВ "Мітра" на користь ОСОБА_1 61 951, 45 гривень середнього заробітку за час проходження останнім строкової військової служби.

Відповідно до ст.ст. 233, 238 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пункті 21 своєї постанови №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", вбачається, що при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (з наступними змінами і доповненнями).

Абзацом третім пункту 2 та пунктом 8 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати визначається процедура, яка передбачає нарахування середнього заробітку, виходячи з останніх 2 календарних місяців, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Взявши до уваги зміст індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 від 09.10.2018, суд встановив факт відсутності нарахування і виплати позивачу протягом часу проходження строкової військової служби заробітної плати та розмір його середньоденної заробітної плати, який складає 148, 71 гривень, про що навів детальні та обґрунтовані розрахунки. З ними погоджується й апеляційний суд. Помноживши кількість робочих днів з квітня 2017 року по 31 грудня 2017 року включно - 187 на 148, 71 гривень, правильно отримав 27 808, 77 гривень середнього заробітку за вказаний період.

Вірно судом з`ясовано, що заробітна плата ОСОБА_1 на підприємстві є мінімальною, а тому відповідно до правил ст. 31 Закону України "Про оплату праці" розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати.

З урахуванням ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 року в місячному розмірі становить 3 723 гривні. Тому, помноживши 181, 61 гривень середньоденної заробітної плати позивача у 2018 році на 188 робочих днів у цьому ж році (з 01 січня 2018 року по 02 жовтня 2018 року), суд обґрунтовано одержав 34 142, 68 гривень середнього заробітку за наведений час.

Додавши 27 808, 77 гривень середнього заробітку за час з 05 квітня по 31 грудня 2017 року і 34 142, 68 гривень середнього заробітку за час із 01 січня по 02 жовтня 2018 року, правильно визначено сумарний розмір заборгованості за заробітком ОСОБА_1 , який повинен бути стягнений на його користь з УТОВ "Мітра", - 61 951, 45 гривень.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про недодержання судом вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України щодо номерів засобів зв`язку, офіційної електронної пошти і адреси електронної пошти, що призвело до не направлення на електронну пошту копії позовної заяви, тобто відповідачу не було відомо про існування спору. Ця обставина не позбавляла заявника заперечувати проти позову в апеляційній скарзі, надавати відповідні письмові пояснення з цього приводу, а також подавати докази на їх обґрунтування.

Щодо аргументів УТОВ "Мітра" про хибне застосування норм матеріального права, то вони спростовуються правильністю висновків суду.

Не заслуговують на увагу і твердження відповідача про порушення судом норм процесуального права.

Так, згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Між тим, будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, які спонукали би до хибного розв`язання трудового спору УТОВ "Мітра" надано не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом їх здобуто не було.

Решта доводів апеляційної скарги є необґрунтованими і з огляду на це колегією суддів вони до уваги не беруться.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 5 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Українського товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Мітра" без задоволення, а заочне рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 січня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків