Справа № 658/2068/17
(провадження № 2/658/21/19)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Терещенко О.Є.

при секретарі Оніщенко Л.В.

за участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

адвокатів Стукан Ю.О., Грабована С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Каховка, цивільну справу за позо-вом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Каховська міська Державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

14.06.2017 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Мироненко Володимир В`ячеславович звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , каціон Н ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_3 .

Позивач вказував, що, починаючи з 2006 року померла ОСОБА_4 , в силу свого похилого віку, часто хворіла і не повністю могла контролювати свої дії. Хвилюючись за належне їй на праві особистої приватної власності нерухоме майно, ОСОБА_4 в 2007 році склала заповіт, яким запо-віла все своє майно дочкам : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також онуку - ОСОБА_6 .

Спадкове майно складалося з житлового будинку і змеленої ділянки для його обслуговування, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_4 змінила своє волевиявлення на користь онука - ОСОБА_6 , який постійно піклувався і доглядав її, і 30.10.2014 року подарувала йому все своє майно, оформивши дарування у нотаріальному порядку.

Представник позивача зазначав, що оскільки ОСОБА_4 була людиною похилого віку, по-стійно хворіла, хвилювалася і нервувала, вона перебувала у знервованому стані, її можливо було пе-реконати змінити своє ставлення, чим скористалася відповідачка ОСОБА_7 , запевнивши матір, що після дарування онуку будинку та земельної ділянки, її можуть позбавити права житла в цьому бу-динку. ОСОБА_4 стала нервувати,і, щоб її заспокоїти, онук ОСОБА_6 відмовився від пода-рунку будинку та земельної ділянки ОСОБА_4 , і нотаріально оформив свою відмову 05.04.2016 року.

Після смерті ОСОБА_4 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до нотаріаль-ної контори з заявами про прийняття її спадщини, і дізналися про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 подарувала належний їй житловий будинок, та земельну ділянку, на якій він розташований, своїй третій дочці - відповідачці ОСОБА_3 .

Представник позивачів наголошував, що укладення договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки відбулося під час хвороби померлої ОСОБА_4 , а тому їх слід ви-знати недійсними, в зв`язку з тим що остання не могла усвідомлювати свої дії і керувати ними, а її во-левиявлення подарувати майно було зумовлено психологічним тиском з боку відповідачки ОСОБА_3 .

Представник позивачів - адвокат Мироненко В.В. просив суд визнати недійсними договір дарування №531 від 10.06.2016 року житлового будинку АДРЕСА_1 , та договір дарування №532 земельної ділянки, розта-шованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між померлою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Мироненко В.В. уточнив позовні вимо-ги, збільшивши їх обсяг. Просив суд :

-визнати недійсними договір дарування від 10 червня 2016 року №531 на житловий будинок АДРЕСА_1 , та договір №532 дарування земельної ділянки АДРЕСА_1 , посвідчений державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори.

-визнати недійсним договір купівлі-продажу від 21.09.2017 року №587 на житловий будинок та №588 на земельну ділянку, під номером АДРЕСА_1 , укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , посвідчені приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області Коршуновою Л.А.

При внесенні заяви про збільшення позовних вимог стороною позивачів не було сплачено су-довий збір, а тому вирішення питання, щодо її прийняття до розгляду приймалося судом в судовому засіданні, в якому сторони повідомили, що рішенням Каховського міськрайонного суду (суддя Мар-ків Т.А.) вже визнано недійсним договір купівлі-продажу від 21.09.2017 року №587 на житловий бу-динок та № 588 на земельну ділянку, під номером АДРЕСА_1 , укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , посвідчені приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального ок-ругу Херсонської області Коршуновою Л.А.. Рішення Каховського міськрайонного суду було залише-но без змін ухвалою Херсонського апеляційного суду, і набуло чинності, а тому відпала необхідність у вирішенні даних позовних вимог.

Таким чином, предметом розгляду суду залишилися вимоги позивачів щодо визнання недій-сними договорів дарування, укладених між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 10.06.2016 року.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги, пояснив-ши, що її матір ОСОБА_4 була людиною похилого віку, часто хворіла, і не могла усвідомлювати свої дії в повному обсязі, потребувала стороннього догляду. Починаючи з 2006 року її доглядом зай-мався онук - ОСОБА_6 , який привозив продукти харчування, доглядав за бу-динком і робив необхідний ремонт. В 2016 році до ОСОБА_4 приїхала відповідачка ОСОБА_3 , яка на свою користь стала вмовляти ОСОБА_4 оформити саме на неї належне останній не-рухоме майно. Матір позивачів та відповідачки, внаслідок свої хвороб, легко піддавалася впливу, і тому подарувала 10.06.2016 року все належне їй майно тільки одній зі своїх можливих спадкоємців - ОСОБА_3 .. Але про цю обставину ОСОБА_2 стало відомо лише в 2017 році, при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Позивачка ОСОБА_2 просила визнати недійними договори дарування житлового будин-ку та земельної ділянки, розташованих за адресою : АДРЕСА_1 , які були укла-дені між померлою ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_3 , і посвідчені державним нота-ріусом Каховської міської нотаріальної контори за номерами №531 та №532 10.06.2016 року, оскіль-ки вони не відповідали дійсному волевиявленню ОСОБА_4 , яка перебувала у хворобливому пси-хологічному стані і не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала первісний позов, і наполягала на його повному задоволенні, надавши пояснення, які є аналогічними поясненням позивачки ОСОБА_2 ..

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, і просила відмо-вити в їх задоволенні через повну необґрунтованість.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Стукан Юлія Олегівна позовні вимоги не визнала та пояснила, що померла матір позивачів та відповідачки - ОСОБА_4 , не зва-жаючи на свій похилий вік, перебувала у доброму психологічному стані, повністю керувала своїми діями, і віддавала їм звіт.

Представник відповідачки зазначала, що на момент укладення договору дарування житлового будинку та земельної ділянки дочці - ОСОБА_3 померла ОСОБА_4 перебувала у нормальному самопочутті, її психічний стан здоров`я не був порушений, що було перевірено державним нота-ріусом при оформленні документації. Волевиявлення ОСОБА_4 було обумовлено бажанням за-безпечити житловим будинком та земельною ділянкою близьку людину - дочку, яка була найменш матеріально забезпеченою з дітей ОСОБА_4 .. Крім того, ОСОБА_3 декілька років здійснювала за матір`ю догляд, готувала їй їжу, прибирала в будинку, здійснювала особистий догляд похилої матері.

Адвокат Стукан ОСОБА_9 просила відмовити в задоволенні позову, оскільки в судовому засіданні не було встановлено доказів перебування ОСОБА_4 у стані психологічної хвороби, яка б ви-кликала сумнів у її можливості контролювати свої дії та віддавати їм звіт.

Представник відповідачки наголошувала, що померла ОСОБА_4 на момент укладення до-говорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, дочці ОСОБА_7 знаходилася у нормальному стані здоров`я, і її волевиявлення було добровільним, без будь-якого впливу.

Третя особа - державний нотаріус Каховської міської Державної нотаріальної контори в су-дове засідання не з`явився, надавши заяву про проведення судового розгляду за його відсутністю. Суд вважав можливим розглядати позов без присутності третьої особи.

Судом встановлено:

Відповідно свідоцтву про смерть (серія НОМЕР_3 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла в м. Каховка Херсонської області 23 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.13)

Згідно свідоцтву про народження (серія НОМЕР_4 ), свідоцтву про укладення шлюбу (серія НОМЕР_5 ) позивачка ОСОБА_2 є дочкою померлої ОСОБА_4 (а.с.8-10).

У відповідності свідоцтву про народження (серія НОМЕР_6 ) та свідоцтву про укладення шлюбу (серія НОМЕР_7 ) ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_4

Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 19.07.1989 року підтверджується право власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.51).

Згідно Витягам з реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.04.2016 року (а.с.52) та від 10.06.2016 року (а.с.68) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 ..

У відповідності Державному акту на право власності на земельну ділянку від 10.12.2004 року право власності на земельну ділянку, площею 0,0313 га, розташовану по АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_4 (а.с.71).

Відповідно Договору дарування №531 від 10.06.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори Гладушком К.В., ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 належний їй на праві особистої приватної власності житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 сонської АДРЕСА_3 , який складається з житлового будинку площею 142,8 кв.м. та господарських споруд (а.с.49-50).

Згідно Договору дарування №533 від 10.06.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори Гладушком К.В., ОСОБА_4 пода-рувала ОСОБА_3 належну їй на праві особистої приватної власності земельну ділянку, площею 0,0313 га, розташовану по АДРЕСА_1 (а.с. 69-70).

Звернувшись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , керуючись вимогами статтей 203, 225 та 231 ЦК України, просили суд визнати недійсними договори дарування житлового будинку та земельної ділянки, посилаючись на те, що:

-вищевказані договори дарування від 10.06.2016 року були укладені їх матір`ю - померлою ОСОБА_4 в стані, коли вона не могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними;

-договори дарування №531 та №532 від 10.06.2016 року були укладені під впливом психо-логічного тиску з боку відповідачки ОСОБА_3 , яка своїми діями примусила ОСОБА_4 вчи-нити дії, які не відповідали її справжній волі.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є необґрунто-ваним і задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`яз-ків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) пе-редає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, як-що сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

За змістом зазначених норм матеріального права при укладенні договору дарування, воле-виявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обда-ровуваного.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, ін-шим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним заса-дам. А частинами 2 та 3 цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чин-ності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній во-лі.

Згідно з ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Запо-віт є правочином. Тому до нього застосовуються загальні положення про правочини та положення про недійсність правочинів, встановлених ст.ст. 215 - 236 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність пря-мо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - тре-тьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оособа, яка вважає, що її права, речові права пору-шені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши кон-кретну підставу для визнання його недійсним.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом оби-рає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу не-дійсності правочину.

Відповідно до п.п. 4 та 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша стат-ті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена за-коном, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встанов-лених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рі-шенням суду.

За правилами ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивіль-ні права або інтереси порушені.

Судом встановлено, що укладаючи 10.06.2016 року оспорювані договори дарування №531 та №532, сторони стверджували, що волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін та дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки.

У договорах №531 та №532 зазначено, що сторони розуміють, що за своєю природою договір дарування є безоплатним, а тому дарувальник не має права вимагати від обдарованого вчинення на його користь будь-яких дій майнового або немайнового характеру, дарувальник та обдарований стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, під-тверджують дійсність вільних намірів при його укладанні, а також те, що цей договір не є фіктивним чи удаваним правочином.

Суд, також, не може залишити поза увагою, що державним нотаріусом 10.06.2016 року було роз`яснено сторонам зміст договору; який саме договір вони підписують; визначено їх волю, про-читано зміст договору та роз`яснено наслідки його укладення.

Позицію позивачів про вчинення ОСОБА_4 10.06.2016 року дій, щодо дарування на-лежного їй нерухомого майна ОСОБА_3 під впливом психологічного тиску, суд вважає надуманою, і такою, що спростовується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які пояснили, що догляд за ОСОБА_4 здійснювала її дочка ОСОБА_7 , яку померла ОСОБА_4 любила, і відносини між ними були добрими.

До показань свідка ОСОБА_6 суд відноситься критично, оскільки він є близьким роди-чем позивачів, і є зацікавленим у наданні пояснень на їх користь, з метою ухвалення необхідного позивачам рішення.

Крім того, з метою перевірки доводів позивачів, що підпис ОСОБА_4 під договорами може не відповідати дійсному, судом було призначено почеркознавчу експертизу, але виконати її визначена судом експертна установа не мала можливості через ненадання відповідної кількості зраз-ків підпису померлої.

Також, з метою перевірки доводів позивачів, щодо укладення договору дарування ОСОБА_4 у стані, коли вона не могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними, судом було призначено судову-психіатричну експертизу та витребувано для її проведення медичну документацію Каховської ЦРЛ - медичну картку ОСОБА_4 ..

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №625 від 31.12.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3, на дату укладення договорів дарування, а саме на 10.06.2018 року, психічними розладами у сенсі статті 225 ЦК України, не страждала. ОСОБА_4 станом на 10.06. 2018 року страждала на церебральний атеросклероз, симптоматичну гіпертензію, дисциркуляторну енцефалопатію з легким когнітивним зниженням. ОСОБА_4 10 червня 2016 року, з урахуванням її психічного стану, віку і розвитку, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.40-50 т.2).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечен-ня або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх-ніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрун-туватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім ви-требування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, пе-редбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрун-тується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі до-казів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допу-стимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі од-нотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (гру-пи доказів).

Позивачами не надано суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, які б за-свідчували, що на момент складення договорів дарування 10.06.2016 року ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що позовні вимоги про визнання недійсними дого-ворів дарування №531 від 10.06.2016 року житлового будинку АДРЕСА_1 , та №532 від 10.06.2016 року земельної ділянки, площею 0,0313 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладених між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , - слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 76, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Каховська міська Державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування не-дійсним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголо-шення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. Є. Терещенко