РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
під головуванням судді Єршової Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Радзімовської Р.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку та будь-яких доходів відповідача на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2017 року, визначивши аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позов подано з підстав зменшення розміру аліментів, що стягується з батька на утримання дитини.
В обґрунтування позову позивач посилається на скрутне матеріальне становище, те що має дитину від стосунків з іншою жінкою, яка хворіє та також перебуває на його утриманні, на те що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, та його матеріальний стан змінився.
У судове засідання позивач не з`явився, його представник після судового засідання 12.02.2019 року, яке не відбулось через неналежне сповіщення відповідача, подав до суду заяву, в якій просив суд слухати справу за його відсутності.
Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому посилається на те, що позивач працює, його сімейний стан не змінився, оскільки він до теперішнього часу одружений з відповідачем, а батьки позивача отримують пенсію та не перебувають на утриманні позивача, крім того у позові погіршення його матеріального стану.
У судове засідання відповідач не з`явився та просив суд розглянути справу за його відсутністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/20124/17 від 26.12.2017 року постановлено стягнути з ОСОБА_2 (ід. н. НОМЕР_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 ( ід. н. НОМЕР_2 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку та будь-яких доходів відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, а саме з 26.10.2017 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами являються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для справи (ст. 76 ЦПК України).
Крім того, відповідно до ст. 89 ЦПК України ОСОБА_5 оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Тобто, для зменшення розміру аліментів позивач повинен довести, що у нього змінився матеріальний або сімейний стан, погіршилось здоров`я тощо.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про зміну розміру аліментів, позивач послався на скрутне матеріальне становище, на те що має дитину від стосунків з іншою жінкою, яка хворіє та також перебуває на його утриманні, на те що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, та його матеріальний стан змінився.

При цьому, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 до теперішнього часу перебувають у шлюбі (справа №522/16161/18 про розірвання шлюбу слухається Приморським районним судом м. Одеси, головуючий суддя Науменко А.В., до теперішнього часу не розглянута, наступне судове засідання по справі призначено на 18.04.2019 року). Таким чином, суд не приймає до уваги твердження позивача, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, яка перебуває на його утриманні, оскільки відповідно до ст. 25 СК України передбачає, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, а поняття «фактичні шлюбні відносини» характеризує правовідносини чоловіка і жінки, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будьякому іншому шлюбі.

Суд враховує, що у позивача, окрім сина, є донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте не вважає, що це є підставою для зменшення аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_7 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача.

Вказана правова позиція підтримується Верховним Судом (рішення від 06 червня 2018 року у справі №138/594/17-ц, провадження № 61-27331св18).

Доводи позовної заяви про те, що на утриманні позивача перебувають непрацездатні батьки, не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів на підтвердження зазначених обставин ним не надано. Наявність у позивача батьків-пенсіонерів за недоведеністю того, що вони потребують допомоги, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, та не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 січня 2019 року по справі № 308/5705/16-ц.

Крім того, суд враховує, що позивач не надав суду жодного доказу того, що у нього змінився матеріальний стан. Він є працездатною особою та має роботу, в матеріалах справи наявна довідка про доходи, видана Південним територіальним управлінням НГ України (військова частина НОМЕР_3 ).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 4-7, 10-13, 19, 258, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Л.С. Єршова