Справа № 331/2726/19
Провадження № 2/331/1318/2019
УХВАЛА

про відмову у забезпечені позову

02 липня 2019 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Гнатик Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення трьох відсотків пені,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 24 373 807, 35 гривень (двадцять чотири мільйони триста сімдесят три тисячі вісімсот сім гривень тридцять п`ять копійок), а також судові витрати.

Ухвалою судді від 25 червня 2019 року провадження по справі відкрито.

Позивач 02 липня 2019 року через канцелярію суду, подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» в розмірі 24 373 807, 35 гривень (двадцять чотири мільйони триста сімдесят три тисячі вісімсот сім гривень тридцять п`ять копійок) на банківських рахункаху розмірі 24 373 807, 35 гривень.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 149 ЦК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч. 1ст. 149 ЦПКсуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Як випливає з матеріалів справи та заяви про забезпечення позову, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь пені в розмірі 24 373 807, 35 гривень.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Обмеження можливості відповідача, як господарюючого суб`єкта, користуватися та розпоряджатися власним майном, а саме грошовими коштами може призвести до невідворотних наслідків.

Крім того, актуальність інформації щодо рахунків відповідача на які просить позивач накласти арешт на день подання заяви про забезпечення позову не підтверджується наданою копією відповіді про номери рахунків, відкритих юридичними особами, оскільки вона була видана станом на 22.08.2018року.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, співмірності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки на теперішній час відсутні достатні підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення трьох відсотків пені у сумі 24 373 807, 35 гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Г.В Гнатик