Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-2134/11

провадження № 61-28290св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці

від 20 жовтня 2015 року у складі судді Літвінова О. Г. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 01 серпня 2017 року у складі колегії суддів:

Міцнея В. Ф., Владичана А. І., Яремка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2011 року Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 15 грудня 2006 року між ПАТ «Енергобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Східавтолюкс» (далі - ТОВ «Східавтолюкс») укладено кредитний договір № 13-06/КЮ, відповідно до якого банк відкрив позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 2 400 000,00 грн зі сплатою 18 процентів річних, терміном дії до 13 червня 2008 року.

31 липня 2009 року між ТОВ «Східавтолюкс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Західавтолюкс» (далі - ТОВ «Західавтолюкс») укладений договір про переведення боргу, відповідно до якого за згодою кредитора боржник ТОВ «Східавтолюкс» у зобов`язанні за кредитним договором

від 15 грудня 2006 року № 13-06/КЮ замінюється на нового боржника TOB «Західавтолюкс».

На забезпечення виконання TOB «Західавтолюкс» зобов`язань за кредитним договором, 31 липня 2009 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 , TOB «Західавтолюкс» укладено договір поруки № 13-06/КЮ/5, за умовами якого ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 15 грудня 2006 року № 13-06/КЮ у повному обсязі.

Також на забезпечення виконання TOB «Західавтолюкс» зобов`язань за кредитним договором, 05 серпня 2009 року між ПАТ «Енергобанк» та

ОСОБА_1 , ТОВ «Західавтолюкс» укладено договір поруки № 13-06/КЮ/6, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 15 грудня 2006 року

№ 13-06/КЮ у повному обсязі.

29 грудня 2010 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Західавтолюкс» укладено додатковий договір № 9 до кредитного договору, згідно з умовами якого пункт 1.1. кредитного договору викладено в наступній редакції: «ПАТ «Енергобанк» відкриває позичальнику відкличну мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування, що еквівалентна відповідно до курсу Національного банку України (далі - НБУ) 11 900 000,00 грн, на термін з

22 березня 2007 року по 14 жовтня 2011 року для здійснення поточної діяльності».

Посилаючись на те, що TOB «Західавтолюкс» зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01 серпня 2011 року у нього виникла заборгованість у розмірі 17 076 860,76 грн, яка складається з заборгованості по першому траншу: 2 900 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 136 569,88 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 500 776,71 грн - пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 130 289,52 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів за кредитом; заборгованості по другому траншу: 1 113 528,40 доларів США, що еквівалентно 8 876 157,58 грн, - заборгованість за тілом кредиту,

272 494,10 доларів США, що еквівалентно 2 172 104,97 грн, - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 137 604,65 доларів США, що еквівалентно 1 096 874,21 грн, - пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 33 130,25 доларів США, що еквівалентно 264 087,88 грн, - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, ПАТ «Енергобанк» просило стягнути з відповідачів, як солідарних боржників, заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 076 860,76 грн.

Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від

04 листопада 2011 року позов ПАТ «Енергобанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором від 15 грудня 2006 року № 13-06/КЮ у розмірі 17 076 860,76 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 вересня 2015 року заяву ОСОБА_1 про скасування заочного рішення задоволено, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2011 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2015 року у задоволені позову ПАТ «Енергобанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договором поруки не встановлений строк його дії. Ураховуючи, що внаслідок неналежного виконання позичальником умов договору, ПАТ «Енергобанк» направило поручителям повідомлення від 02 вересня 2010 року про дострокове погашення заборгованості в повному обсязі, зазначивши, що дострокове виконання зобов`язання має відбутися у семиденний строк, яке було отримане поручителями 25 вересня 2010 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що право ПАТ «Енергобанк» на звернення до суду з позовом до поручителів виникло протягом шести місяців з часу зміни строку виконання основного зобов`язання, тобто з 02 жовтня 2010 року і діяло до 02 квітня 2011 року. Пред`явленням вимоги до поручителя відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України є позовна заява. Оскільки банк звернувся з позовом до відповідачів у серпні 2011 року, тобто поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, порука поручителів щодо забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором припинилася, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 01 серпня 2017 року апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2015 року залишено без змін

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги. Доводи заявника про те, що 29 грудня 2010 року між банком і позичальником укладено додатковий договір № 9 до кредитного договору, яким продовжено строк кредитування до 14 жовтня 2011 року є безпідставними, оскільки зазначений договір був укладений після закінчення строку дії кредитного договору, встановленого додатковим договором від 31 липня

2009 року № 7, тобто між банком та позичальником фактично було укладено новий договір, про укладення якого поручителі не були повідомлені та не поручалися перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за цим договором.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ПАТ «Енергобанк», у якій заявник просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2015 року і ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 01 серпня 2017 року, та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не урахували, що кредитним договором не передбачено можливість односторонньої зміни умов договору, а тому направлення повідомлення

від 02 вересня 2010 року поручителям про дострокове погашення заборгованості в повному обсязі не може призвести до змін строків виконання основного зобов`язання. Крім того, 29 грудня 2010 року між банком і позичальником укладено додатковий договір № 9 до кредитного договору, яким продовжено строк кредитування до 14 жовтня 2011 року, а тому строком погашення зобов`язання за кредитним договором від 15 грудня 2006 року у повному обсязі є 14 жовтня 2011 року, а позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у серпні 2011 року, тобто в межах визначеного чинними законодавством строку. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов`язань за кредитом починається з часу прострочення сплати чергової частини заборгованості, і припиняється лише в частині щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з місцевого суду.

Згідно з статтею 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

22 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПАТ «Енергобанк» не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлені судами фактичні обставини справи

15 грудня 2006 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Східавтолюкс» укладено кредитний договір № 13-06/КЮ, згідно з умовами якого банк відкрив позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування 2 400 000,00 грн зі сплатою 18 процентів річних, терміном дії до 13 червня

2008 року.

31 липня 2009 року між ТОВ «Східавтолюкс» та ТОВ «Західавтолюкс» укладено договір про переведення боргу на іншу особу, згідно з умовами якого за згодою кредитора боржник ТОВ «Східавтолюкс» у зобов`язанні за кредитним договором від 15 грудня 2006 року № 13-06/КЮ замінюється на нового боржника TOB «Західавтолюкс».

Додатковим договором від 31 липня 2009 року № 7 до кредитного договору

від 15 грудня 2006 року визначено, що строк дії кредитного договору закінчується 14 жовтня 2010 року.

На забезпечення виконання TOB «Західавтолюкс» зобов`язань за кредитним договором, 31 липня 2009 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 , TOB «Західавтолюкс» укладено договір поруки № 13-06/КЮ/5, за умовами якого поручитель ОСОБА_2 поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 15 грудня 2006 року

№ 13-06/КЮ в повному обсязі (з урахуванням змін та доповнень до кредитного договору).

Також на забезпечення виконання TOB «Західавтолюкс» зобов`язань за кредитним договором, 05 серпня 2009 року між ПАТ «Енергобанк» та

ОСОБА_1 , ТОВ «Західавтолюкс» укладено договір поруки № 13-06/КЮ/6, за умовами якого поручитель ОСОБА_1 поручився перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 15 грудня 2006 року

№ 13-06/КЮ в повному обсязі (з урахуванням змін та доповнень до кредитного договору).

Згідно з пунктом 2 договорів поруки від 31 липня 2009 року та від 05 серпня 2009 року, положення яких є ідентичними (далі - договори поруки), відповідальність поручителів настає з моменту настання строку повернення кредиту та/або сплати процентів відповідно до умов кредитного договору у випадку, якщо боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним поговором.

Відповідно до пункту 3 договорів поруки поручителі та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Поручителі відповідають по зобов`язаннях боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, виплату процентів за користування кредитом, пені за кредитним договором та відшкодування збитків, завданих кредитору, у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору з моменту настання строку повернення кредиту та або сплати відсотків відповідно до умов кредитного договору.

Пунктами 4 та 5 договорів поруки передбачено, що з моменту настання строку повернення кредиту та/або сплати процентів відповідно до умов кредитного договору кредитор зобов`язується в термін передбачений чинним законодавством, письмово повідомити поручителів про невиконання, або неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, та в цей же час має право пред`явити позов до поручителів на всю суму заборгованості по кредитному договору. Поручителі зобов`язані у випадку непогашення боржником суми заборгованості за кредитним договором перерахувати суму заборгованості своїм дорученням безпосередньо на позичковий і процентний рахунки боржника протягом 2-х банківських днів після одержання повідомлення кредитора про необхідність погасити заборгованість в повному обсязі.

У разі невиконання або неналежного виконання поручителями своїх зобов`язань за даним договором, кредитор має право у встановленому законодавством порядку стягнути з поручителів всю суму заборгованості (пункт 6 договорів поруки).

29 грудня 2010 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Західавтолюкс» укладено додатковий договір № 9 до кредитного договору, згідно з умовами якого пункт 1.1. кредитного договору викладено в наступній редакції: «ПАТ «Енергобанк» відкриває позичальнику відкличну мультивалютну не відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування із еквівалентом за курсом Національного банку України в розмірі 11 900 000,00 грн, терміном з 22 березня 2007 року по

14 жовтня 2011 року для здійснення поточної діяльності».

За кредитним договором від 15 грудня 2006 року № 13-06/КЮ, станом на

01 серпня 2011 року ПАТ «Енергобанк» нарахувало відповідачам заборгованість у розмірі 17 076 860,76 грн, яка складається з заборгованості по першому траншу: 2 900 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 136 569,88 грн - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 500 776,71 грн - пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 130 289,52 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; заборгованості по другому траншу: 1 113 528,40 доларів США, що еквівалентно 8 876 157,58 грн - заборгованість за тілом кредиту, 272 494,10 доларів США, що еквівалентно 2 172 104,97 грн

- заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом,

137 604,65 доларів США, що еквівалентно 1 096 874,21 грн - пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту, 33 130,25 доларів США, що еквівалентно 264 087,88 грн - пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Частиною першою статті 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Договорами поруки від 31 липня 2009 року № 13-06/КЮ/5 та від 05 серпня

2009 року № 13-06/КЮ/6, укладеними з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не встановлений строк, після настання якого порука припиняється, а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що в цьому випадку підлягає застосуванню положення частини четвертої статті 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що порука - це строкове зобов`язання, строк поруки відноситься до преклюзивних строків, а тому його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

У разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, а договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред`явлення вимоги поручителю (шляхом пред`явлення позову до суду) обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного у вимозі кредитора. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. Одночасне направлення боржнику та поручителю вимоги про дострокове повернення кредиту у зв`язку з наявністю заборгованості не є вимогою кредитора до поручителя в сенсі частини четвертої статті 559 ЦК України.

Ураховуючи, що позивач 02 вересня 2010 року направив поручителям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення про дострокове погашення заборгованості в повному обсязі у семиденний строк, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обгрунтовано вказав, що з дати отримання позичальниками зазначеного повідомлення (25 вересня 2010 року), відраховується семиденний строк для повного погашення заборгованості за кредитним договором, а тому 02 жовтня 2010 року настав строк виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, у зв`язку з чим у позивача виникло право пред`явити позовні вимоги до поручителів протягом шести місяців, починаючи з 02 жовтня 2010 року.

Оскільки з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ПАТ «Енергобанк» звернулося у серпні 2011 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Енергобанк» до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з припиненням поруки.

Посилання у касаційній скарзі на те, що 29 грудня 2010 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Західавтолюкс» укладено додатковий договір № 9 до кредитного договору від 15 грудня 2006 року, яким продовжено строк кредитування до 14 жовтня 2011 року, а тому саме з цієї дати необхідно відраховувати строк для звернення до суду з вимогами до поручителів, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є неспроможними, оскільки зазначений додатковий договір був укладений з ТОВ «Західавтолюкс» після пред`явлення досудової вимоги до поручителів про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором від 15 грудня 2006 року у повному обсязі, у зв`язку з чим строк виконання зобов`язань у повному обсязі настав

02 жовтня 2010 рок, саме з цієї дати розпочався відлік шестимісячного строку для звернення з позовом до поручителів.

Неправильне визначення судами попередніх інстанцій розміру заборгованості за кредитним договором з огляду на те, що позивач змінив строк кредитування, а тому нарахування процентів та неустойки після закінчення строку кредитування є безпідставним (правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження

№ 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)), не вплинуло на правильність вирішення спору по суті та встановлення судами попередніх інстанцій припинення поруки щодо зобов`язань за кредитним договором від 15 грудня 2006 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин, застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому оскаржуване судове рішення є законним та обгрунтованим.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 01 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак