Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 462/5391/14-ц

провадження № 61-44066св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

представник позивача - Червинський ІгорМирославович,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник ОСОБА_2- ОСОБА_5,

представники ОСОБА_3: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на постанову Апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2018 року у складі колегії суддів: Бойко С. М., Копняк С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 24 жовтня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 300 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 23 жовтня 2012 року.

У подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди до вказаного кредитного договору, а саме: 13 лютого 2008 року - додаткові угоди № 1 та № 2, якими викладено текст кредитного договору у новій редакції та визначено кредитний ліміт у розмірі 500 000,00 дол. США, 07 травня 2009 року - додаткову угоду № 3, якою визначено загальний розмір заборгованості за кредитним договором і встановлено графік її погашення на період з 01 червня 2009 року до 30 квітня 2010 року зі збільшенням процентної ставки за користування кредитними коштами, та передбачено обов'язок позичальника звернутись до банку для отримання нового графіку погашення кредиту, що буде діяти з 01 червня 2010 року, збільшено строк кредитування до 01 травня 2024 року та передбачено право банку на отримання підвищених процентів, нарахованих на прострочену заборгованість.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 24 жовтня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_3 та між ПАТ «універсал Банк» і ОСОБА_4 були укладені договори поруки, згідно з якими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 поручилися перед банком за належне виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 12 лютого 2014 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 879 380,22 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 498 944,54 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 347 488,82 дол. США, заборгованості за підвищеними процентами у розмірі 32 946,86 дол. США.

На підставі вказаного, ПАТ «Універсал Банк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року у загальному розмірі 879 380,22 дол. США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2014 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року у загальному розмірі 577 522,69 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 4 577 271,58 грн.

Стягнуто пропорційно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» по 1 218,00 грн судового збору з кожного.

Додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2015 року заяву ПАТ «Універсал Банк» про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Другий абзац резолютивної частини рішення суду викладено у такій редакції:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року у загальному розмірі 879 380,22 дол. США, що за курсом Національного банку України становить 7 519 316,44 грн.».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до статей 526, 530, 554 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору, тому, встановивши, що основне зобов'язання за кредитним договором не виконано, суд стягнув заборгованість солідарно з позичальника і поручителів. Розмір заборгованості відповідає вимогам закону та умовам договору.

Оскільки при ухваленні рішення не було вирішено питання про стягнення простроченої заборгованості за кредитом і заборгованості за підвищеними процентами за користування кредитом, суд ухвалив додаткове рішення про задоволення цих вимог, оскільки вони досліджувалися судом, підтверджені належними і допустимими доказами.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 жовтня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року у розмірі 577 522,69 дол. США і стягнення судового збору у розмірі 1 218,00 грн і додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2015 року у частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року у розмірі 879 380,22 дол. США скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 4 019,41 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що 01 грудня 2009 року банк направив поручителю ОСОБА_3 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, яка залишилась, та сплату процентів за користування кредитом протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги.

У пункті 10.4 кредитного договору від 24 жовтня 2007 року визначено, що у випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або по сплаті процентів за користування ним чи інших платежів строком більше 10-ти календарних днів, банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання позичальником вимоги банку в термін, встановлений у повідомленні, дата погашення кредиту вважається такою, що настала на наступний день після дати, зазначеної в повідомленні. В цю дату позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в повному об'ємі, проценти та інші платежі, передбачені даним договором.

З урахуванням вказаного, направивши 01 грудня 2009 року поручителю вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання. При цьому, із позовом до суду банк звернувся лише у серпні 2014 року, що свідчить про пропуск кредитором строку пред'явлення вимог до поручителя, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Апеляційний суд зазначив, що інші відповідачі рішення суду першої інстанції не оскаржили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення і додаткове рішення суду першої інстанції.

Отже, судові рішення оскаржуються лише в частині вимог до ОСОБА_3, в іншій частині судові рішення не оскаржуються, тому відповідно до статті 400 ЦПК України в цій частині в касаційному порядку не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 лютого 2019 року справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд не врахував, що у порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов'язання за цим договором виконував неналежним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого вона зобов'язалася перед кредитором відповідати за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року.

Апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3, оскільки вони ґрунтуються на положеннях статей 541, 543, 553, 554 ЦК України. Крім того, вимоги до поручителя були пред'явлені з дотриманням строку, встановленого статтею 559 ЦК України.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 жовтня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 300 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік з кінцевим терміном повернення кредиту до 23 жовтня 2012 року.

У подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди до вказаного кредитного договору, а саме: 13 лютого 2008 року - додаткові угоди № 1 та № 2, якими викладено текст кредитного договору у новій редакції та визначено кредитний ліміт у розмірі 500 000,00 дол. США, 07 травня 2009 року - додаткову угоду № 3, якою визначено загальний розмір заборгованості за кредитним договором і встановлено графік її погашення на період з 01 червня 2009 року до 30 квітня 2010 року зі збільшенням процентної ставки за користування кредитними коштами, та передбачено обов'язок позичальника звернутись до банку для отримання нового графіку погашення кредиту, що буде діяти з 01 червня 2010 року, збільшено строк кредитування до 01 травня 2024 року та передбачено право банку на отримання підвищених процентів, нарахованих на прострочену заборгованість.

24 жовтня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_3 та між ПАТ «Універсал Банк» і ОСОБА_4 були укладені окремі договори поруки, за умовами якого поручителі зобов'язалися у повному обсязі відповідати за невиконання позичальником умов кредитного договору від 24 жовтня 2007 року.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 12 лютого 2014 року виникла заборгованість у загальному розмірі 879 380,22 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 498 944,54 дол. США, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 347 488,82 дол. США, заборгованості за підвищеними процентами у розмірі 32 946,86 дол. США.

01 грудня 2009 року ПАТ «Універсал Банк» направило поручителям ОСОБА_4 (а. с. 58, т. 1) і ОСОБА_3 (а. с. 9, т. 2) вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, яка залишилась, та сплати процентів за користування кредитом протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги.

08 травня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» направило позичальнику ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, яка залишилась, та сплати процентів за користування кредитом протягом 10 днів з моменту отримання цієї вимоги (а. с. 55, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Універсал Банк» підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині першій статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частини перша статті 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє відповідне право кредитора.

Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду.

Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки та зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 3-1169/11 (провадження № 14-265цс18).

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Такий позов слід пред'явити протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачені окремі зобов'язання боржника щодо повернення боргу щомісяця частинами та встановлена самостійна відповідальність боржника за невиконання таких обов'язків, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованості повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то з урахуванням змісту частини четвертої статті 559 цього кодексу зазначені вище правила мають застосовуватися і до поручителя (вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16).

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Якщо банк пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення коштів поза межами цього строку.

Апеляційний судом установлено, що внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, 01 грудня 2009 року ПАТ «Універсал Банк» направило поручителю ОСОБА_4 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, яка залишилась, та сплати процентів за користування кредитом протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги.

Вказана вимога поручителем була отримана 15 грудня 2009 року.

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Оскільки ПАТ «Універсал Банк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України пред'явив 01 грудня 2009 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором і вказав у вимозі, що ця заборгованість має бути погашена протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання.

За умови пред'явлення банком до боржника та поручителя вимог про дострокове виконання зобов'язання повернути кредит змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання, і порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання.

З урахуванням вказаного, встановивши, що ПАТ «Універсал Банк» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов'язання та звернулося з позовними вимогами до ОСОБА_4 лише у серпні 2014 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з цього поручителя, оскільки позивач пропустив строк для пред'явлення цих вимог, встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду в частині вимог до ОСОБА_3 ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому її відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник О. В. Білоконь Б. І. Гулько Є. В. Синельников Ю. В. Черняк