Дата документу 30.10.2019
ЄУ № 420/1400/19
Провадження №2/420/679/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Г.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 12.01.2010, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.01.2010 між нею та відповідачем було розірвано шлюб та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 360 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач посилається на те, що син проживає з нею, всі фактичні витрати, пов`язані з вихованням, розвитком та утриманням сина лягли на неї. Розмір аліментів, визначених рішенням суду у сумі 360,00 грн. є мізерним. Беручи до уваги підвищення цін на продукти харчування, одяг, ліки, енергоносії, позивач вказує, що вона не в змозі при такому розмірі аліментів забезпечити достатній, гармонійний та необхідний розвиток та рівень життя для сина. На даний час син навчається в школі та має різноманітні захоплення, що потребує придбання речей, необхідних для цього. Для купівлі одягу, шкільних та канцелярських речей також потрібні чималі кошти. У зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 05 вересня 2019 року у зазначеній справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання на 03 жовтня 2019 року.

03 жовтня 2019 підготовче судове засідання відкладено до 30 жовтня 2019 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден в повному обсязі.

Враховуючи заяви сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що визнання відповідачем позову ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Новопсковського районного управління юстиції Луганської області 27.12.2007.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12.01.2010, яке набрало законної сили 23.04.2010, шлюб між сторонами було розірвано та з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 360,00 грн. щомісячно, від 14.12.2009 до повноліття дитини.

Згідно довідки виконкому Новопсковської селищної ради Новопсковського району Луганської області за вих. № 663 від 19.02.2019, неповнолітній син сторін проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої в Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя та змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесено зміни, в тому числі до ст.182 СК України, та визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 01.01.2019 встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 2027 грн.

Таким чином, розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 360,00 грн. щомісячно, є значно нижчим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, і вочевидь не відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке ґрунтується на законних підставах, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, виходячи з рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, а також приймаючи до уваги, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років значно змінився із часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде достатнім задля створення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки), імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження відсутня. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13).

На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 768,40 грн, від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 247, 263-265, 268, 354-356, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити повністю.

Змінити розмір аліментів, визначених рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 12 січня 2010 року, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , збільшивши їх розмір з 360,00 грн. щомісячно до 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) на рахунок НОМЕР_4 , отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Новопсковський районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька