Справа № 459/2162/18 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/209/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
Провадження №22-ц/811/210/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

З участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представника відповідача Бердар С.В. , представників третьої особи Гнатюка О.С., Огорілко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу № 459/2162/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року та додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Червоноградський ринок», з участю третіх осіб на стороні позивача: Сокальської районної профспілкової організації працівників державних установ, первинної профспілкової організації Комунального підприємства «Червоноградський ринок» та третьої особи на стороні відповідача директора Комунального підприємства «Червоноградський ринок» Воєводи Сергія Георгійовича про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул,-

в с т а н о в и в :

16.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, у якому, враховуючи уточнення до позовних вимог від 20.07.2018 року (вх.№12307 від 07.08.2018 року), просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Комунального підприємства «Червоноградський ринок» (далі - КП «Червоноградський ринок») №203-к від 13.06.2018 року, яким його звільнено з роботи у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП; поновити його на посаді контролера ринку в КП «Червоноградський ринок; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також понесені судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що він перебував у трудових відносинах з КП «Червоноградський ринок». Однак наказом №203-к від 13.06.2018 року його було звільнено із займаної посади контролера ринку на підставі п.1 ст.40 КЗпП. Вважає, що звільнення його з посади відбулося з порушенням процедури, передбаченої трудовим законодавством, оскільки таке відбулося без згоди первинного профспілкого комітету КП «Червоноградський ринок», членом якого він є. До того ж, в порушення вимог статті 49-2 КЗпП роботодавцем, станом на день його звільнення, не надано інформації щодо наявності вільних вакантних посад. Також звертає увагу на те, що при звільненні останній не врахував його переважне право, передбачене статтею 42 КЗпП, на залишення на роботі у зв`язку з наявністю у нього на утриманні дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та двох неповнолітніх доньок. На його думку, вищенаведене свідчить про незаконне звільнення його із займаної посади та є підставою для поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Червоноградський ринок» (, м. Червоноград вул. Сокальська, 5) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 600 (шість тисяч шістсот) гривень.

Рішення та додаткове рішення оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі на рішення зазначає, що вважає таке незаконним, необгрунтоварим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та без повного з`ясування обставин справи. Стверджує, що повідомлення про наступне вивільнення він отримав на початку травня, а не 25.04.2018 року, як стверджує відповідач, що свідчить про порушення вимог ст.49-2 КЗпП, якою передбачено, що про наступне вивільнення працівник повинен бути попереджений не пізніше ніж за два місяці. Крім цього, суд дійшов безпідставного висновку про те, що він не має переважного права на залишення на роботі перед іншими працівниками, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів про те, що інші працівники, які залишились працювати мають більшу кваліфікацію та продуктивність праці в порівнянні з ним. Судом не враховано, що Сокальська районна профспілкова організація працівників державних установ листом від 08.06.2018 року відмовила директору КП «Червоноградський ринок» у звільненні працівника ОСОБА_1 на підставі ч.1 ст.40 КЗпП. Така відмова мотивована тим, що порушена процедура вивільнення працівника, не враховано переважне право працівника на залишення на роботі. Зважаючи на викладене, звільнення позивача є незаконним, оскільки відбулося з порушенням вимог ч.2 ст.43, ст. 252 КЗпП та ч.3 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Крім цього, звертає увагу, що відділ контролю на ринку було ліквідовано, однак створено сектор контролю на ринку, відтак на момент звільнення позивача були наявні вакантні посади, оскільки обсяг роботи не змінився, з чого слідує, що жодних змін в організації виробництва і праці в КП «Червоноградський ринок» не відбулось. Просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення позивач стверджує, що заяву про розгляд питання щодо розподілу судових витрат відповідач мав право подати до виходу суду до нарадчої кімнати, однак така була подана після ухвалення судового рішення, що є порушенням ч.8 ст.141 ЦПК України . Жодних поважних причин неподання такої заяви у визначені законом строки відповідач не вказав, а відтак суд мав залишити заяву про розподіл судових витрат без розгляду. Стверджує, що представниками відповідача не доведено факту понесених судових витрат на представлення інтересів адвокатом ОСОБА_14., який ніби-то представляв інтереси відповідача за договором №18 від 02.08.2018 року, однак такий договір не долучений до матеріалів справи, а адвокат ОСОБА_15. представляв інтереси товариства взагалі без договору. Крім цього, стягнуті судом витрати в розмірі 6600 є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, який є безробітним та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Просить скасувати додаткове рішення та відмовити відповідачу в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

На апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 представником відповідача Беднар С.В. надано Відзиви.

У Відзиві на апеляційну скаргу на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року представник відповідача зазначає, що рішення суду є обґрунтованим, законним. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці на КП «Червоноградський ринок» відбулося вивільнення працівників за ст.40 ч.1 п.1 Кодексу законів про працю (скорочення штату працівників), яке відповідало вимогам трудового законодавства.

Позивачу ОСОБА_1 пропонувалася вакантна посада прибиральника території, від якої він відмовився. Щодо відмови профкому ППОП КП «Червоноградський ринок» та Сокальської районної профспілкової організації працівників державних установ у наданні згоди на звільнення контролера ринку ОСОБА_1 вважає таке рішення необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам трудового законодавства, фактичним обставинам справи і підставам звільнення. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

У Відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення представник відповідача адвокат Бердар С.В. зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги здійснюється на підставі відповідних доказів, які підтверджують понесені витрати. Так як відповідачу надавалася правнича допомога на підставі Договору про надання правничої допомоги №28/07 від 28.07.2018 року, розмір витрат на таку підтверджений належними та допустимими доказами, відтак сума витрат на правничу допомогу підлягає розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , пояснення представників третьої особи Гнатюка О.С. та адвоката Огорілко Ю.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача адвоката Бердар С.В, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що згідно записів трудової книжки та пояснень позивача ОСОБА_1 такий працював контролером ринку КП «Червоноградський ринок» з 01.07.2007 року по 30.06.2018 року.

13 березня 2018 року з метою удосконалення та оптимізації структури управління КП «Червоноградський ринок», скорочення витрат на утримання апарату управління із врахуванням рішення Червоноградської міської ради №775 від 06.03.2018 року директором КП «Червоноградський ринок» видано наказ №95 від 13 березня 2018 року «Про реорганізацію структури управління КП «Червоноградський ринок» (а.с.85 т.1) згідно якого вирішено:

1) ліквідувати відділ контролю на ринку, поклавши його функції та завдання на відділ бухгалтерського обліку та фінансової звітності, та на окремих працівників;

2) створити у відділі бухгалтерського обліку та фінансової звітності сектор контролю ринку;

3) провести скорочення чисельності та штату працівників відділу контролю на ринку у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці» .

На виконання Наказу № 95 від 13 березня 2018 року, відповідачем прийнятий Наказ №141-к від 20 квітня 2018 року «Про скорочення чисельності та штату», яким виключено із штатного розпису, затвердженого Наказом №81-к від 28.02.2018 року посаду старшого контролера, а також скорочено п`ять штатних одиниць контролерів ринку. ( а.с.71).

Згідно Наказу №142-к від 21.04.2018 року КП «Червоноградський ринок» «Про внесення змін до штатного розпису» у зв`язку із звільненням ОСОБА_6 з посади контролера ринку на підставі Наказу №140 від 20.04.2018 року, беручи до уваги Наказ №95-к від 13.03.2018 року, скорочено одну штатну одиницю контролера ринку, внесено зміни до штатного розпису, затвердженого Наказом №81-к від 28.02.2018 року, штатний розпис в новій редакції введено в дію з 23.04.2018 року. (а.с.70).

Згідно з Наказом №145-к від 24.04.2018 року «Про внесення змін до Наказу №141-к від 20.04.2018 року у зв`язку із скороченням 1 шт. одиниці контролера ринку згідно з наказом №142-к від 21.04.2018 року, внесено зміни до Наказу №141-к від 20.04.2018 року: пункт 1 викласти у такій редакції: 1) Виключити із штатного розпису затвердженого наказом №142-к від 21.04.2018 року посаду старшого контролера; пункт 2 викласти у такій редакції: Скоротити чотири штатних одиниці контролерів ринку ( а.с. 69).

Із змісту копії повідомлення №1 від 25.04.2018 року (а.с.67) адресованого контролеру ОСОБА_1 вбачається, що такий повідомлений про майбутнє звільнення, що йому запропоновано вакантну на підприємстві посаду прибиральника території від якої він відмовився, з наказом про звільнення не згідний. (а.с.67).

Із копії повідомлення від 13.03.2018 року встановлено, що директор КП «Червоноградський ринок» повідомив первинну профспілкову організацію працівників КП «Червоноградський ринок» про вивільнення працівників підприємства внаслідок скорочення. (а.с.82) , однак ППОП КП «Червоноградський ринок» такої згоди не надала, посилаючись на те, що позивач користується переважним правом на залишення на роботі, оскільки має безперервний стаж роботи на підприємстві майже 12 років, має на утриманні двоє малолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Сокальська районна профспілкова організація працівників державних установ листом від 08.06.2018 року не надала згоди на звільнення ОСОБА_1 із посади контролера, надіславши директору КП «Червоноградський ринок» відповідного листа. ( а.с.(9,64).

Відповідно до Наказу № 203 від 13 червня 2018 року КП «Червоноградський ринок» ОСОБА_1 звільнено з посади контролера ринку у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України з 30.06.2018 року.(а.с.11).

За приписами статті 40 ч.1 п.1 КЗпП трудовий договір,укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП зазначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Із змісту п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП вбачається, що стаття передбачає декілька самостійних підстав для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника: ліквідація, реорганізація, банкрутство, перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності працівників, скорочення штату працівників.

Із Наказу директора КП Червоноградський ринок №95-к від 13.03.2018 року слідує, що з метою удосконалення та оптимізації структури управління підприємства, скорочення втрат на утримання апарату управління (працювала одна особа старший контролер), ліквідовано відділ контролю на ринку. Вирішено провести скорочення чисельності та штату працівників відділу контролю на ринку у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці та у зв`язку із цим створено комісію з ліквідації відділу контролю на ринку.

Цим же наказом створено у відділі бухгалтерського обліку та фінансової звітності сектор контролю на ринку. Отже, взамін відділу контролю на ринку, який ліквідовано, створено сектор контролю на ринку. Відтак, за виконання додаткових обов`язків працівники отримують збільшену заробітну плату, аніж до моменту оптимізації. Окрім цього, обсяг роботи на підприємстві не змінився, жодних фактичних змін в організації виробництва і праці реально не відбулося.

Із вище викладеного, суд приходить до висновку, що зміни в організації виробництва частково відбулися, однак не в повній мірі, оскільки обсяг роботи не зменшився.

Доводи позивача ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зводяться до того, що останній не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині, що позивач не має переважного права на залишення на роботі перед іншими працівниками.

Однак, судом зазначені обставини не досліджувалися, у матеріалах справи такі відомості відсутні.

За змістом ч.1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Стаття 42 КЗпП визначає коло працівників, які мають переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Законодавством чітко не визначено критерії і порядок визначення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, тому з цього приводу Міністерством соціальної політики України 21.05.2012 року надано лист № 80/06/187-12 «Про переважне право на залишення на роботі».

Згідно листа для виявлення таких працівників роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників у процесі якого враховуються такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.

Колегія суддів вважає, що для визначення переваги того чи іншого працівника перед іншими, які виконують однакову роботу мають значення вимоги до посади, які визначені у Посадовій інструкції. В суді апеляційної інстанції учасники справи пояснили, що Посадові інструкції на підприємстві відсутні.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців: особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб,які проходили альтернативну (невійськову) службу протягом двох років з дня звільнення їх із служби.

Із матеріалів справи не встановлено, що роботодавець робив порівняльний аналіз кваліфікації працівників для виявлення переважного права працівників, які мають право залишатися на попередній роботі і тих, які підлягають звільненню. Поняття кваліфікації, переважного права залишення на роботі є оціночним та залежить в кожному конкретному випадку від виконуваної роботи, від вимог до неї та обов`язків за посадою, від ефективності виконуваної роботи та її результату.

В суд апеляційної інстанції відповідачем надано Особові картки на працівників, яких залишено на роботі, копії Наказів за 2018 рік працівників, які виконували роботу за дорученням за час відсутнього працівника. Із Особової картки працівника ОСОБА_8 встановлено, що така є 1957 року народження, а відтак соціально захищена, оскільки отримує пенсійні виплати, працює на підприємстві з 1998 року, по спеціальності зооінженер. Неповнолітніх дітей немає.

Працівник ОСОБА_9 , 1965 року народження, по спеціальності технік-механік. Працює на підприємстві з 24.11.1998 року, інвалід 3-ьої групи, діти повнолітні.

Працівник ОСОБА_10 , 1965 р.н. , освіта професійно-технічна. Працює на підприємстві з 09.09.1993 року, неповнолітніх дітей немає.

Із доданих наказів вбачається, що за виконання роботи тимчасово відсутнього працівника підприємство оплачувало контролеру 50 % окладу тимчасово відсутнього працівника.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює контролером у відповідача з 2007 року.

Із копій Свідоцтв про народження вбачається, що ОСОБА_1 є батьком двох дітей: дочка ОСОБА_11 , 2006 року народження та дочка ОСОБА_12 , 2016 року народження. (а.с.32-33).

Згідно Наказу №1 від 06 лютого 2017 року дружина позивача ОСОБА_13 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.02.2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. (а.с.30). Інших утриманців у сім`ї немає.

Із Акту складеного КП «ЧЖКС» від 13.07.2018 року встановлено, що сім`я ОСОБА_1 проживає на орендованій квартирі. (а.с.34).

Суд не приймає до уваги Наказ № 79-к від 24 лютого 2018 року згідно якого ОСОБА_1 оголошено догану за порушення п.2.6 Положення про ведення касових операцій 24 серпня 2017 року, оскільки згідно пояснень позивача він в цей день мав похорони свого тестя про що було відомо директору КП «Червоноградський ринок», а тому був відсутній на роботі.

Із врахуванням зазначених вище обставин, положень ч.2 п.1,2,3 ст. 42 КЗпП суд вважає, що ОСОБА_1 має переважне право на залишення на роботі, що адміністрації підприємства необхідно було врахувати.

Окрім цього, первинна профспілкова організація КП «Червоноградський ринок», Сокальська районна профспілкова організація працівників державних установ погодження на звільнення ОСОБА_1 не надала, вказавши у листі причину відмови.

Відповідно до ч.5 ст. 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Із врахуванням вище зазначеного, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування.

Згідно ч.1,2 ст. 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У п.32 ч.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» прописано, що у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100.

Із Довідки від 06.07.2018 № ЧР000000021 про помісячну заробітну плату ОСОБА_1 вбачається, що його заробітна плата за травень 2018 року становила 9 285,04 грн., за квітень -7 727,00 грн., що в сумі становить 17 012,04 грн. Середньоденний заробіток позивача за ці два місяці складає 425 грн. 31 коп. ( 17 012,04грн. : 40 р.д.= 425, 31 грн.) Кількість днів прогулу з 01 липня 2018 року по 01 липня 2019 року складає 252 робочих дні. Заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 107 175, 60 грн. ( 425,31 грн. х 252 р.д. = 107 175,60 грн.).

Враховуючи те, що апеляційна скарга на додаткове рішення стосується розподілу судових витрат, відтак така підлягає до задоволення в повному обсязі, а додаткове рішення до скасування.

Відповідно до ст.141 ЦПК судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так як згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітноої плати та поновлення на роботі, такий відповідно покладається на відповідача, якщо позов вирішено в користь позивача.

Згідно ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Із доданої до матеріалів справи квитанції про оплату правничої допомоги встановлено, що позивачем оплачено 6 000 грн., такі витрати компенсуються відповідачем. ( а.с.122).

Згідно ст. 430 п.2, 4 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітноої плати, але не більше ніж за один місяць, поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Відповідно до статті 376 ч.1 п.4 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2018 року та додаткове рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 листопада 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді контролера КП «Червоноградський ринок» з 01 липня 2018 року.

Стягнути з КП «Червоноградський ринок» ( м.Червоноград вул.. Сокальська,5) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) 107 175, 60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу ( Сума зазначена без податків та обов`язкових платежів).

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді контролера КП «Червоноградський ринок) та стягнення середнього заробітку за один місяць.

Стягнути із КП «Червоноградський ринок» ( м. Червоноград вул. Сокальська,5) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати за правову допомогу в розмірі 6 000 грн.

Стягнути із КП «Червоноградський ринок» (, м.Червоноград вул..Сокальська,5) судовий збір в дохід держави в розмірі 4441, 38 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти дні з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 липня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк