РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2019 року

м. Рівне

Справа № 1701/2484/12

Провадження № 22-ц/4815/755/19

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Собчук А.Ю.,

Ухвала постановлена в м. Березне Рівненської області

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

суддів: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

учасники справи: ОСОБА_1 , його представник адвокат Щур О.В., Дудка І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудки Ігоря Олександровича про повернення виконавчого документа №1701/2484/12 від 26.12.2013 року стягувачу, по виконавчому провадженню №44948698, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області Дудки І.О. про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Подану скаргу мотивує тим, що 01.03.2019 року ним було отримано оскаржувану постанову від 27.02.2019 року, згідно з якою державним виконавцем було повернуто йому виконавчий лист, який був виданий Березнівським районним судом Рівненської області 26.12.2013 року, за змістом якого ОСОБА_2 було зобов`язано не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою, для чого знести самочинно збудовану огорожу, що перекриває проїзд до земельної ділянки. Відповідно до вказаної постанови підставою для повернення виконавчого документа стало нездійснення стягувачем авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, попри попередження державного виконавця про повернення виконавчого документа.

Вважає оскаржувану постанову неправомірною, вказуючи, що державний виконавець взагалі не збирається виконувати судове рішення, оскільки зазначені у локальному кошторисі витрати на проведення робіт, які необхідно було авансувати, не мають жодного відношення до реального виконання рішення суду. Ніякої «металевої огорожі з сітки по залізобетонних стовпах» не потрібно демонтувати, а демонтаж самовільно збудованої боржником капітальної огорожі, про фактичне місцеперебування якої вказано у виконавчому документі, взагалі не передбачено в дефектному акті та локальному кошторисі робіт, що підлягали виконанню КП «Березневодоканал». Вважає, що працівники КП «Березневодоканал» не виїздили на місце, де знаходиться самовільно збудована огорожа.

З урахуванням наведених обставин, просить визнати постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірною та скасувати.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, прийнятою із неправильним застосуванням норм матеріального права ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій апеляційній скарзі вказує, що висновки суду першої інстанції є наслідком неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, що в сукупності із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням цивільно-процесуальних норм призвело до постановлення незаконного рішення.

Зазначає, що оскільки, як зазначено в оскаржуваній ухвалі демонтаж металевої огорожі з сітки по залізобетонних стовпах, що розташована по АДРЕСА_1 (адреса зазначена державним виконавцем у постанові про залучення КП "Березневодоканал" до проведення виконавчих дій), не є виконанням рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 17.06.2013 року, а тому і не повинно авансуватись стягувачем, то в сукупності з показаннями самого державного виконавця про те, що представник КП "Березневодоканал" не виїжджали на місце з метою з`ясування реального обсягу робіт, безпосередньо пов`язаних з виконанням рішення суду, що беззаперечно свідчить як про незаконність оскаржуваної постанови державного виконавця, так і невмотивованість оскаржуваної ухвали.

Вказує, що оскільки знесення самовільно побудованої бетонної огорожі, що складається з декількох секцій фактично не потребує будь-якого залучення спеціальної техніки, чи значної кількості робітників, то навіть оплативши вартість нікому не потрібних робіт, яка в свою чергу перевищує його річний дохід, всупереч рішенню суду державний виконавець буде зносити невідомо які об`єкти, що не були предметом судового спору.

Зазначає, що ніякої металевої огорожі з сітки по залізобетонних стовпах не потрібно демонтовувати. При складанні кошторису, працівники КП "Березневодоканал" взагалі не виїжджали на місце, де знаходиться самовільно збудована огорожа, а державний виконавець умисно не вказав суб`єкту господарювання об`єкт, що підлягає знесенню.

Вважає, що знесення самовільно збудованої боржником у виконавчому провадженні капітальної бетонної огорожі, не потребує виконання зазначених в дефектному акті, а тому він не зобов`язаний оплачувати будь-які роботи, що не пов`язані з виконавчим провадженням і в зв`язку з цим у державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу з посиланням на правові приписи п.4 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року.

Також зазначає, що протиправна, тривала бездіяльність суб`єкта оскарження, який свідомо спрямував свої зусилля виключно на пошук шляхів невиконання рішення суду, є очевидним порушенням його прав і законних інтересів, що в свою чергу зумовлює звернення до суду із скаргою на такі протиправні дії і рішення уповноваженої на виконання рішення суду посадової особи.

Враховуючи викладене, просив скасувати ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області, вважає вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Зазначає, що при здійснення виконавчих дій з виконання виконавчого листа державним виконавцем вчинено дії у відповідності до вимог ЗУ "Про виконавче провадження", а при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції повно та всебічно розглянуто всі обставини справи.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Щур О.В. підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудка І. О. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суд без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку, що скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів, які б достовірно підтверджували наявність порушення права стягувача у виконавчому провадженні.

Колегія суддів не погоджується з вищенаведеними висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України в редакції, що діяла на час ухвалення рішення в спорі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме 17 червня 2013 року, так і відповідно до нині діючої ст.129-1, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що являє собою сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 17.06.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 14.11.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2014 року, ОСОБА_2 зобов`язано не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні ним земельною ділянкою, що належить йому на праві приватної власності згідно з державним актом серії НОМЕР_1 від 31.08.2004 року для ведення особистого селянського господарства площею 885 м.кв. та розташованої в АДРЕСА_1 , для чого знести самочинну збудовану огорожу, що перекриває проїзд до земельної ділянки.

На виконання даного судового рішення 26.12.2013 року Березнівським районним судом Рівненської області було видано виконавчий лист №1701/2484/12.

Відповідно до п. 20 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Згідно постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області до проведення та організації виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №1701/2484/12, виданого 26.12.2013 року Березнівським районним судом Рівненської області, було залучено КП «Березневодоканал» для здійснення демонтажу самовільно збудованої огорожі, що розташована по вул. Горького 6.

Начальником Березнівського райвідділу ДВС направлено лист Кравчуку П.Я. про здійснення авансування витрат на проведення виконавчих дій та надано строк для здійснення авансування до 25.01.2019 року та одночасно повідомлено його, що в разі не здійснення авансування витрат, буде вирішено питання про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Рівненській області Дудки І.О. від 27.02.2019 року, виконавчий лист №1701/2484/12, виданий 26.12.2013 року Березнівським районним судом Рівненської області, повернуто стягувачеві у зв`язку з не здійсненням авансування витрат виконавчого провадження, що передбачено ст.43 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Як вбачається із дефектного акту та локального кошторису КП «Березневодоканал», вартість робіт по демонтажу становить 23 166 грн.(а.с. 13-15). Слід зазначити, що цей акт ніким не підписаний з посадових осіб підприємства та не затверджений, тому згідно ст.78-80 ЦПК України, він не є допустимим, достовірним та достатнім доказом в даній справі. Зокрема, щодо вартості робіт та необхідності здійснення робіт з демонтажу металевої сітки та стовпчиків, з чим не погодився стягувач ОСОБА_1 мотивуючи свою відмову в авансуванні витрат виконавчого провадження.

Цій обставині вже давалась оцінка в ухвалі Березнівського районного суду від 3 квітня 2018 року при оскарженні ОСОБА_1 аналогічних дій цього ж держвиконавця з приводу повернення виконавчого документа, де зазначено, що демонтаж металевої сітки не є виконання рішення суду. Відповідно було визнано неправомірною та скасовано постанову держвиконавця від 30 січня 2018 року з повернення виконавчого документа.

Після постановлення зазначеної ухвали від 30 січня 2018 року обставини та підстави не виконання рішення суду від 13 червня 2013 року, протягом шести років не змінились.

Однак, з тих же самих підстав, а саме відмови в авансуванні витрат виконавчого провадження державний виконавець виніс постанову від 27.02.2019 року про повернення виконавчого документа.

Вимога державного виконавця про авансування витрат, які не є виконанням рішення суду є незаконною. Відповідно незаконна винесена ним постанова від 27.02.2019 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати.

За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції до скасування з постановленням нової ухвали про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 28 березня 2019 року скасувати.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Дудки Ігоря Олександровича від 27 лютого 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 липня 2019 року.

Головуючий С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук