ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1141/19 Головуючий суддя І інстанції Боговський Д. Є.
Провадження № 22-ц/818/2702/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах про спонукання виконати або припинити певні дії
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року, постановлену у складі судді Боговського Д.Є., по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року визнано неподаною і повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до КП «КВПВ» про зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначену ухвалу суду скасувати та ухвалити рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права і є такою, що підлягає скасуванню.

Зазначено, що ним суду першої інстанції були надані оригінали довідок про відсутність у житловому приміщенні зареєстрованих осіб, а не копії як зазначив суд. Вказав, що всі документи, копії яких було надано, наявні у нього в оригіналах, та вони можуть бути надані суду на вимогу.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до норми ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу про повернення заяви заявникові, оскарження якої передбачено п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали за правилом п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії та рішення КП «КВПВ» про нарахування плати за послуги з вивозу побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення відповідача про нарахування плати за послуги за даною адресою; зобов`язати відповідача не нараховувати оплату за надані послуги та списати суму заборгованості, а також зобов`язати відповідача надати позивачу копію наказу № 302/инф від 28.09.2016 та звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 22.02.2019 позовна заява залишена без руху з посиланням на невідповідність вимогам ст. 175 ЦПК України.

Суд зазначив, що позовна заява не містила відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також позовна заява не містила відомостей, необхідних для правильного вирішення спору, а саме доказів на підтвердження наявності у позивача права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; доказів на підтвердження відсутності зареєстрованих у квартирі АДРЕСА_1 , осіб, до позовної заяви не було додано копію оспорюваного рішення КП «КВПВ» про нарахування плати за послуги, а додані до позовної заяви письмові докази належним чином не були завірені в порушення положень ст. 95 ЦПК України.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачеві надавався строк протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Позивачем ОСОБА_1 було направлено на адресу суду заяву про виправлення недоліків позову із додатками, яка була отримана судом 06.03.2019.

Так, позивачем було надано ксерокопії довідок про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у кількості 07 штук, ксерокопія договору дарування на 02 арк., ксерокопія першого аркушу технічного паспорту на 01 арк. та ксерокопія розрахунку заборгованості споживача за адресою: АДРЕСА_1 .

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що визначені в ухвалі суду від 22.02.2019 недоліки позовної заяви не були виправлені, а саме: не зазначені заходи досудового врегулювання спору; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; не надано оспорюване рішення КП «КВПВ» про нарахування плати за послуги. В порушення положень ст. 95 ЦПК України усі додані до позовної заяви письмові докази належним чином не завірені. Підстави вважати належним завіренням документів позначки «Не для фин. док-тов» та «Копія до суду» - відсутні.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наявністю таких підстав для повернення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

У частинах 1, 2 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Нормою ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Зазначивши про відсутність у позові відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, суд першої інстанції всупереч положень ст. 263 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості судового рішення, не звернув уваги, що в позовній заяві ОСОБА_1 вказує про звернення до директора КП «КВПВ» ОСОБА_2 , що між ними велось листування з метою врегулювання конфлікту (а. с. 2). Копії відповідних листів позивач надав до суду.

Зауваження суду щодо відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи є безпідставним, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», про що він зазначав в позовній заяві та заяві, поданій суду на виконання вимог ухвали від 22.02.2019, та відсутності даних про те, що позивач вже поніс чи планує понести інші судові витрати.

Нормами п. 5 ч. 2 ст. 175 та ч. 5 ст. 176 ЦПК України передбачено, що в позовній заяві зазначаються докази, що підтверджують викладені у ній обставини та, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивач надав до суду посвідчені ним особисто копії документів. Усі сумніви щодо їх достовірності усуваються судом після відкриття провадження у справі, на наступній стадії підготовки її до розгляду по суті.

Вказане свідчить, що суд не був позбавлений можливості усунути такий недолік в процесі розгляду справи.

Щодо посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 до суду не було надано оспорюване рішення КП «КВПВ» про нарахування плати за послуги, то поза увагою суду та без вирішення лишилось клопотання позивача про витребування у відповідача копії наказу № 302/інф від 28.09.2016, на підставі якого позивачу нараховується плата за послуги, оскільки позивач не зміг його отримати самостійно (а. с. 4).

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1. ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Якщо заявлені у позові вимоги не відповідають змісту ст. 16 ЦК України щодо можливих способів захисту цивільних прав та інтересів, суд відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вправі вимагати від позивача у передбаченому ст. 185 ЦПК України порядку усунути цей недолік шляхом уточнення їх змісту відповідно до положень закону. Якщо позивачем є самопредставлена особа, яка внаслідок правової необізнаності не зрозуміла зміст вимог суду щодо усунення цього недоліку, то суд відповідно до наведених норм ст.ст. 2, 11 ЦПК України щодо ефективності та пропорційності має повторно поставити це питання перед позивачем, а якщо це знову не допомагає усунути формальний недолік змісту позовних вимог - самостійно кваліфікувати позов: своєю ухвалою при вирішенні питання про відкриття провадження у справі відповідно до заявлених у позові підстав та згідно з положеннями ст. 16 ЦК України щодо можливих способів захисту цивільних прав та інтересів визначити дійсний предмет позову, з наступним з`ясуванням у позивача щодо підтримання сформульованих судом позовних вимог.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що районним судом було покладено на позивача, який є самопредставленою особою, непомірний процесуальний тягар, а також допущено надмірний процесуальний формалізм (правовий пурізм), що суперечить основному завданню цивільного судочинства: справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Вимоги скарги про ухвалення рішення по суті позовних вимог відповідно до змісту наведеної норми ст. 367 ЦПК України не підлягають задоволенню, оскільки вони перебувають поза межами розглянутого судом першої інстанції питання, оскільки районний суд по суті справу ще не розглянув.

За таких обставин, встановивши, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із порушенням вимог процесуального закону, доводи апеляційної скарги висновки суду спростовують, суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу, та направляє справу для подальшого вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2019 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 липня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.