Справа № 161/9860/18
Провадження № 2/161/559/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі - Шумиводі О.І.

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Делівері Кар», Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.», третя особа, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання договору комісії недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

23.06.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Приватного підприємства «Делівері Кар» (далі - ПП «Делівері Кар»), Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» (далі - ТзОВ «А.В.Л.») про визнання договору комісії недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду від 11.07.2017 року у справі № 161/4584/17 за позовом ТзОВ «А.В.Л.» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2711/12-206 від 27.11.2012 року в розмірі 1353911,68 грн. звернуто стягнення на предмет застави відповідно до договору застави від 27.11.2012 року - вантажний автомобіль марки MAN, моделі 18/463 FLT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2001 року випуску, зеленого кольору, об`єм двигуна 12816 куб.см., номер кузова НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого 11.11.2006 року РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області; вантажний сідловий тягача марки Volvo, моделі FH12, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 1998 року випуску, білого кольору, об`єм двигуна 11967 куб.см D, номер кузова НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 , виданого 10.06.2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України; вантажний сідловий тягача марки Volvo, моделі FH12-042T, реєстраційний номер НОМЕР_7 , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11 967 куб.см D, номер кузова НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_9 , виданого 23.07.2005 року Луцьким МРЕВ; напівпричіп бортовий марки KRONE, моделі SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_10 , 1997 року випуску, червоного кольору, повна маса 32500 кг., шасі № НОМЕР_11 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_12 , виданого 10.06.2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, шляхом надання ТзОВ «А.В.Л.» право продажу від імені власника вказаного автомобіля будь-якій особі-покупцю за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо).

24.02.2018 року між відповідачем ПП «Делівері Кар» (комісіонер) та позивачем у справі було укладено договір комісії, відповідно до якого комітент доручив, а комісіонер зобов`язувався за винагороду за рахунок комітенту здійснити від свого імені продаж автомобіля за ціною 134000,00 грн.

Позивач вважає вказаний договір комісії недійсним, оскільки ПП «Делівері Кар» укладаючи такий договір вийшов за межі наданих йому повноважень, які покладені на нього рішенням суду. Крім того зазначає, що всупереч встановленому у рішенні суду порядку, ціна продажу автомобіля визначено не суб`єктом оціночної діяльності, а сторонами на власний розсуд.

З наведених підстав, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд визнати недійсним договір комісії №501-02/2018 від 24.02.2018 року щодо продажу переданого на комісію вантажного сідлового тягача Е марки Volvo, моделі FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_13 , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № НОМЕР_8 , що укладений між ПП «Делівері Кар» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в особі ТзОВ «А.В.Л.».

Ухвалою суду від 18.09.2018 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4

ПозивачОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні та в письмових поясненнях просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що договір є законним та не порушує прав позивача у справі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, відзив на позов не подали, хоча про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності представників відповідачів, які не з`явились в судове засідання за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017 року у цивільній справі №161/4584/17, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2018 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2711/12-206 від 27.11.2012, укладеним між ПАТ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ТзОВ «А.В.Л.» та ОСОБА_7 , після смерті якого спадкоємцем є ОСОБА_1 , в розмірі 1 353 911 гривень 68 копійок, звернуто стягнення на предмет застави, відповідно до договору застави від 27.11.2012 року, укладеного між ПАТ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ТзОВ «А.В.Л.» та ОСОБА_1 , а саме на:

-Вантажний автомобіль марки MAN, моделі 18.463 FLT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2001, колір зелений, об`єм двигуна 12816 куб.см., шасі № НОМЕР_14 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданого 11.11.2006 року РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області;

-Вантажний сідловий тягач марки Volvo, моделі FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 1998, колір білий, об`єм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_6 , виданого 10.06.2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України;

-Вантажний сідловий тягач марки - Volvo, моделі FH 12-42Т, реєстраційний номер НОМЕР_13 , рік випуску 1998, колір червоний, об`єм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_9 , виданого 23.07.2005 року Луцьким МРЕВ;

-Напівпричіп бортовий марки KRONE, моделі SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_10 , рік випуску 1997, колір червоний, повна маса 32500 кг, шасі № НОМЕР_11 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_12 , виданого 10 червня 2005 року Луцьким МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України, шляхом продажу зазначених транспортних засобів ТзОВ «А.В.Л.» будь-якій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо).

Вилучено у ОСОБА_1 визначені договором застави вищевказані транспортні засоби, які є предметом застави разом зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів та комплектами ключів та передано ТзОВ «АВ.Л.» на період до їх реалізації. (а.с. 16-24).

Матеріалами справи підтверджується, що 24.02.2018 року між ПП «Делівері Кар» (комісіонер) та ОСОБА_1 , від імені якого на підставі рішення суду діяло ТзОВ «А.В.Л.» (комітент), було укладено договір комісії №501-02/2018 відповідно до якого комітент доручив, а комісіонер зобов`язувався за винагороду за рахунок комітенту здійснити від свого імені продаж майна переданого на комісію (п.1). Конкретні умови угоди, кількість, якість та мінімальна ціна продажу товару, а також інші умови та вказівки комітента наводяться в акті технічного стану транспортного засобу, або його складової частини (п.1.1). Місцем передачі товару на комісію сторони визначили м. Луцьк (п.2.1) (а.с. 8).

Згідно наявного в матеріалах справи акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №501-02/2018 від 24.02.2018 року, сторони обумовили передачу на комісію сідлового тягача Е марки Volvo, моделі FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_13 , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № НОМЕР_8 , за мінімальною ціною 134 000,00 грн. (а.с. 9).

В подальшому, як слідує з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу від 24.02.2018 року №501-02/2018 укладеного між ПП «Делівері Кар» та ОСОБА_4 , вказаний транспортний засіб був проданий останній за вказаною вище ціною (а.с. 10).

Згідно з частиною першою статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Статтею 20 цього Закону визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

В умовах договору застави, зокрема в пункті 5.5. сторонами цього договору було обумовлено, що звернення стягнення на предмет застави проводиться на вибір заставодержателя за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з умовами, передбаченими розділом 6 договору (позасудове врегулювання).

В розглядуваному випадку заставодержатель реалізував своє право на звернення стягнення за рішенням суду.

Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено необхідні реквізити, які зазначаються в рішенні суду у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави, зокрема це: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Так, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017 року, яке набрало законної сили, визначено спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу транспортних засобів ТзОВ «А.В.Л.» будь-якій особі-покупцю від імені власника за ціною, визначеною незалежним субєктом оціночної діяльності, з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, що не суперечить положенням Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та не встановлює будь-яких обмежень щодо того, що ТзОВ «А.В.Л.» не вправі укласти договір комісії чи інші договори, спрямовані на стягнення коштів в рахунок погашення заборгованості.

З наявної у справі інформації про юридичну особу ТзОВ «А.В.Л.» вбачається, що його статутом не передбачено здійснення такого виду діяльності, як комісійна торгівля транспортними засобами (а.с. 27-28).

У відповідності до статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року № 1200 затверджено Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери (далі Порядок).

Згідно пункту 1 цього Порядку, він визначає механізм провадження торговельної діяльності у сфері оптової та роздрібної торгівлі автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів, марок і моделей, причепами, напівпричепами та мотоколясками, тракторами, самохідними шасі, самохідними сільськогосподарськими, дорожньо-будівельними і меліоративними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами та транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва (далі - транспортні засоби) та їх складовими частинами (двигуни, шасі, кузови, рами), що мають ідентифікаційні номери, а також тими транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, які перебували в користуванні і були зареєстровані в установленому законодавством порядку.

Пунктом 43 Порядку визначено, що на комісію приймаються транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, зареєстровані або зняті з обліку в уповноваженому органу МВС, або машини, зняті з обліку в Держпродспоживслужбі, для їх подальшої реалізації, зокрема, за наявності рішення суду.

Згідно пункту 48 Порядку комісіонер під час приймання на комісію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери: зобов`язаний ретельно перевірити документи, які пред`являє комітент чи довірена особа, звірити відповідність записів у них з фактичними ідентифікаційними номерами складових частин. У разі виявлення ознак підроблення документів, номерів складових частин або невідповідності записів з нанесеними на них ідентифікаційними номерами комісіонер зобов`язаний невідкладно повідомити про це відповідно територіальному органові Національної поліції та Держпродспоживслужбі; складає акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер (додатки 3 і 6). Акт складається в письмовій формі у двох примірниках, кожний з яких підписується комісіонером і комітентом. Відповідна інформація вноситься до журналу.

Відповідно до пункту 33 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Згідно пункту 8 зазначеного Порядку, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, оформлені в установленому порядку, зокрема, є договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу.

На підставі оспорюваного договору комісії від 24.02.2018 року ТзОВ «А.В.Л.» від імені позивача доручило провести реалізацію згаданого транспортного засобу ПП «Делівері Кар», як суб`єкту господарювання.

Вжите у згаданому рішенні суду формулювання «…з наданням ТзОВ «А.В.Л.» усіх прав та повноважень на відчуження транспортних засобів, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля тощо)» означає, що ТзОВ «А.В.Л.», як кредитору і заставодержателю, надано всі права і повноваження, необхідні для відчуження спірного автомобіля без згоди його власника (в даному випадку ОСОБА_1 ), в тому числі і на укладення договору комісії з дорученням спеціалізованій організації, яка займається реалізацією транспортних засобів, продажу цього автомобіля.

Оскільки в даному випадку у ТзОВ «А.В.Л.» через відсутність у нього такого виду статутної діяльності, як реалізація транспортних засобів, виникла потреба відчужити спірний автомобіль шляхом укладення договору комісії щодо його продажу, вчинення цього правочину не виходить за межі наданих рішенням суду повноважень, а навпаки охоплюється вищенаведеним формулюванням, вжитим судом у резолютивній частині рішення, так як укладення названого договору (який є по суті посередницькою послугою) в розглядуваному випадку було єдино можливим і необхідним способом реалізації (відчуження) заставленого майна.

Тому посилання позивача, що оспорюваний договір комісії № 501-02/2018, укладений 24.02.2018 року між ПП «Делівері Кар» та ОСОБА_1 , від імені якої на підставі рішення суду діяло ТзОВ «А.В.Л.» було укладено з перевищенням наданих йому законом та рішенням суду повноважень на представництво, є помилковим та не узгоджується із встановленими судом обставинами справи. З огляду на надані ТзОВ «А.В.Л.» рішенням суду права та повноваження щодо відчуження транспортних засобів, схвалення позивачкою укладення оспорюваного договору законом не вимагалося.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду та у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» згідно звіту про оцінку майна, складеного 14.02.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 , було проведено оцінку майна на яке звертається стягнення, зокрема, сідлового тягача Е марки Volvo, моделі FH 12, реєстраційний номер НОМЕР_13 , 1998 року випуску, червоного кольору, об`єм двигуна 11967 куб.см. D, шасі № НОМЕР_8 , та визначено його вартість 89634,00 грн.

В той же час, у договорі комісії сторони обумовили передачу на комісію транспортного засобу за ціною 134000 грн., що є вищою від ціни, визначеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 , що вказує на те, що ТзОВ «А.В.Л.» діяло в інтересах позивача та з максимальною вигодою для останньої і такі дії не порушують її прав, свобод і інтересів, а спрямовані на виконання рішення суду про стягнення з неї заборгованості шляхом звернення стягнення на належне їй майно.

Тому на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, ст.ст. 590, 1011 ЦК України, ЗУ «Про заставу» суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Делівері Кар», Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.», третя особа, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання договору комісії недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 09.07.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк