печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого: судді Соколова О.М.,

при секретарі: Березовській К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії директора департаменту Державної виконавчої служби України Воробйова Олексія Володимировича у виконавчому провадженні № 53551018, зобов`язання вчинити певні дії, визнати протиправними дії начальника Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Чепурного В.М. щодо не проведення перевірки виконавчого провадження № 53551018 та скасування постанови № 175 від 26.06.2018 у межах виконавчого провадження № 53551018, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії Директора департаменту Державної виконавчої служби України Воробйова Олексія Володимировича у виконавчому провадженні № 53551018, та зобов`язати вчинити певні дії.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_1 в особі представника 11.05.2018 звернулась до державного виконавця із заявою про видачу довідки про наявність заборгованості, однак у видачі довідки їй було відмовлено, оскільки боржником на депозитний рахунок ВДВС сплачено заборгованість по аліментам. Стягувачем подано заяву, в якій повідомлено реквізити для перерахування зазначених грошових коштів. Однак державним виконавцем було відмовлено у перерахуванні коштів стягувачу. В подальшому стягувачем було оскаржено дії державного виконавця. Листом Начальника Департаменту ДВС України повідомлено про порушення вимог законодавства державними виконавцями, та повідомлено, що зазначені кошти не можуть бути перераховані у зв`язку із наявністю скарг у провадженні судів щодо розміру боргу. Та оскільки законом не передбачено підстав для відмови у перерахуванні коштів на корить стягувача з депозитного рахунку ДВС України, начальник департаменту Державної виконавчої служби України зобов`язаний своєю постановою надати доручення начальнику відділу щодо проведення дій для відновлення порушених прав стягувача, однак цього не було зроблено. У зв`язку з чим остання звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

03.10.2018 року представником заявника подано заяву в якій, просить визнати протиправними дії начальника Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Чепурного В.М. щодо не проведення перевірки виконавчого провадження № 53551018 та скасувати постанову № 175 від 26.06.2018 у межах виконавчого провадження № 53551018.

17.05.2019 року від представника Міністерства юстиції України направлено відзив на скаргу, в якій вказано, що директором департаменту Державної виконавчої служби України вжиті заходи спрямовані на відновлення порушених прав стягувача та зазначено, що платіжним дорученням від 18.09.2018 року № 26755 кошти, які сплачені боржником на депозитний рахунок ДВС, перераховані на корить ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні скарг, за відсутності предмета оскарження.

В судове засідання скаржник не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про розгляд скарги повідомлена належним чином.

Представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Київ в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити, оскільки зазначені постанови вже скасовані, а тому предмет оскарження відсутній.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведених обставин враховуючи скороченні строки розгляду скарги, та те що справа тривалий час знаходиться в провадженні, суд визнав можливим розглянути скаргу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 757/15356/15-ц, виданого 01.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , в розмірі 1|4 часини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, постановою державного виконавця від 14.03.2017 відкрито виконавче провадження № 53551018.

Згідно довідки державного виконавця від 13.04.2018 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 779 878,19 грн. за 2015 рік.

З матеріалів скарги вбачається, що 11.05.2018 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 звернулась до державного виконавця із заявою про видачу довідки про наявність заборгованості.(а.с.9-10) Державним виконавцем було відмовлено у видачі довідки, оскільки боржником на депозитний рахунок ВДВС сплачено заборгованість по аліментам.

18.05.2018 року представником стягувача адвокатом Колесником К.А. подано заяву в якій повідомлено реквізити для перерахування зазначених грошових коштів. .(а.с.11-12) Однак державним виконавцем було відмовлено у перерахуванні коштів стягувачу. В подальшому стягувачем було оскаржено дії державного виконавця.

В подальшому заступником начальника головного територіального управління юстиції з питань ДВС Чепурним В.М. витребувано матеріали виконавчого провадження з метою перевірки законності виконавчого провадження..

26.06.2018 року заступником начальника головного територіального управління юстиції з питань ДВС Чепурним В.М. винесено постанову, в якій дії державних виконавців визнано такими, що вчинені з порушенням вимог законодавства.

Листом Начальника Департаменту ДВС України від 02.07.2018 року повідомлено, що в результаті перевірки виконавчого провадження дії державних виконавця визнано такими, що вчинені з порушенням вимог чинного законодавства, та повідомлено, що зазначені кошти не можуть бути перераховані у зв`язку із розглядом позову ОСОБА_2 щодо обчислення розміру заборгованості по аліментах. Та після прийняття відповідного рішення державним виконавцем будуть здійснені відповідні заходи.(а.с.13-14)

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що департаментом Державної виконавчої служби України з депозитного рахунку ДВС перераховано суму заборгованості по аліментам, яка сплачена ОСОБА_2 .

Таким чином, доводи скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання перерахування стягувану суми заборгованості, не знаходять свого підтвердження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вже перераховано вказані кошти, а відтак, оскільки предмет оскарження відсутній, то у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що скарга в частині визнання бездіяльності державних виконавців та скасування постанови від 26.06.2018, задоволенню не підлягає, оскільки, дії державного виконавця вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що також стверджується матеріалами справи.

Що стосується вимоги щодо постановлення окремої ухвали щодо вчинення державними виконавцями правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1, 2 ст.364 КК України, то заявнику слід звернутись в порядку глави 19 розділу 3 КПК України. Оскільки цивільно-процесуальним законодавством не передбачено притягнення до відповідальності, яка передбачена Кримінальним кодексом України.

З`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що скарга є безпідставною.

За наведених обставин, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії директора департаменту Державної виконавчої служби України Воробйова Олексія Володимировича у виконавчому провадженні № 53551018, зобов`язання вчинити певні дії, визнати протиправними дії начальника Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Чепурного В.М. щодо не проведення перевірки виконавчого провадження № 53551018 та скасування постанови № 175 від 26.06.2018 у межах виконавчого провадження № 53551018, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії директора департаменту Державної виконавчої служби України Воробйова Олексія Володимировича у виконавчому провадженні № 53551018, зобов`язання вчинити певні дії, визнати протиправними дії начальника Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Чепурного В.М. щодо не проведення перевірки виконавчого провадження № 53551018 та скасування постанови № 175 від 26.06.2018 у межах виконавчого провадження № 53551018 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київского апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Соколов