Провадження № 2/760/566/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини шляхом стягнення з відповідача на утримання дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Посилається в позові на те, що 04 серпня 2006 року уклала шлюб з відповідачем, про що Відділом актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва зроблений актовий запис №568 та видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу мають дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 червня 2009 року шлюб з відповідачем був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Відділом актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2008 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що з метою несплати аліментів відповідач звільнився з офіційного місця роботи, але в подальшому, у зв`язку з порушенням кримінальної справи за ч. 1 ст. 164 КК України, став займатися підприємницькою діяльністю, а все належне йому майно зареєстрував на батька.

Рішенням Солом`янського районного суду від 16 березня 2010 року з відповідача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 63 337, 06 гр.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2010 року рішення суду змінено, зменшеного суму пені до стягнення до 49 886, 80 гр.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 липня 2011 року з відповідача стягнуто 10 000, 00 гр. в якості неустойки від суми несплачених аліментів.

07 липня 2018 року вона за станом здоров`я вийшла на пенсію, інших родичів у неї немає, а у зв`язку з постійною несплатою відповідачем встановленого рішенням суду розміру аліментів, грошей на забезпечення достатнього рівня для утримання та розвитку дитини не вистачає.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували.

Так, відповідач, не заперечуючи свого обов`язку по сплаті аліментів, у той же час зазначив, що з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів він добросовісно виконує свій обов`язок, а борг по сплаті аліментів не відповідає дійсності і оспорюється ним у суді.

Крім того, зазначав, що у нього на утриманні знаходяться непрацездатні батьки, які також потребують утримання з його боку.

Виходячи з цього, просить відмовити в позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Судом встановлено, що 04 серпня 2006 року між сторонами був укладений шлюб, про що Відділом актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва зроблений актовий запис №568 та видано Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 червня 2009 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим Відділом актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва.

/ а.с. 28 - 30 /

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 квітня 2008 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Солом`янського районного суду від 16 березня 2010 року з відповідача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 63 337, 06 гр.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2010 року рішення суду змінено, зменшено суму пені до стягнення до 49 886, 80 гр.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 липня 2011 року з відповідача стягнуто 10 000, 00 гр. неустойки від суми несплачених аліментів.

/ а.с. 2 - 3; 9 - 15 /

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, за змістом ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дана норма закону вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися.

З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Звертаючись до суду, позивачка в обгрунтування необхідності зміни розміру аліментів з частки від заробітку/доходу/ відповідача до 10 прожиткових мінімумів посилається на неофіційний заробіток відповідача, умисні дії, направлені на отримання невеликого офіційного доходу, наявність у нього майна, яке він реєструє на свого батька.

Крім того, зазначила, що вона на даний час не працює, вийшла на пенсію в зв`язку з інвалідністю, в зв`язку з чим не може утримувати дитину на належному рівні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2,3,4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Основні положення про докази визначено § 1 Глави 5 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.77, ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Звертаючись до суду та посилаючись на погіршення свого матеріального становища, позивачка будь-яких доказів цьому не надала, окрім наказу про звільнення в зв`язку з хворобою та довідки МСЕК від 17 грудня 2018 року про встановлення їй 3 групи інвалідності, яка не тягне за собою втрати працездатності.

/ а.с. 18 - 20 /

Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі її матеріального забезпечення.

В той же час, будь-яких доказів, необхідних з точки зору ст.192 СК України, в обґрунтування пред`явленого позову, позивачка суду не надала.

Так, позивачка в судовому засіданні не зазначила, яку заробітну плату вона отримувала до звільнення і який розмір пенсії їй встановлено в зв`язку з інвалідністю.

Крім того, не заперечувала, що встановлена їй група інвалідності не є непрацездатною, однак на даний час вона не працює.

В свою чергу з наданих відповідачем документів - довідок ДПІ у Дарницькому районі міста Києва вбачається, що він є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, подає податкові декларації до контролюючих органів та має постійний дохід від своєї діяльності.

/ а.с. 65 - 77 /

Підстав, визначених ст.192 СК України, необхідних для зміни розміру аліментів, судом не встановлено і таких доказів позивачка суду не надала.

Виходячи з викладених вище обставин, відсутності доказів з боку позивачки в обґрунтування пред`явленого позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення її вимог.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст..ст.1,7, 18-19, 141, 180-184, 192, 194 СК України, ст.ст.15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 липня 2019 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва