АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2019 року

м. Чернівці

Справа № 720/1342/18

провадження № 822/727/19-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_1 , на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 травня 2019 року.

головуючий в суді першої інстанції суддя Вівчар Г.А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області про позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що з 16 серпня 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 04 липня 2015 року було розірвано рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_2 .

Відповідач не приймає участі в його вихованні, не надає йому матеріальну допомогу, що свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого сина.

На підставі наведеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 травня 2019 року у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позбавлення батьківських прав відповідача є передчасним та його слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначав, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не врахував, що відповідач не сплачує аліменти, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, що свідчить про умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області по справі №720/892/15-ц від 14 липня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області по справі №720/909/15-ц від 14 липня 2015 року стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень, починаючи з 14 травня 2015 року до його повноліття. Дане рішення звернуто до виконання (а.с.9).

Постановою державного виконавця від 09 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження (а.с.10).

Відповідно до довідки розрахунку від 06 травня 2019 року по виконавчому листу №720/909/15-ц від 14 липня 2015 року заборгованість по аліментам в ОСОБА_2 складає 24700 гривень (а.с.11).

Органу опіки та піклування Новоселицької районної державної адміністрації Чернівецької області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується рішенням №65 від 31 жовтня 2018 року (а.с.40).

Із листів адресованих до Державної прикордонної служби України, Посольству України в Італійській Республіці, Консульско - правовому відділу МЗС України вбачається, що відповідач неодноразово звертався до вказаних установ про вжиття заходів щодо повернення в Україну його сина - ОСОБА_3 який знаходиться на території Італійської Республіки (а.с.64-66).

В суді першої інстанції, надаючи пояснення, позивач та її представник зазначали, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітнього сина, їй потрібно для того, щоб дитина, без дозволу батька, мала вільний виїзд за кордон, в Італійську Республіку, і там залишилась проживати із позивачкою.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Так, відповідно до частин 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Статтею 155 СК України передбачено порядок здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків

Згідно частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частиною 1 статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Стаття 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав.

Згідно з пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - постанови Пленуму ВСУ) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму ВСУ ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факт злісного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і можливо лише при доведенні винної поведінки відповідача, його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків без поважних причин. Судом також не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання сина і свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що позивачем доведено достатніми та належними доказами злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції належним чином дослідивши та давши оцінку наданими сторонами доказам, прийшов до правильного висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Батько дитини бажає спілкуватися з сином, заперечує проти позбавлення батьківських прав, ним неодноразово вживались заходи для повернення дитини в Україну, яка на даний час перебуває в Республіці Італія, що свідчить про його інтерес до сина, бажання брати участь у його вихованні.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню сина факт існування у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, оскільки сплата аліментів є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повної постанови 12 липня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І.Кулянда

Судді (підпис) О.О.Одинак

(підпис) Н.Ю. Половінкіна

З оригіналом згідно: