Справа № 482/2403/18
Номер провадження 2/482/79/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2019 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого: судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання -Мозгової В.В., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що з 2013 року проживав однією сім`єю з відповідачем. 14.12.2014 року відповідач була затримана органами досудового розслідування за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,9,12,13 ч. 2 ст. 115 КК України, та відносно неї було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час перебування у СІЗО м. Миколаєва, ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач народила дитину - ОСОБА_3 , батьком якої є позивач.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його життям та не бажає спілкуватися з ним, наявність у відповідача батьківських прав щодо дитини повністю суперечить інтересам дитини, може призвести до подальшого психічного травмування, а моральний облік матері усе життя впливатиме на дитину лише негативно, просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 11.01.2019 року відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області.

15.02.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що не ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання її малолітньої дитини, але в силу обставин, що склалися, внаслідок того, що вона утримується у СІЗО м. Миколаєва, повноцінно не може виконувати свої батьківські обов`язки.

Позивач та його представник - адвокат Білий І.С. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує і просить про їх задоволення.

У судовому засіданні, яке проводилося у режимі відео конференції з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала і просила у задоволенні позову відмовити, у зв`язку з його безпідставністю.

Представник органу опіки та піклування Новоодеської РДА у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вважала позов таким, що підлягає задоволенню.

Вивчивши доводи позову, вислухавши вступне слово відповідача щодо заявленого позову, з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Так, згідно з даними свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Центральним ВДРАЦС Миколаївського МУЮ 01.04.2016 р., Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень, сформованого 12.07.2016 р., батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач - ОСОБА_2 , матір`ю - відповідач - ОСОБА_1

Відповідач, відносно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з 19.12.2014 р. утримується в ДУ «Миколаївський СІЗО», де нею і було народжено дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно з твердженнями позивача, які підтверджені в судовому засіданні відповідачем, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком у м. Миколаєві.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад №2 з вересня 2017 р., за час навчання у якому добре характеризується. Також дослідженими у судовому засіданні доказами підтверджено, що позивач добре дбає про дитину та також позитивно характеризується як батько.

Судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.10.2018 р. з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви - з 26.09.2018 р. і до повноліття.

Відповідно до висновку Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області від 25.01.2019 року, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо її малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісія з питань захисту прав дитини при Новоодеській РДА, враховуючи інтереси малолітньої дитини, не заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з положеннями ст.. 164 СК України матір може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, засуджена за вчинення умисного злочину щодо дитини..

Відповідно до роз`яснень п.п. 15,18 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. „Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків може мати місце у разі, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пункти 94 - 102 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамчур проти України » від 16.07.2015 року (заява №10383/09 ): при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по - перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним .

Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06): що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року: дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Будь-яких даних щодо неналежного виконання своїх батьківських обов`язків відповідачем ОСОБА_1 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у позові не наведено та доказів такого до суду не подано.

Обставини щодо злісного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом не встановлено

Сам по собі факт народження дитини в умовах ДУ „Миколаївський СІЗО" та застосування до відповідача ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із чим вона, будучи позбавленою можливості вільно бачитися із власною малолітньою дитиною, піклуватися про сина, виконувати в повній мірі свої батьківські обов`язки, не дає підстави вважати її такою, що злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, ОСОБА_3 , що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Висновок органу опіки та піклування щодо можливості позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , є необґрунтованим та не містить даних про існування обставин, визначених законом, як передумовою застосування крайнього заходу випливу - позбавлення батьківських прав.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 18, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Новоодеської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йомуповного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.І.Демінська

Повний текст рішення складено 05 липня 2019 року.