Провадження №2-з/760/170/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 07.06.2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, відповідно до ст. 365 ЦК України, в якому просить:

припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 ;

присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належну їй 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 144655,75 грн.;

визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 ;

стягнути з відповідача, на користь позивача 4000 грн. за борги зі сплати комунальних платежів. ОСОБА_1 зобов`язується особисто погасити, зі стягнутих на його користь коштів борги, які накопичила відповідач;

стягнути з відповідача, на користь позивача, в якості компенсації за орендне користування відповідачем та її чоловіком, належної йому на праві приватної власності 3/4 частини квартири, по 5000 грн. за кожен місяць такого користування, у відповідності до п. 3 ст. 358 ЦК України, за період з 05.04.2019 р., по день закінчення протиправної поведінки з боку відповідача (або по день прийняття рішення за позовом про припинення право власності на частку у спільному майні).

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , любим шляхом, окрім здійснення відчуження шляхом купівлі-продажу.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що під час розгляду справи судом, існує реальна загроза відчуження відповідачем своєї 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , шляхом дарування, договору довічного утримання, спадкового договору, міни, тощо, оскільки згідно до п.5.5 розділу 2 глави 1 Наказу № 296/5 «ПОРЯДОК вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», відчуження частки у спільній частковій власності вищезазначеними шляхами допускається без надання іншому співвласнику права переважної купівлі частки, відповідно до ст. 362 ЦК України. Таке відчуження призведе до негативних наслідків і не можливості виконати судове рішення. Зміниться власник, а отже і відповідач ОСОБА_2 стане не належним відповідачем. Також, у нового власника (підібраного відповідачем) можуть бути відсутні критерії висловлені у ст. 365 ЦК України, за відсутністю яких, як вважає позивач, він не зможе звернутися до суду за захистом своїх прав.

При цьому, позивач зазначає, що 13.05.2019 р. він отримав рекомендованим листом заяву №280/02-24 від ОСОБА_2 , яку передав нотаріус Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г., датованою 10.05.2019 р„ і в якій містилось повідомлення про те, що ОСОБА_2 продає сторонній особі, належну їй на праві приватної власності 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , за 314988 грн., що станом на 10.05.2019 р. за курсом Національного банку України становить 12000 доларів США.

14.05.2019 р. він звернувся до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. із заявою, в якій повідомив ОСОБА_2 про те, що він відмовляється від свого права переважної купівлі 1/4 частини вищезазначеної квартири на запропонованих умовах, оскільки ціну еквівалентну 12000 доларів США за 1/4 частину в панельному п`ятиповерховому будинку 1961 р. побудови, він вважає фантазійною, та відірваною від реалій сьогодення, та не заперечує проти продажу сторонній особі її частку саме за суму еквівалентну 12000 доларів США (або вищу).

Враховуючи наведені обставини, у позивача існують істотні побоювання, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, поновити порушені права та інтереси позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору (п. 2).

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З точки зору закону співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому, судом мають братися до уваги не лише інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи наведені положення закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, предметом позову є припинення права власності у спільному майні на ј частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Як вбачається з наданих суду матеріалів справи, на даний час нерухоме майно, а саме ј частина квартири АДРЕСА_1 , що є предметом спору по даній справі, та на яке позивач просить накласти заборону відчуження любим шляхом, окрім здійснення відчуження шляхом купівлі-продажу, перебуває у власності відповідача, також позивач зазначає, що є підстави вважати, що дане майно, може бути відчужене відповідачем.

При цьому, відповідно до заяви відповідача від 10.05.2019 р. вбачається, що позивачу повідомлено про те, що ОСОБА_2 продає належну їй на праві приватної власності 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , за 314988 грн., що станом на 10.05.2019 р. за курсом Національного банку України становить 12000 доларів США.

14.05.2019 р. позивач звернувся до нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкової А.Г. із заявою, в якій повідомив ОСОБА_2 про те, що він відмовляється від свого права переважної купівлі 1/4 частини вищезазначеної квартири на запропонованих умовах, оскільки ціну еквівалентну 12000 доларів США за 1/4 частину в панельному п`ятиповерховому будинку 1961 р. побудови, він вважає фантазійною, та відірваною від реалій сьогодення, та не заперечує проти продажу сторонній особі її частку саме за суму еквівалентну 12000 доларів США (або вищу).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що предметом розгляду зазначеної справи є припинення права власності на частку у спільному майні, стягнення грошової компенсації вартості частини нерухомого майна, суд вважає вимоги позивача про забезпечення позову шляхом заборони відчуження 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_2 , любим шляхом, окрім здійснення відчуження шляхом купівлі-продажу, не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, не надано належних та допустимих доказів того, яким чином продаж частки квартири порушить права позивача. В контексті фактичних обставин справи, забезпечення позову є беззаперечним порушенням прав відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353, 354, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.