Справа № 375/915/18
Головуючий у суді першої інстанції: Нечепоренко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Кибукевич О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року, ухваленого у складі судді Нечепоренка Л.М., у цивільній справі № 375/915/18 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС-ТРЕЙД» про стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

УСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» про стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зазначав, що з 25 січня 2018 року по 31 березня 2018 року він працював у ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» на посаді водія. При звільненні йому були затримані розрахункові кошти, належні до виплати, які складаються із заборгованої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та суму заборгованості по виплаті лікарняних. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України та надати письмове повідомлення про належні до виплати суми, чого зроблено не було. Тому відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Останні виплати йому були здійсненні 30 травня 2018 року вже після подання позовної заяви. З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив зобов`язати ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» сплатити на його користь 97 325,00 грн. компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку по день фактичного його вчинення та 143,12 грн. не доплаченої суми за невикористану щорічну відпустку.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» на користь ОСОБА_2 16 218,00 грн. середнього заробітку за затримку заробітної плати та розрахунку при звільненні.

Стягнуто з ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» на користь держави 1 921,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову частково в питанні стягнення компенсації середнього заробітку на користь ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, а саме стягнути на його користь компенсацію середнього заробітку у розмірі 97 325,00 грн. та недоплачену компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 143,12 грн. Зокрема, в апеляційній скарзі представник позивача зазначає, що судом не було прийнято до уваги, що за період роботи позивача в ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» включно по дату звільнення, жодної виплати заробітної плати позивачу здійснено не було. Також, судом не було взято до уваги уточнені позовні вимоги від 27 червня 2019 року, в яких було приведено розрахунки та кінцеву ціну позову. В уточнених позовних вимогах було надано нові реквізити карткового рахунку, відкритого в АТ «ПриватБанк», натомість судом було ухвалено рішення про стягнення коштів на користь позивача на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «Креді Агріколь Банк», який на момент ухвалення рішення не є актуальним. ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» було неправильно розраховано компенсацію за невикористану щорічну відпустку, так при нарахуванні компенсації за невикористану відпустку відповідач виходив з даних про заробітку плату за два місяці: січень та лютий 2018 року. Разом з тим, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, такий розрахунок мав бути здійснений виходячи із заробітної плати лише за лютий 2018 року. Згідно вищевикладеного ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» мало сплатити позивачу 1700,00 грн. компенсації за невикористану відпустку замість 1556,88 грн. Також, судом неправильно обчислено середньоденну заробітну плату при обрахуванні сум, що підлягають виплаті як компенсація за час затримки розрахунку. Зазначає, що термін на який було протерміновано виплату заробітної плати є значно більшим ніж було встановлено судом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 . , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» - Чухліб В.С. був присутній в судовому засіданні 10 вересня 2019 року, проти доводів апеляційної скарги заперечував. Пояснив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення,заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25 січня 2018 року між ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір №ТК-25/01/18, відповідно до умов якого останнього було прийнято на роботу до ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» на посаду водія (т. 1, а.с. 37-39).

21 березня 2018 року ОСОБА_2 подав заяву до ТОВ «ТКС-ТРЕЙД», в якій просив звільнити його з посади водія товариства за власним бажанням. ОСОБА_2 було запропоновано за два тижні підготувати наданий йому автомобіль до здачі і в подальшому передати автомобіль відповідальній особі.

30 березня 2018 року ОСОБА_2 надав ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» листок непрацездатності і 31 березня 2018 року був звільнений із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням згідно поданої заяви (т. 1, а.с. 7).

Як пояснив в суді першої інстанції представник ТОВ «ТКС-ТРЕЙД», 02 квітня 2018 року ОСОБА_2 в бухгалтерії був ознайомлений із розрахунковим листом, але відмовився від його отримання та підпису (т. 1, а.с. 41).

12 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» з письмовою заявою з проханням здійснити розрахунок та надати відповідні документи, а саме довідку по заробітній платі, наказ про прийом на роботу, наказ про звільнення (т.1, а.с. 8).

30 травня 2018 року ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» було виплачено ОСОБА_2 неоспорювані суми.

Встановивши, що в порушення норм трудового законодавства належні ОСОБА_2 суми при звільненні були виплачені лише 30 травня 2018 року, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , та стягнув з ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку, що за розрахунком суду становить 16 218,00 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повному обсязі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 окрім вимог про стягнення із ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» середнього заробітку за час затримки розрахунку, також заявляв вимоги про стягнення із ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» недоплаченої суми компенсації за невикористану відпустку в сумі 143,12 грн., не надав належної оцінки обґрунтованості таким вимогам, а також неправильно здійснив розрахунок середнього заробітку. Вказані помилки підлягають виправленню апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Статтею 24 Закону України «Про відпустки» визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Для виплати компенсації за невикористані відпустки, а також в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати, слід застосовувати Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 2 Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» було виплачено ОСОБА_2 компенсацію за 4 дні невикористаної відпустки в сумі 1 556,88 грн. (т. 2, а.с. 15).

При цьому, ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» розраховувало середній заробіток, виходячи із заробітної плати ОСОБА_2 за січень та лютий 2018 року.

Разом з тим, наведений розрахунок не відповідає вищевказаним положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Як було встановлено, ОСОБА_2 працював у ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» з 26 січня 2018 року, а був звільнений 31 березня 2018 року.

Тому, згідно з абз. 2 п. 2 Порядку заробітна плата за вказані місяці не може бути врахована при визначенні середнього заробітку для розрахунку компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до вказаної норми для розрахунку компенсації за невикористану відпустку для ОСОБА_2 слід виходити із заробітної плати за лютий 2018 року.

Відповідно до розрахунку ОСОБА_2 , який проведений у відповідності до Порядку, його середньоденна заробітна плата, виходячи із заробітної плати за вказаний період становить 425,00 грн. Тобто, ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» при звільненні мало виплатити ОСОБА_2 1 700,00 грн. компенсації за невикористану відпустку (425,00 грн. х 4 дні), а не 1 556,88 грн.

В судовому засіданні представник ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» не зміг обґрунтувати на підставі якої норми ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» здійснило розрахунок середнього заробітку для обрахування компенсації за невикористану відпустку, та зазначив, що у разі якщо позивач правильно обрахував, ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» може здійснити доплату відповідних сум.

Відтак, вимоги ОСОБА_2 про стягнення із ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» недоплаченої суми компенсації за невикористану відпустку в сумі 143,12 грн. є законним та обґрунтованими.

Відповідно, враховуючи, що ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» недоплатило ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 143,12 грн., суд першої інстанції помилково вважав встановленим, що 30 травня 2018 року ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» здійснило повний розрахунок та неправильно визначився із періодом, за який підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку.

Згідно з ст. 117 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, проводиться за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки станом на день перегляду справи ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» не провело з ОСОБА_2 повного розрахунку, розрахунок середнього заробітку відповідно до вказаної норми має бути проведений по день ухвалення рішення, за період з 01 квітня 2018 року і по 22 жовтня 2019 року.

Відповідно до розрахунку позивача, його середньоденна заробітна плата становить 425,00 грн.

При цьому, відповідно до правових позицій, висловлених Верховним Судом України у постановах від 23 грудня 2015 року у справі №6-837цс15 та від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Отже, суд має право зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, таке право залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» було виплачено ОСОБА_2 неоспорювані суми 30 травня 2018 року, а недоплачена частина компенсації за невикористану відпустку становить 143,12 грн., колегія суддів вважає, що враховуючи принцип пропорційності, з ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 квітня 2018 року по 30 травня 2018 року, в повному обсязі, виходячи із середньоденної заробітної плати 425,00 грн., а за період з 31 травня 2018 року по 22 жовтня 2019 року - пропорційно. При цьому, слід врахувати, розмір середньої заробітної плати позивача та розмір заборгованості.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 , виходячи з нарахувань за лютий та березень 2018 року, становила 12 026,19 грн. ((11 900,00 грн. + 12 152,37 грн.) / 2). Недоплачена сума компенсації за невикористану відпустку становить 143,12 грн., що становить 1,2% від середньомісячної заробітної плати.

За розрахунком суду середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 квітня 2018 року по 30 травня 2018 року має становити 17 000,00 грн. (425,00 грн. х 40 робочих днів).

Середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 31 травня 2018 року по 22 жовтня 2019 року з урахуванням пропорційності недоплаченої суми компенсації за невикористану відпустку до середньомісячної заробітної плати має становити 1 672,80 грн. ((425,00 грн. х 328 робочих днів) х 1,2%).

Відповідно, за період з 01 квітня 2018 року по 22 жовтня 2019 року з ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 18 672,80 грн.

Всього з ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню компенсація за невикористану відпустку в сумі 143,12 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01 квітня 2018 року по 22 жовтня 2019 року в сумі 18 672,80 грн.

В іншій частині вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ТКС-ТРЕЙД» в дохід держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 27 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС-ТРЕЙД» про стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС-ТРЕЙД» на користь ОСОБА_2 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 143,12 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 квітня 2018 року по 22 жовтня 2019 року в сумі 18 672,80 грн., а всього 18 815,92 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТКС-ТРЕЙД» в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Дані про учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТКС-ТРЕЙД», місцезнаходження: 09602, Київська область, Рокитнянський район, смт. Рокитне, вул. Зарічна, 2, .

ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2019 року

Суддя-доповідач

Судді