Справа № 161/6395/19 Провадження №22-ц/802/1108/19 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Категорія:32 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 жовтня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Шевчук Л.Я., вивчивши клопотання відповідача Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управліня Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області, Міністерства внутрішніх справ України, Прокуратури Волинської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури,

в с т а н о в и в :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 у даній справі задоволено частково.

Ухвалено стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 139 593 грн 40 коп. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу на це рішення, яка не оплачена судовим збором.

Разом із апеляційною скаргою, поданою на вказане судове рішення, відповідачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У вказаному клопотанні особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що оскільки дана апеляційна скарга подана Державою України в особі Державної казначейської служби України, то вона, як учасник справи, не є платником судового збору. Крім того вказують, що у пункті 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів розслідування або суду. Оскільки позивачем по даній справі при поданні позовної заяви судовий збір не сплачувався, то не може підлягати сплаті судовий збір і при поданні апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції. Крім того, відповідач посилається на пункт 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у якому зазначено, що оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодод сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду». У зв`язку з викладеним, просить звільнити від сплати судового збору.

З наведеною позицією Державної казначейської служби України апеляційний суд погодитися не може, вважаючи її такою, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Положеннями статті 2 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що платниками судового збору можуть бути фізичні та юридичні особи. Організації, що не мають статусу юридичної особи, платниками такого збору не виступають, про що йдеться у постанові Верховного Суду від 18.06.2018 року у справі № 804/927/17. В той же час, у даному випадку апеляційна скарга подається Державною казначейською службою, яка такий статус має, відтак має сплачувати судовий збір за апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Не звільняють в даному випадку особу, яка подала апеляційну скагу, від обов`язку сплати судового збору й посилання на пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки вони встановлюють пільгу для позивачів, які позиваються до Держави в особі її органів стосовно відшкодування незаконно спричиненої шкоди, а не навпаки, як є в даному випадку.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ч.ч. 1, 3 ст. 136 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач, заявляючи клопотання про звільнення від сплати судовго збору, не навів жодної підстави для звільнення його від сплати судового збору, а тому у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 136 ЦПК України, апеляційний суд -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання відповідача Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року в даній справі відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя