ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/852/18 Номер провадження 22-ц/814/2567/19Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Бондаревська С.М., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 05 серпня 2019 року, постановлене суддею Смілянським Є.А.,

по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

13.07.2018 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.03.2011. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. З урахуванням уточнених позовних вимог від 07.08.2018 просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 70 207,74 грн., яка складається із: 1580,31 грн. - заборгованість за кредитом; 60 045,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 762,33 грн. - заборгованість за пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 319,42 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 05 серпня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту, а саме: 1580,31 грн. заборгованості за кредитом, 60 045,68 грн. заборгованості по процентам, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3 319,42 грн. штраф (процентна складова), а всього в загальній сумі 65445,41 грн. та судові витрати в сумі 1762,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідачем не виконуються обов`язки позичальника за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.05.2018 утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню згідно наданого позивачем розрахунку, але без врахування заборгованості за пенею. Перебіг позовної давності перерваний відповідачем 21.09.2015 шляхом часткової сплати суми боргу в розмірі 12,21 грн., що свідчить про визнання ним боргу та виключає можливість застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заперечує розмір заборгованості за тілом кредиту, який брався ним на суму 1500,00 грн., а не 1580,31 грн. Наполягає на тому, що на момент оформлення заяви про відкриття карткового рахунку в мережі Інтернет були розміщені інші Умови та Правила та Тарифи, ніж ті, за якими йому наразі нарахована заборгованість, з подальшою їх зміною відповідач не був ознайомлений.

Також наголошує, що не був обізнаний про збільшення процентної ставки з 20,40% на 34,80%, потім на 43,20%, згоди на поетапне збільшення процентної ставки не давав, а таке нарахування суми заборгованості по процентах суперечить положенням ст.1056-1 ЦК України та нормам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Посилаючись на розрахунок заборгованості, вважає пропущеним строк позовної давності щодо стягнення заборгованості зі сплати процентів, оскільки останній раз така сплата відбулася 31.10.2013, а позов подано банком лише 13.07.2018, що є підставою для застосування до спірних правовідносин ст.257 ЦК України.

Враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 по справі №44/9519/12, зазначає, що строк дії кредитної картки закінчився 03.2016 року, а тому позивач не мав права продовжувати нараховувати йому проценти.

Стосовно нарахованих йому до сплати штрафів, фіксована частина та процентна складова, вважає, що банк штучно створив їх для себе, як види неустойки і безпідставно пред`явив до стягнення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2011 ОСОБА_1 заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він з ними ознайомлений та згодний. Указана анкета-заява не містить відомостей щодо кредитного ліміту та виду платіжної картки кредитки «Універсальна»./а.с.8/

Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості./а.с.9/

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором станом на 31.05.2019 становить 70 207,74 грн. та складається із: заборгованість за кредитом - 1 580,31 грн.; заборгованість за процентами - 60 045,68 грн. в т.ч.: несплачені проценти на поточну заборгованість - 42,12 грн.; несплачені проценти на прострочену заборгованість 60 003,56 грн.; комісія, в т.ч.: нарахована комісія - 4 762,33 грн.; заборгованість по судовим штрафам 3 819,42 грн./а.с.5-7/

Частково задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з підстав їх доведеності в частині нарахування та стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та штрафами (фіксованою частиною та процентною складовою). Вимога про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягає, тому що є подвійним стягненням за одне й те саме порушення. Перебіг позовної давності перерваний відповідачем 21.09.2015 шляхом часткової сплати суми боргу в розмірі 12,21 грн., що свідчить про визнання ним боргу та виключає можливість застосування наслідків його спливу.

Апеляційний суд з висновками суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог статей 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що анкета-заява відповідача з проханням надати йому кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/GOLD від 01 березнем 2011 року не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, не зазначена процентна ставка та відсутні умови договору про стягнення комісії, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру./а.с.8/

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та складових його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, посилався на «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/, як невід`ємні частини спірного договору.

Але матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов і правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Тоді як роздруківка із сайту позивача не є належним та допустимим доказом по справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною по справі № 6-16цс15 від 11.03.2015.

Враховуючи викладені обставини та норми права, якими вони врегульовані, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01березня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 липня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про суму кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин (правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі №342/180/17).

Тоді як надані банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування платіжних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01 березня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів), за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, при укладенні договору із ОСОБА_1 ПриватБанк не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, з урахуванням вимог частини другої статті 530 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з відповідача фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню сума непогашеного тіла кредиту в розмірі 1580,31 грн., що слідує із розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами./а.с.5-7/ В частині позовних вимог банку про стягнення процентів, комісії, пені та штрафів слід відмовити з наведених підстав.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (2,2%) з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 38,77 грн.; пропорційно до задоволення вимог апеляційної скарги (97,8%) з позивача АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 067,88 грн./а.с.1, 161/

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 05 серпня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: Полтавська область, Оржицький район , с .Старий Іржавець, ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитом у розмірі 1580,31 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 38,77 грн., а всього 1919,08 грн. (одна тисяча дев`ятсот дев`ятнадцять гривень вісім копійок).

Стягнути із акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 2 067,88 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.10.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді С.М. Бондаревська

О.В. Чумак