Постанова

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа № 350/1857/14-ц

провадження № 61-36749св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - приватне підприємство «Транс-Сервіс»,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Мелінишин Г. П., Пнівчук О. В., Томин О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до приватного підприємства «Транс-Сервіс» (далі - ПП «Транс-Сервіс»), третя особа - ОСОБА_6, у якому просили стягнути з відповідача 623 999, 82 грн у відшкодування майнової шкоди та 125 000 грн моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 05 липня 2013 року ОСОБА_6, керуючи автомобілем марки «Renault Magnum», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом, належним ПП «Транс-Сервіс», допустив зіткнення із автомобілем марки «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить позивачам, в результаті чого останній отримав механічні пошкодження. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а ОСОБА_5 - легкі тілесні ушкодження.

01 листопада 2013 року вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 05 жовтня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 241 851,40 грн, а вартість матеріальних збитків - 202 019,14 грн. При цьому вказано, що відновлення транспортного засобу є економічно необґрунтованим.

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» здійснило страхові виплати ОСОБА_5 у розмірі 49 500,00 грн, а ОСОБА_4 - у розмірі 4 588,00 грн.

У зв'язку з коливанням курсу гривні до долара США ринкова вартість автомобіля «Ford Mondeo» станом на день звернення до суду склала 673 613, 47 грн.

Внаслідок вказаної ДТП їм заподіяно моральну шкоду. Крім того, у зв'язку тілесними ушкодженнями ОСОБА_4 змушена була проходити курс лікування та тривалої реабілітації.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанції

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29 травня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Транс-Сервіс» на користь ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 513 321,78 грн та 5 000, 00 грн моральної шкоди, а на користь ОСОБА_4 - 30 000,00 грн моральної шкоди. Належний на праві власності ОСОБА_5 автомобіль марки «Ford Mondeo» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2, передано ПП «Транс-Сервіс». У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішеннням апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПП «Транс-Сервіс» задоволено частково, рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року в частині відшкодування майнової шкоди ОСОБА_5 змінено, зменшено розмір стягнутих коштів з 574 499 грн до 376 353, 29 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2017 року рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого слід з'ясувати, чи є автомобіль фізично знищеним, чи є ремонт автомобіля економічно обґрунтованим, та чи не перевищують витрати на відновлювальний ремонт автомобіля його вартість до ДТП.

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року в частині відшкодування майнової шкоди та судових витрат скасовано.

Стягнуто з ПП «Транс-Сервіс» на користь ОСОБА_5 152 519, 14 грн майнової шкоди. Вирішено питання судового збору.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що вартість матеріального збитку відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 202 019, 14 грн. Положеннями ЦК України не передбачено перерахунок майнової шкоди в іноземну валюту у зв'язку з коливанням курсу гривні до долару США, тому фактичний розмір спричиненої позивачам майнової шкоди становить 202 019, 14 грн. З урахуванням здійсненої страховою компанією виплати ОСОБА_5 у розмірі 49 500 грн, з ПП «Транс-Сервіс» на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 152 519, 14 грн.

Оскільки пункт 30.3 статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого право на залишки транспортного засобу отримує страхових чи МТСБУ, було виключено 05 липня 2012 року, рішення суду першої інстанції в частині передачі ПП «Транс-Сервіс» автомобіля марки «Ford Mondeo», належного на праві власності ОСОБА_5, підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року скасувати та залишити в силі рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року в частині відшкодування майнової шкоди.

Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про компенсацію шкоди, завданої внаслідок ДТП, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на положення статті 1192 ЦК України, відповідно до якої розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначений розмір грошової суми на відшкодування майнової шкоди у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням вартості автомобіля марки «Ford Mondeo» вочевидь не відповідає дійсності.

З моменту ДТП, тобто з 05 липня 2013 року, відповідач не відшкодував понесені позивачами збитки.

Судове рішення в частині вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у касаційному порядку не оскаржувалося та не переглядається.

ПП «Транс-Сервіс» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що 05 липня 2013 року ОСОБА_6, керуючи транспортним засобом марки «Renault Magnum» з напівпричепом, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ПП «Транс-Сервіс», допустив зіткнення із автомобілем марки «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Крім цього, пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, а ОСОБА_5 - легкі тілесні ушкодження.

Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (4 250,00 грн) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №102 від 05 серпня 2013 року, проведеного за заявою ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент дослідження становить 241 851,40 грн, а ринкова вартість транспортного засобу - 202 019,14 грн. Оскільки відповідно до пункту 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відновлення транспортного засобу є економічно необґрунтованим, експерт дійшов висновку, що розмір майнової шкоди складає 202 019,14 грн.

Вказаний розмір відповідач не оспорював.

Звертаючись до суду з позовом з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили стягнути майнову шкоду, яка становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При цьому фактичний розмір шкоди визначали шляхом переведення ринкової вартості автомобіля станом на 01 листопада 2013 року з гривні в долари США, що відповідно становила 30 257,90 доларів США. Враховуючи курс долара до національної валюти станом на 29 квітня 2015 року вважали, що розмір завданих їм збитків складає 673 613,47 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Суди встановили, що публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», в якій було застраховано автомобіль відповідача, здійснило страхові виплати ОСОБА_5 в розмірі 49 500,00 грн, а ОСОБА_4 - у розмірі 4 588,00 грн.

Встановивши, що розмір заподіяних ОСОБА_5 внаслідок ДТП збитків відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження становить 202 019,14 грн, а положеннями ЦК України не передбачено перерахунок розміру майнової шкоди в іноземну валюту у зв'язку зі зміною курсу гривні до долара США, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та відшкодування майнової шкоди у розмірі 152 519,14 грн з урахуванням часткового відшкодування завданої шкоди ОСОБА_5 страховою компанією (49 500 грн).

Доводи касаційної скарги про те, що після ДТП, тобто з 05 липня 2013 року, відповідач не відшкодував заподіяну позивачам майнову шкоду, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачами вимоги про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми в порядку статті 625 ЦК України не заявлялися.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_5, залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат