У Х В А Л А

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 540/225/18

провадження № 61-5981ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дітей. Позов обґрунтовано тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем від якого вони мають двох дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Машівського районного суду від 07 жовтня 2010 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Машівського районного суду від 12 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей у розмірі 385,80 грн на кожного щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення повноліття дитиною. Посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» та на те, що розмір аліментів у визначеній рішенням суду сумі не забезпечує можливість гармонійного розвитку дітей, просила суд змінити розмір аліментів з 385,80 грн щомісячно, на 1/3 частку усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття та стягнути 3 000,00 грн коштів витрачених на послуги лікаря-стоматолога.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2018 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 12 червня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей з 385,80 грн на 1/4 частку від усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів (заробітку) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

18 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частку усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття та стягнення 3 000,00 грн витрачених коштів на послуги лікаря-стоматолога.

Прожитковий мінімум в Україні у 2018 році на дитину вікoм від 6 до 18 років, складав: 01 січня пo 30 червня 2018 року - 1 860,00 грн, а з 01 липня пo 30 листопада 2018 року - 1 944,00 грн, з 01 по 31 грудня 2018 року - 2 027,00 грн. Сукупність цих платежів за шість місяців, виходячи з розміру 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного вікустаном на квітень 2018 року складає 5 706,00 грн.

Отже, ціна позову у зазначеній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на те, що висновки судів першої та апеляційної інстанції не відповідають рішенням Великої Палати Верховного Суду, а тому справа має виняткове значення і впливає на формування єдиної правозастосовчої практики у аналогічних справах не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки заявник не зазначив, яким саме висновкам Великої Палати Верховного Суду суперечать висновки судів першої та апеляційної інстанції.

Інші доводи та мотиви заявника зводяться до переоцінки доказів і не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, висловленими у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення Машівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2018 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2019 рокупостановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2018 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник