КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №753/12718/17

провадження №22-ц/824/12926/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Жидачівська центральна районна лікарня

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року у складі судді Колесника О.М.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Жидачівської центральної районної лікарні про затвердження нової редакції мирової угоди,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила змінити умови мирової угоди від 27 грудня 2001 року.

В обґрунтування вимог зазначала, що 27.12.2001 року ухвалою місцевого суду Жидачівського району Львівської області було затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Жидачівською центральною районною лікарнею, якою відповідач зобов`язується щорічно в першому кварталі надавати ОСОБА_1 пожиттєво медикаменти та допоміжні медпрепарати на лікування по рецептах лікуючого лікаря згідно переліку ліків та іншого медичного товару, затверджених Міністерством охорони здоров`я, та які дозволені для застосування на суму 250 грн або на цю ж суму, враховуючи грошовий еквівалент при розрахунках розміру інфляції.

Позивач зазначала, що неодноразово зверталась безпосередньо до відповідача з вимогою про збільшення розміру виплат, обґрунтовуючи такі звернення збільшенням вартості медичних препаратів, але отримувала відмову.

Внаслідок таких відмов, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13 березня 2019 року, просить затвердити нову редакцію мирової угоди, якою зобов`язати відповідача щомісячно пожиттєво надавати ОСОБА_1 для забезпечення ефективного стаціонарного, амбулаторного та санаторно-курортного лікування лівої нижньої кінцівки, пошкодженої лікарями Жидачівської центральної районної лікарні та наслідками цього пошкодження, кошти в сумі 10 000 грн, враховуючи при розрахунках розмір інфляції.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 08 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, оскільки уважає вказане рішення несправедливим, необґрунтованим та таким, що не відповідає засадам цивільного судочинства.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим судом не надано жодних обґрунтувань та пояснень з приводу ухваленого рішення.

Зазначає, що діями суду порушуються основні засади цивільного судочинства, а саме, засади верховенства права відповідно до статті 2 ЦПК України, через те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що відповідачем було нанесено невиправної шкоди здоров`ю позивача, внаслідок чого вона стала інвалідом другої групи та щодня змушена відчувати нестерпний фізичний біль.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляв.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що вимога про затвердження нової редакції мирової угоди не ґрунтується на вимогах закону з огляду на те, що чинним законодавством України не передбачено права сторони змінювати правовідношення шляхом зобов`язання внесення змін до мирової угоди.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ухвалою місцевого суду Жидачівського району Львівської області від 27 грудня 2001 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та Жидачівською центральною районною лікарнею, відповідно до умов якої відповідач зобов`язується щорічно в першому кварталі надавати ОСОБА_1 пожиттєво медикаменти та допоміжні медпрепарати на лікування по рецептах лікуючого лікаря, згідно переліку ліків та іншого медичного товару, затверджених Міністерством охорони здоров`я, та які дозволені для застосування на суму 250 грн або на цю ж суму грошовий еквівалент, враховуючи при розрахунках розмір інфляції.

Статтею 207 ЦПК України закріплено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Ухвала про затвердження мирової угоди відповідно до частини другої статті 208 ЦПК України є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі №442/7436/15 мирова угода за своєю правовою природою - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами. Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб, визначений в умовах мирової угоди. Укладення сторонами мирової угоди означає, що сторони остаточно вирішили припинити спір, що свідчить не лише про завершення процедури судового розгляду спору, а і про вирішення та узгодження між ними усіх спірних питань. Цивільним процесуальним законом не передбачено у межах цього судового провадження відновлення між сторонами спору, який вже вирішено судом. Припинення судового спору між сторонами у спосіб укладення мирової угоди, за умови його затвердження судом шляхом постановлення ухвали із закриттям провадження у справі, не передбачає права сторони змінювати правовідношення шляхом зобов`язання внесення змін до мирової угоди та виключає можливість у подальшому в судовому порядку змінювати мирову угоду шляхом ухвалення іншого судового рішення про внесення змін до раніше затвердженої мирової угоди.

Верховний Суд України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-274цс15 висловив правовий висновок, відповідно до якого у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Це означає, що у разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія уважає, що місцевий суд, установивши, що укладення мирової угоди не передбачає права сторони змінювати правовідношення шляхом зобов`язання внесення змін до мирової угоди та виключає можливість у подальшому в судовому порядку змінювати мирову угоду шляхом ухвалення іншого судового рішення про внесення змін до раніше затвердженої мирової угоди, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай