"30" жовтня 2019 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого - судді Марфіна Н. В.;
За участю секретаря Міроненко С. П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, звертаючись до суду, проситьсуд: позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на первинному обліку дітей - сиріт служби у справах дітей Дніпровської районної місті Києві державної адміністрації з 28 вересня 2018 року перебуває малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками дитини записані відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають у шлюбі з 18 грудня 2015 року. На даний час, Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 листопада 2018 року №626 «Про влаштування малолітньої дитини в державний заклад», малолітня дитина влаштована до Київського міського будинку дитини «Берізка» на повне державне забезпечення. 02 серпня 2018 року матір дитини ОСОБА_1 надала заяву до служби в якій зазначає, що вона немає наміру повертати собі на виховання та утримання свого малолітнього сина. Спеціалістами служби, неодноразово викликався батько малолітньої дитини, ОСОБА_2 .. однак він жодного разу не з`явився. З викладеного вбачається, що батьки малолітнього ОСОБА_4 не виконують своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, не цікавляться її здоров`ям, нехтують її потребами, фактично самоусунулись від виховання їх батьківського обов`язку.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Просить позбавити її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, процесуальним правом подати відзив на позов не скористався.
Представник третьої особи - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
При цьому, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також і санкція за протиправну винну поведінку батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документами закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , у свідоцтві про народження батьками дитини записані: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а. с. 7).
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 18 грудня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Коцюбинської селищної ради міста Ірпеня Київської області (а. с. 20).
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).
Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 27)
Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Як з`ясовано судом, хлопчик був народжений в КНП «Київський міський медичний центр «Академія здоров`я людини» за адресою: місто Київ, вулиця Харківське шосе,121 та був залишений в пологовому будинку, що підтверджується актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки (матір або батько), інші родичі або законний представник відмовилися забрати з полового будинку, іншого закладу охорони здоров`я від 23 липня 2018 року за №061/216-895 (а. с. 16).
Згідно з розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.09.2018 № 508 „Про реєстрацію народження малолітньої дитини", було зареєстровано народження малолітньої дитини у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України.
25.07.2018 року малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з КНП «Київський міський медичний центр «Академія здоров`я людини» було переведено до тимчасового відділення Київського міського будинку дитини „Берізка" за адресою: місто Київ, вулиця Маршала Жукова, 4.
Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної
адміністрації від 19.10.2018 № 574 „Про надання статусу малолітній дитині"
ОСОБА_3 надано статус дитини, позбавленої
батьківського піклування.
Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації від 06.11.2018 № 626 „Про влаштування малолітньої
дитини в державний заклад" малолітня дитина була влаштована до Київського
міського будинку дитини „Берізка" на повне державне забезпечення.
02.08.2018 року матір дитини ОСОБА_1 надала заяву до служби
у справах дітей, в якій зазначає, що вона не має наміру повертати собі на
виховання та утримання свого малолітнього сина. Ознайомлена з наслідками
відмови від дитини та її усиновлення іншими громадянами.
Батько дитини ОСОБА_2 до служби у справах дітей жодного разу
не з`явився, хоча спеціалістом було неодноразово направлено виклики про обов`язкову явку до служби у справах дітей Дніпровської районної в місті
Києві державної адміністрації. Місце знаходження ОСОБА_2 не відомо.
Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної
адміністрації від 22.12.2018 № 757 „Про призначення опіки над малолітньою
дитиною" малолітній ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 був влаштований під опіку ОСОБА_5 , яка
проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним обставини ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, які самоусунулись від виховання та спілкування з дитиною, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, з полового будинку малолітнього сина не забрали та ураховуючи інтереси малолітньої дитини, дає підстави позбавити батьківських прав батька дитини, з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України.
Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК Українивипливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідач, батько дитини, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлений права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим. Та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., в рівних частинах, оскільки судовий збір не справляється за подання до суду заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону здійснюється органом опіки та піклування або служби у справах дітей, як це передбачено п.14 ч.2 ст.3 Закону України про судовий збір.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 19, 121, 125, 150, 164, 165 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 273, 280, 284, 288, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384(триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 384(триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення складено 30.10.2019 року
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );