30.10.2019
Справа № 639/4202/!9
Провадження № 2/642/1441/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Грінчук О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл спільного сумісного майна подружжя,

встановив :

В провадженні Ленінського районного суду м.Харкова перебуває зазначений позов.

29.10.2019 позивачем подана заява про забезпечення вказаного позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 і будь-яким іншим особам, уповноваженим від її імені, здійснювати її дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна: нежитлових приміщень підвалу №50-54, 1-го поверху №122-131 антресолі №132-140 в житловому будинку літ. «А-12», загальною площею 331,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбано 29.11.2016 в період шлюбу на ім`я ОСОБА_2 , а також на відчуження транспортного засобу автомобілю Lexus LX 470, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , придбаного під час шлюбу, заборонивши при цьому, будь-яким органам і особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного майна.

Проаналізувавши обставини, викладені в заяві про забезпечення позову, та вимоги чинного законодавства України, приходжу до наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Підставами для необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявником зазначено, що йому стало відомо, що відповідач підшукує нотаріуса, який би без його згоди оформив відчуження цього майна, що може ускладнити захист його порушених прав у разі задоволення судом позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову у виді заборони вчинення будь-яких дій з майном, суд, на підставі наданих позивачем доказів має дійти висновку про те, що такі дії реально може бути вчинено.

Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що спірне майно на момент пред`явлення вимоги чи позову може зникнути на момент виконання рішення.

Зазначаючи у заяві про забезпечення позову про ймовірність відчуження відповідачем спірного майна задля уникнення виконання можливого рішення суду, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження реального існування цього ризику.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надано доказів існування реальної загрози не виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні його заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 81, 149, 151, 153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя