УХВАЛА

15 березня 2019 року

м. Київ

справа № 638/3841/18

провадження № 61-3311ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківські теплові мережі», комунального підприємства «Жилкомсервіс», комунального підприємства «Харківводоканал», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила: 1) визнати дії комунального підприємства «Харківські теплові мережі», комунального підприємства «Жилкомсервіс», комунального підприємства «Харківводоканал», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» щодо нарахування заборгованості протиправними, а заборгованість такою, що підлягає списанню за спливом позовної давності та не підлягає задоволенню; 2) визнати дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради у відмові призначення ОСОБА_1 субсидії на житлово-комунальні платежі на період з 01 травня 2017 року до 01 серпня 2017 року неправомірними і протиправними та зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради призначити позивачу субсидію на житлово-комунальні платежі в указаний період; 3) зобов'язати комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», комунальне підприємство «Жилкомсервіс», комунальне підприємство «Харківводоканал», товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради здійснити перерахунок заборгованості та призначити їй субсидію по сплаті житлово-комунальних платежів з 01 травня 2017 року до 01 серпня 2017 року; 4) прийняти до уваги її заяву про сплив позовної давності щодо стягнення із неї заборгованості по сплаті за спожиті послуги (станом на 01 травня 2017 року) підприємствам, які надають житлово-комунальні послуги, про яку йде мова у відповідях державних установ у зв'язку з її зверненням про призначення субсидії з оплати послуги (з утримання житла у сумі 914, 75 грн, теплопостачання у сумі 1 380, 50 грн, за газопостачання у сумі 275, 10 грн).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 11 січня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У лютому 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України). Ціна позову у цій справі у частині вимог про відшкодування моральної шкоди становить 100 000 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн * 100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа у частині вимог про стягнення заборгованості є малозначною в силу вимог закону.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд касаційної інстанції вважає, що ця справа у частині вимог про визнання дій щодо нарахування заборгованості протиправними, а заборгованість такою, що підлягає списанню за спливом позовної давності та не підлягає задоволенню, визнання дій у відмові призначення субсидії на житлово-комунальні платежі неправомірними і протиправними та зобов'язання призначити позивачу субсидію на житлово-комунальні платежі, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості та призначити субсидію по сплаті житлово-комунальних платежів є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України та частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Із урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 11 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківські теплові мережі», комунального підприємства «Жилкомсервіс», комунального підприємства «Харківводоканал», товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут», Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель