У Х В А Л А

26.03.2019 Справа №607/5807/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Осів І.В., позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5, представника Тернопільської регіональної філія ДП «Центр ДЗК» ОСОБА_6, під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Тернопільська регіональна філія ДП «Центр ДЗК», про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

03 квітня 2018 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, котра була йому повернута ухвалою суду від 05 квітня 2018 року. (т. 1 а.с. 40)

19 квітня 2018 року ОСОБА_1 знову подала заяву про забезпечення позову у задоволенні якої судом було відмовлено про що постановлено ухвалу від 20 квітня 2018 року.

Цю ухвалу було скасовано постановою апеляційного суду Тернопільської області від 18 липня 2018 року. Позов забезпечено шляхом накладення арешту на ряд земельних ділянок (т. 1 а.с. 182-184)

18 січня 2019 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Сливка Л.М. у задоволенні якого було відмовлено за безпідставністю, про що суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазаном В.В. постановлено ухвалу від 24 січня 2019 року. (т. 1 а.с. 82)

18 березня 2019 року заяву про відвід судді Сливка Л.М. подала і представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 111)

У задоволенні цієї заяви також було відмовлено у звязку з безпідставністю, про що суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Братасюком В.М. постановлено ухвалу від 19 березня 2019 року. (т. 1 а.с. 117)

Жодна із вказаних вище обставин не є самостійною підставою для самовідводу, однак усі вони в комплексі приводять суд до висновку про неможливість розгляду даної справи з наступних підстав:

відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші (відмінні від тих, котрі визначені у пунктах 1-4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України) обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно частини 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог статті 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

При цьому, незважаючи на те, що усі доводи позивача та представника відповідачів на які вони посилались у заявах про відвід є безпідставними, у стороннього (розумного) спостерігача може виникнути сумнів у неупередженості та безсторонності суду.

Це, в свою чергу, може негативно вплинути на довіру учасників справи та суспільства в цілому до суду та його можливого рішення, ухваленого у майбутньому, що є неприпустимим.

З урахуванням наведеного, з метою гарантування неупередженості та об'єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об'єктивності та неупередженості суду, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 36-40 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Сливка Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Тернопільська регіональна філія ДП «Центр ДЗК», про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Справу передати в канцелярію суду для повторного розподілу в порядку статті 33 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до пункту 15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_8