КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/4153/18 Головуючий у 1 інстанції: Зінченко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.

секретар Горбачова І.В.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області Голинського Я. на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року в справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2018 року Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок. Зазначав, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 року №506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва, в тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 загальною площею 0,24 га за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району та передано їм власність вищевказані земельні ділянки. На підставі вищевказаного розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 № 506 виданий державний акт на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку серії ЯЖ № 217212 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 і державний акт на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку серії ЯЖ № 217213 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029. На підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2008 року за № 8069 ОСОБА_2 здійснив відчуження земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_3 па підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2008 року за № 8064 здійснив відчуження земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029 на користь ОСОБА_1 03 серпня 2009 року Управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі ОСОБА_1 видані два державних акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 664579 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 та серії ЯЖ № 664580 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029. Посилаючись на незаконність передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прокурор просив: визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» в частині надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029; визнати недійсними державні акти серії ЯЖ № 664579 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014: 0026 та серії ЯЖ № 664580 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:00297, видані ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Української міської ради Обухівського району Київського району; витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року в позові Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області Голинський Я. просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що дійшовши законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову прокурора, суд першої інстанції дійшов безпідставно застосував наслідки спливу позовної давності. Суд помилково обраховував початок перебігу позовної давності не з того моменту, коли Київська обласна державна адміністрація дізналася про наявне порушення, а з моменту вибуття земельних ділянок з державної власності. Наголошував на тому, що даний позов має значений суспільний інтерес.

В апеляційній інстанції представник Київської обласної державної адміністрації підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання заступник прокурора Київської області, представник Обухівської районної державної адміністрації, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рушення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 року №506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва, в тому числі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 загальною площею 0,24 га за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району та передано їм власність вищевказані земельні ділянки.

На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 217212 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026; ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 217213 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029.

На підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2008 року за № 8069 ОСОБА_2 здійснив відчуження належної йому земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 на користь ОСОБА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2008 року за № 8064 ОСОБА_3 здійснив відчуження належну йому земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029 на користь ОСОБА_1

03 серпня 2009 року Управлінням земельних ресурсів в Обухівському районі 03.08.2009 ОСОБА_1 видані два державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 664579 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 та серії ЯЖ № 664580 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029.

Згідно інформації Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» від 09.11.2018 № 01-01/68 схеми накладення оспорюваних земельних ділянок встановлено, що вищевказані надані ОСОБА_2 і ОСОБА_3 земельні ділянки як на момент їх відведення у 2008 році, так і на даний час накладаються на землі водного фонду - на 100 метрову прибережну захисну смугу затоки Київського водосховища на річці Дніпро та 50 метрову прибережну захисну смугу ставка площею близько 23 га.

За інформацією Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського від 07.11.2018 за № 17-08/2223 встановлено, що порівнянням ситуації, яку відтворено на топографічних картах випуску 1964 та 1986 років, після заповнення Канівського водосховища відбулось затоплення низинних ділянок заплави Дніпра і гирлова частина р. Стугна, яка протікає поряд із земельними ділянками з кадастровими номерами: :06:014:0026, :06:014:0029 перетворилась у затоку річки Дніпра.

Відповідно до ст. 3 ВК України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого, серед іншого, належать поверхневі води: водотоки (річки, струмки).

Частиною 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України визначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті річками, островами, а також прибережні захисні смуги вздовж цих річок.

Згідно з ст. 79 ВК України річка Дніпро з її затоками, протоками та старицями належить до великих річок.

Відповідно до ст. 88 ВК України, навколо великих річок і водосховищ на них встановлюється прибережна захисна смуга шириною 100 м.

Відповідно до ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 59 ЗК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).

Цією ж статтею установлено вичерпний перелік видів функціонального використання земель водного фонду, для яких їх можуть передавати в користування громадян органи місцевого самоврядування та виконавчої влади.

Зокрема, землі водного фонду можуть передаватись в користування лише для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт.

Враховуючи викладене, чинним законодавством передбачено лише один випадок, коли землі водного фонду можуть передаватись у приватну власність та п`ять випадків, коли їх може бути передано в користування.

Можливість передачі у приватну власність земель водного фонду для ведення індивідуального садівництва законом не передбачена.

Статтею 60 ЗК України установлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель, садівництво та городництво.

При наданні у власність чи користування земельних ділянок навколо водних об`єктів необхідно ураховувати положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг шляхом урахування при розгляді матеріалів про надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку визначення меж, з урахуванням конкретної ситуації.

Згідно ст. 186 ЗК України проекти відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки.

Згідно ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 149 ЗК України районні державні адміністрації па їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а)сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 122 ЗК України обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 149 ЗК України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.

Встановивши, що передані Обухівською районною державною адміністрацією у приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014: 0026 та площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029 накладаються на землі водного фонду, розпорядником яких згідно з ст. ст. 122, 149 ЗК України є Київська обласна державна адміністрація, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» в частині надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029, вимоги прокурора про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок.

У задоволенні позовних вимог Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації суд відмовив у зв`язку із спливом позовної давності.

За висновком суду відлік позовної давності для прокурора розпочався з моменту, коли Київська обласна державна адміністрація дізналася про порушення своїх прав з 07 квітня 2008 року - з моменту видачі державних актів на спірні земельні ділянки. З позовом до суду прокурор звернувся лише в грудні 2018 року.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції та вважає, що у суду першої інстанції булі відсутні підстави для застосування позовної давності.

Відповідно до положень ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача .

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до ст.257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Верховний Суд України в постанові від 03 лютого 2016 року у справі N 6-75цс15 зазначив, що відповідно до Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, перебіг позовної давності починається з одного й того самого моменту: коли особа, право якої порушено, довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Прокурором пред`явлено позов в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, як належного розпорядника землі.

В матеріалах справи відсутні докази тому, коли Київській обласній державній адміністрації стало відомо про затвердження Обухівською районною державної адміністрації від 07.04.2008 року проекту із землеустрою про відведення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельних ділянок для індивідуального садівництва у межах водного фонду та видачу останнім державних актів на право власності на земельні ділянки.

Прокурор зазначив, що Київська обласна державна адміністрація не була обізнана про порушення її прав, оскільки а не наділена повноваженнями щодо виявлення порушень при розпорядженні землями водного фонду. Про допущені порушення прокуратура дізналася лише у 2018 році за результатами опрацювання інформації, наданої Київським державним підприємством геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» від 09.11.2018 № 01-01/68, схеми накладення спірних земельних ділянок інформації Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського від 07.11.2018 за № 17-08/2223 та Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 21 листопада 2018 року.

Як пояснив суду представник державного органу, в інтересах якого заявлений прокурором позов, Київській обласній адміністрації спірні стало відомо про порушення вимог земельного та водного законодавства 13 грудня 2018 року за результатами розгляду земельні ділянки вибули з власності листа прокуратури Київської області від 07 грудня 2018 року щодо звернення останнього до суду з позовом до Обухівської районногої державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним розпорядження, деражвних атків на право власності та витребування земельних ділянок.

Відповідний лист прокуратури Київської області від 07 грудня 2018 року № 05/1-496вих наявний в матеріалах даної цивільної справи.

Вказані обставини не спростовані відповідачами.

З позовом до суду в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації прокурор звернувся в грудні 2018 року.

Відтак, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про пропуск прокурором строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Рішення суду першої інстанції в частині висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог Першого заступника прокурора Київської області відповідачі не оскаржили, а відтак погодились з ним.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відсутність спрямованого на відчуження майна рішення відповідного органу місцевого самоврядування означає, що власник волю на відчуження не виявляв.

При цьому, незаконне заволодіння землями водного фонду приватними особами є неможливим, бо їх розташування свідчить про неможливість виникнення приватного власника.

Особи, які набувають у власність земельні ділянки водного фонду у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірних земельних ділянок, проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що ділянки перебувають у межах прибережної захисної смуги, що ставить їх добросовісність під обґрунтований сумнів.

Конституція України (статті 13, 14) визначає, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київсько обалстно державної адміністрації підлягають задоволенню.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 на користь прокуратури Київської області підлягає стягненню 5286,00 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви та 7929,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної с карги, а всього 13 215,00 грн. судового збору - по 6607,50 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області Голинського Я. задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» в частині надання у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 та ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029.

Визнати недійсними державні акти серії ЯЖ № 664579 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 та серії ЯЖ № 664580 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:00297, видані на ім`я ОСОБА_1 для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Української міської ради Обухівського району Київського району.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Стягнути з Обухівської районної державної адміністрації на користь Прокуратури Київської області 6607,50 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Київської області 6607,50 грн. судового збору.

Дані про учасників справи:

Прокуратура Київської області, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Л.Українки, 27/2, .

Київська обласна державна адміністрація, місцезнаходження: 01196, м. Київ, пл. Л.Українки, 1, .

Обухівська районна державна адміністрація, місцезнаходження: 08701, Київська обл., м. Обухів, вул. Малишка, 10, .

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.