Головуючий у І інстанції Шум Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 480 366,83 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 436 638,74 грн. та заборгованість по відсотках - 43 728,10 грн., та понесені по справі судові витрати, посилаючись на те, що 27 лютого 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №49.28/126/С-Н-06, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 24 000,00 дол. США зі сплатою 13,99 % річних, терміном до 27 лютого 2026 року.

Банк взяті на себе зобов`язання виконав належним чином, натомість позичальник порушила покладений на неї обов`язок по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, внаслідок чого у неї за договором утворилася заборгованість, яка станом на 18.07.2015 року становить 480 366,83 грн., з яких: тіло кредиту - 436 638,74 грн., відсотки - 43 728,10 грн., що і просив стягнути позивач з відповідачки, зважаючи на її небажання виконувати свої обов`язки добровільно.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 480 366 грн. 83 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 7205 грн. 49 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити. Обгрунтовуючи скаргу, посилалась на те, що з 15 травня 2019 року її кредитором є не позивач, а ОСОБА_2 , про що складено відповідний договір, з дня підписання якого всі відносини між нею та ПАТ «Дельта Банк» припинилися, а тому стягнення суми кредитної заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк» є незаконним.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.02.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №49.28/126/С-Н-06, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: сума кредиту - 24 000,00 дол. США, перемінна процентна ставка - 10,5 % річних, фіксована процентна ставка 2,99 % річних, термін повернення кредиту - 27.02.2026 року (а.с.5-10).

В силу п. 1.1 договору позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, визначені у договорі.

Також встановлено, що 26.06.2013 року на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», позивач набув право вимоги за кредитним договором №49.28/126/С-Н-06 від 27.02.2006 року, боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с.20-26).

Відповідно до розрахунку від 28.07.2015 року у відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором існує заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року складає 480 366,83 грн., з яких: тіло кредиту - 436 638,74 грн., відсотки - 43 728,10 грн. (а.с.11).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

На підставі вищенаведених правових норм та враховуючи те, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, що привело до утворення заборгованості, законним та обґрунтованим є висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 480 366,83 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 436 638,74 грн. та заборгованість по відсотках - 43 728,10 грн. Доказів, які б спростували визначений позивачем розмір заборгованості, відповідачем суду надано не було, в зв`язку із чим судом першої інстанції при ухваленні рішення обґрунтовано взято до уваги розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги про незаконність відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання відповідачки про закриття провадження у справі законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, оскільки ст. 255 ЦПК України не передбачає такої підстави для закриття провадження у справі, як заміна кредитора у зобов`язанні у зв`язку із відступленням ним права вимоги іншій особі.

Таким чином, доводи апелянта про порушення вимог діючого законодавства стягненням заборгованості на користь позивача ПАТ «Дельта Банк» після відступлення ним права вимоги іншій особі, є необґрунтованими та недоведеними, а тому відхиляються колегією суддів.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги відповідача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: