печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Пітей О.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування.

В обґрунтування поданого позову вказує на те, що 20 березня 2018 року відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Херсоні по пр-ту Сенявіна, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно із висновком від 02 квітня 2018 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, становить 59824,77 грн. Враховуючи, що відповідач-2 частково здійснив виплату страхового відшкодування, то з відповідача-2 підлягає стягненню 35079,25 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», позивач просить стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» несплачену суму страхового відшкодування у сумі 35079,25 грн., а з ОСОБА_2 різницю між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням у розмірі 55748,04 грн. та вартість проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 1381,25 грн., стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 922,19 грн. та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 29 січня 2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження та учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

11.10.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» просив в задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості. Зазначив, що 03.05.2018 року безпосередньо позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, де зазначив відомості про банківські реквізити свого особистого рахунку, для перерахування належного йому відшкодування. Згідно умов даної заяви, а саме абзацу 4, розділу «Увага ознайомте з цією важливою інформацією», позивач підтвердив свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком, оскільки на той час до відома позивача вже було доведено орієнтовний розрахунок суми страхового відшкодування. Позивач не повідомляв товариство про необхідність проведення експертизи пошкодженого майна, натомість у заяві від 03.05.2018 року погодився із способом та розміром того збитку, який розраховано страховиком. Вказує на те, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та у повному обсязі виконало всі зобов`язання, покладені на нього як на страховика Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а розмір страхового відшкодування було розраховано, погоджено та сплачено на користь позивача із додержанням вимог законодавства.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

07 лютого 2018 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АМ/3114253, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до умов даного договору страхування, розмір франшизи становить 2000,00 грн.

20 березня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 квітня 2018 року у справі №766/5093/18, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

23 березня 2018 року позивач звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно з ст. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», направлено представника для огляду транспортного засобу «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 , за результатами якого складено відповідний протокол огляду з вичерпним переліком пошкоджених деталей та необхідних ремонтних операцій для відновлення КТЗ, а також з переліком деталей, що мають сліди відновлювального ремонту. Даний протокол був підписаний з боку позивача без жодних зауважень, тобто, відповідним чином було погоджено повний перелік пошкоджень та необхідних ремонтних операцій для їх усунення.

На підставі даного протоколу огляду, було виконано розрахунок вартості матеріального збитку №10-D/40/4, відповідно до результатів якого встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 складає: 32094,62 грн. (з урахуванням ПДВ); 26745,52 грн. (без урахування ПДВ).

03 травня 2018 року безпосередньо позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, де зазначив відомості про банківські реквізити свого особистого рахунку, для перерахування належного йому відшкодування.

Згідно умов даної заяви, а саме абзацу 4, розділу «Увага ознайомте з цією важливою інформацією», позивач підтвердив свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованого страховиком, оскільки на той час до відома позивача вже було доведено орієнтовний розрахунок суми страхового відшкодування. Позивач не повідомляв товариство про необхідність проведення експертизи пошкодженого майна, натомість у заяві від 03.05.2018 року погодився із способом та розміром того збитку, який розраховано страховиком.

За наявності розрахунку сум збитків, жодна із сторін не заявляла клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Оскільки виплата страхового відшкодування здійснювалась безпосередньо на особистий рахунок потерпілої особи, що не заперечується позивачем, то розмір відшкодування було зменшено на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3114253, передбачає франшизу у розмірі 2000,00 грн.

31 травня 2018 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування до нього, на підставі яких було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 24745,52 грн. на користь позивача.

Страхове відшкодування, враховуючи вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», завжди зменшується на суму франшизи, коефіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість (у разі виплати на особистий рахунок потерпілої особи).

У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 Цивільного кодексу України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 Цивільного кодексу України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в сумі 35079,25 грн., а з ОСОБА_2 - 55748,04 грн. страхового відшкодування та 1381,25 грн. - вартість проведення оцінки транспортного засобу.

Учасники справи, згідно з її матеріалами, мають декілька зобов`язань: деліктне зобов`язання між потерпілим та відповідачем ОСОБА_2 - із завдання шкоди внаслідок ДТП, договірне зобов`язання між відповідачами - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатив страхове відшкодування у розмірі 24745,52 грн.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Частиною четвертою статті 988 ЦК України також визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відтак, слід дійти висновку, що страховик і потерпілий - ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 - досягли згоди стосовно розрахунку розміру страхового відшкодування та способу його розрахунку. Страховиком було виконано обов`язок із відшкодування збитків потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася з вини особи, цивільна відповідальність якої ним була забезпечена.

Таким чином, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було належним чином та у повному обсязі виконано всі зобов`язання, покладені на нього як на страховика Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а розмір страхового відшкодування було розраховано, погоджено та сплачено на користь позивача із додержанням вимог законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають.

У відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому судовий збір позивачеві, у зв`язку із відмовою у задоволенні його позову, не відшкодовується.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. ст. 3, 8, 21, 22, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 22, 979, 980, 988, 999, 1166, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 6, 22, 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Новак Р.В.