Провадження № 2/591/633/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

секретаря судового засідання Кальченко М.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 592/11922/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

21.08.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що 06.04.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/term/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими Тарифами Банку, що викладені на вищевказаному сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Позивач вказує, що оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконувала належним чином, то виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 117 054,31 грн., з яких: 6142 грн. заборгованість за кредитом, 107712,19грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією. Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 598, 610, 615, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.67-70), в якому представник позов визнав частково. У відзиві вказує, що відповідач підписала анкету-заяву та довідку про умови кредитування. Їй була видана кредитна картка строком на три роки, потім видана друга кредитна картка строком дії до серпня 2017 року.

Відповідач погоджується із сумою боргу за тілом кредиту, що становить 6142,12 грн., та погоджується сплатити відсотки, але не в тому розмірі, який розраховував банк, також не згодна з розрахунком пені.

Відповідач вказує, що з довідки про умови кредитування від 06.02.2019 року слідує, що їй було видано кредит зі сплатою 30% річних (2,5% на місяць). Анкета-заява не містить умов щодо порядку застосування змінюваної процентної ставки.

З розрахунку позивача вбачається, що позивач нараховував відсотки з 31.08.2014 в розмірі 34,8% річних, а з 01.04.2015 року в розмірі 43,2 % річних.

Відповідач вказує, що позивач в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку, при цьому не повідомляючи відповідача про зміну відсоткової ставки, не вносячи змін та доповнень до кредитного договору.

Відповідач надає свій розрахунок заборгованості про процентам, де просить застосувати за період з 06.04.2010 року по 31.08.2017 року (строк закінчення дії договору) відсоткову ставку 30%, а після закінчення дії договору облікову ставку НБУ (а.с.69).

В частині стягнення пені сторона відповідача не погоджується з тих підстав, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» відповідачем не підписані, а у Довідці про умови кредитування передбачена пеня 50 грн. в місяць при наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів. Крім того, щодо вимог про стягнення пені відповідач просить застосувати позовну давність 1 рік, (а.с.150), та стягнути пеню за період з 21.08.2017 року по 31.03.2018 року (а.с.152).

Позивачем направлено відповідь на відзив, в якій зазначається наступне.

У відповідності до вимог ст. 634 ЦК України між банком та клієнтом було укладеного договір приєднання шляхом підписання анкети-заяви на запропонованих банком умовах. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах. Позивач вказує, що відповідач користувався кредитними коштами та до певного часу належним чином виконував свої зобовязання, що видно з виписок по рахунку, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнавав свої зобовязання. Щодо правильності розрахунку позивач вказує, що нарахування процентів та пені відбувається за спеціальною формулою, а відповідач не має спеціальних знань для здійснення такого розрахунку.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засідання позов визнав частково в розмірі тіла кредиту та відсотків обрахованих у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1048 ЦК України, відповідно наданого у відзиві розрахунку, та пені за один рік.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.04.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом нарахованих на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується Анкетою-заявою та довідкою про умови кредитування (а.с.10-11).

Однак відповідачем умови договору не виконувались належним чином, у звязку з чим станом на 31.03.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором.

Банк розраховує заборгованість у загальній сумі 117 054,31 грн., з яких: 6142.12 грн. заборгованість за кредитом, 107 712,19 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією (а.с.5-8).

Розрахунок заборгованості, наданий Банком, відповідачем оспорюється.

Відповідач заперечує проти нарахування відсотків за користування кредитом в більшому розмірі, ніж визначений за ставною НБУ на тій підставі, що розмір відсотків не узгоджувався сторонами. Також відповідач заперечує проти стягнення пені в збільшеному розмірі, вказуючи, що таке стягнення не узгоджувалося сторонами. Однак відповідач визнає суму тіла кредиту у повному розмірі.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними в Умовах і правилах надання банківських послуг та Тарифами банку.

В анкеті-заяві, яку підписав відповідач, зазначено, що при оформленні платіжної картки ОСОБА_2 памятку, яка містить тарифи і основні умови кредитування, отримала і ознайомилася з її змістом під підпис (а.с.10).

Із наданої суду виписки рахунку відповідача ОСОБА_2 встановлено, що відповідач активно користувався кредитними коштами банку в період до лютого 2014 року (а.с. 123-124).

Із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що останні поповнення карткового рахунку відбулось 15.06.2015 року на суму 1000 грн., 23.06.2015 року на суму 2000 грн., 13.07.2015 року на суму 600 грн., 25.08.2015 року на суму 500 грн., з яких на погашення процентів зараховано лише з трьох останніх поповнень: 1750 грн,. 500 грн. та 400 грн. (а.с.8).

При цьому судом встановлено, що борг відповідача по тілу кредиту є незмінним з 30.05.2014 року і складає 6142 грн. (а.с.8), що в свою чергу не оспорюється стороною відповідача.

Щодо нарахованих процентів, які підлягають стягненню з відповідача за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне.

Із анкети-заяви судом не встановлено, яку проценту ставку було узгоджено сторонами під час його укладення (а.с.10).

З Довідки про умови кредитування, підписаної відповідачкою ОСОБА_2. вбачається, що базова процентна ставка на місць становить 2,5% (а.с.11), що відповідно є 30% річних.

Додаткових угод про розмір процентної ставки (збільшення процентної ставки) між сторонами не укладалось, будь-яких доказів того, що відповідачу було повідомлено про встановлення (збільшення) процентної ставки і що він погодився на такі умови суду не надано.

Посилання позивача на те, що відповідачу ОСОБА_2 було повідомлено на номер мобільного телефона смс-повідомленням про зміну ставки за використання кредитних коштів (а.с.110 зворот, а.с. 111) суд не приймає до уваги як доказ належного повідомлення відповідача про зміну процентної ставки, оскільки відсутні підтвердження того, що відповідач отримувала вказані повідомлення.

Крім того, згідно пояснення сторони відповідача, той номер мобільного телефону, який вказаний у виписках як телефон клієнта (а.с.110,111), тривалий час не використовується ОСОБА_2, не був актуальним станом на серпень 2015 року та березень 2015 року, і позивач навіть не посилається на цей номер як засіб звязку у позові (а.с.1).

Оскільки договір приєднання передбачає право особи приєднатися до запропонованих умов, встановлених однією стороною, в даному випадку - банком, викладених в Умовах і правилах, Тарифах про умови кредитування, на що посилається у позові ПАТ КБ «ПриватБанк», але враховуючи предмет укладення такого договору - споживчі цілі, договір приєднання до Умов і правил має ознаки змішаної форми договору приєднання та споживчого кредитного договору, і тому повинен відповідати приписам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", які передбачають зазначення у кредитному договорі: суми кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору; інші умови, визначені законодавством. Крім того, у таких договорах забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення змішаної форми споживчого кредитного договору шляхом приєднання до Умов і правил повинно здійснюватися в письмовій формі із підписанням сторонами як самого договору, так і додатків до нього, як невід'ємних його частин, як це визначено і заявою-анкетою, так і самими Умовами і правилами.

У судовому засіданні встановлено, що позивач самостійно без повідомлення відповідача встановлював процентну ставку за користування кредитом, розмір якої зазнано в розрахунку заборгованості (а.с.8-9).

Враховуючи, що у заяві-анкеті не відображено, з якими саме Умовами і правилами та Тарифами було письмово ознайомлено відповідача під час підписання ним заяви-анкети, суд вважає, що відсутня домовленість сторін про можливість односторонньої зміни Банком розміру базової процентної ставки за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

За змістом ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Отже, у разі відсутності погодження сторонами кредитного договору у письмовій формі умов договору щодо зміни розміру відсотків за користування кредитними коштами, щодо забезпечення виконання зобов'язання, позикодавець має право на отримання від позичальника відсотків за користування кредитом у розмірі на рівні облікової ставки НБУ.

З урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, в тому числі останніх платежів відповідача, спрямованих на погашення боргу до моменту звернення банку з позовом, розмір процентів, який підлягає стягненню з відповідача, слід розраховувати наступним чином:

За період з 06.04.2010 року по 31.08.2014 року (до зміни процентної ставки) за процентною ставкою 30% річних, як була узгоджена в Довідці про умови кредитування, заборгованість по процентам становить 1769,67 грн. (а.с.7 зворот)

За період з 01.09.2014 року по 31.08.2017 року (строк закінчення дії картки) за процентною ставкою 30% річних, оскільки дана процентна ставка була узгоджена в Довідці про умови кредитування, додатковий договір про зміну процентної ставки сторони не укладали, а про зміну процентної ставки відповідач не була повідомлена належним чином, тому: 6142,12 грн. (заборгованість по тілу кредиту) х 30% річних (процентна ставка річна) х 1096 днів/360 днів (кількість днів за період поділений на кількість календарних днів на рік, згідно яких банк здійснює нарахування відсотків за користування кредитом) = 5609,80 грн.

За період з 01.09.2017 - 26.10.2017 (ставка НБУ 12,5%, кількість днів 56), сума відсотків = 117,79 грн;

За період з 27.10.2017 - 14.12.2017 (ставка НБУ 13,5%, кількість днів 49), сума відсотків = 111,320 грн.;

За період 15.12.2017 -25.01.2018 (ставка НБУ 14,5%, кількість днів 42), сума відсотків = 102,48 грн.;

За період з 26.01.2018- 01.03.2018 (ставка НБУ 16%, кількість днів 35), сума відсотків = 94,24 грн.;

За період з 02.03.2018 по 31.03.2018 (ставка НБУ 17%,кількість днів 30), сума відсотків = 85,82 грн.

Таким чином, сума відсотків, що підлягає стягненню з відповідача за користування кредитом за період з 06.04.2010 року по 31.03.2018 року становить 7891,11 грн.

З урахуванням того, що відповідачем у червні серпні 2015 року було сплачено на погашення заборгованості по кредитному договору 4100 грн., з яких 2850 грн. було зараховано на погашення процентів, то непогашеною залишилась заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5041,11 грн. (7891,11 грн. - 2850 грн.).

Щодо вимог про стягнення пені суд застосує позовну давність 1 рік та вважає необхідним стягнути з відповідача пеню в розмірі 400 грн., за період 1 рік перед зверненням до суду з позовом, тобто з 21.08.2017 року, та до 31.03.2018 року (дата, на яку банк розраховує заборгованість), виходячи з розміру пені 50 грн. на місяць за порушення зобовязань по погашенню кредитних коштів, оскільки саме такий розмір пені був погоджений сторонами, що підтверджується підписаною відповідачкою довідкою про умови кредитування.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути загальну суму боргу 11583,23 грн. (6142,12 грн. тіло кредиту + 5041,11 грн. проценти за користування кредитом + 400 грн. пеня).

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки позовні вимоги задоволені на 10%, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 176,20 грн. (10% від 1762 грн.).

Крім того, оскільки позов задоволено частково, на 10% від суми заявлених позовних вимог, а відповідачем понесені витрати на правничу допомогу у сумі 3730 грн. (а.с.154-157), то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню частина понесених нею витрат на правничу допомогу, пропорційно тим вимогам, у задоволенні яких було відмовлено, тобто 90% від суми витрат на правничу допомогу, що становить 3357 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, зареєстроване місце знаходження: 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: м. Суми, Харківська, 23/1, кв. 69, про стягнення заборгованостіза кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 11 583,23 грн. та судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 176,20 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 частину витрат на правничу допомогу пропорційно задоволених вимог в розмірі 3357 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Повне рішення суду складено 01 квітня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова