З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2019 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Гончаренко М.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В позові зазначила, що позивач ОСОБА_1 згідно договору купівлі - продажу від 22.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_3 є власником квартири за адресою м.Запоріжжя, майдан Профспілок, 3 кв.12.
У вищезазначеній квартирі зареєстрований син позивача ОСОБА_2, який з 2012 року по теперішній час за даною адресою не проживає та місце його мешкання на теперішній час не відомо.
Позивач просить усунути перешкоди у користуванні належним їх нерухомим майном шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 12 в будинку № 3 по пл.Профспілок у м. Запоріжжя та скасування реєстрації місця проживання відповідача.
В судове засідання позивач не зявилась, представник позивача надав на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
В судове засідання представник третьої особи не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав
Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України за відсутністю відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .
Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні Право власності є непорушним.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України, відповідно до якого закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.
Судом встановлено, що згідно ОСОБА_1 згідно договору купівлі - продажу від 22.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_3, реєстраційний номер 608, є власником квартири за адресою м.Запоріжжя, майдан Профспілок, 3 кв.12.
Згідно відповіді департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 18.12.2018 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою м. Запоріжжя, майдан Профспілок, 3 кв.12 з 17.0.2007 року по теперішній час.
З 2012 року по теперішній час ОСОБА_2 не мешкає в спірній квартирі.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з позбавленням володіння його нерухомого майна. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно зі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Крім того, відповідно до ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Обмеження власника у цих правах допускається лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з положеннями ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Обраний позивачем спосіб захисту його прав відповідає вимогам закону.
Отже позовні вимоги позивача щодо визнання ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання в частині позовних вимог щодо скасування реєстрації відповідача, суд вважає, що позивачу слід відмовити, оскільки відповідач визнається таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а в силу вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації при винесенні рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, зобов'язаний самостійно зняти особу з реєстраційного обліку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 383, 391 ЦК України ст.ст. 259,264,280-282 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою за адресою м.Запоріжжя, майдан Профспілок, 3 кв.12.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня його проголошення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя А.В.Воробйов