Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 361/6274/15-ц

провадження № 61-32678св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
відповідач - третя особа - ОСОБА_3, ОСОБА_2
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Київської області від 07 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Данілова О. М., Суханової Є. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 408 800,33 грн, що складається з боргу за кредитом у розмірі 363 108,47 грн, боргу за відсотками - 45 691,86 грн.

Позов обґрунтований тим, що 25 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 809/ФКВ-07, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000,00 доларів США із сплатою 14,6 % річних на строк з 25 липня 2007 року до 24 липня 2022 року. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів і кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до пункту 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі за кредитним договором від 25 липня 2007 року № 809/ФКВ-07, укладеним між ТОВ «Укрпромбанк» і ОСОБА_2 .

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 166,67 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та (або) шляхом внесення готівки до каси банку.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_3 від 25 липня 2007 року № 809/Zфпор-08 Позичальник не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором, у результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору від 25 липня 2007 року № 809/ФКВ-07 у розмірі 408 000,33 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позичальник не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором. Станом на 28 липня 2015 року позичальником ОСОБА_2 прострочено виконання зобов`язань щодо повернення за кредитним договором кредиту, у зв`язку з чим заборгованість становить 408 800,33 грн, що складається з боргу за кредитом у розмірі 363 108,47 грн і боргу за відсотками 45 691,86 грн. Листами від 21 серпня 2015 року № 31.4-08/8885/15 та № 31.4-08/8884/15 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В. В. звертався до ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з досудовою вимогою про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором, що не була виконана.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, стягнувши з поручителя ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 408 800,00 грн, не навів розрахунку в обґрунтування стягнення вказаної суми, не врахував , що кредитний договір укладався в іноземній валюті, а жодних розрахунків позивач на підтвердження саме такої суми заборгованості не надав. Позивач не надав доказів щодо видачі коштів ОСОБА_2 , надані позивачем докази не є належними і допустимими. Відповідно до пункту 4 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язання за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із визначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобов`язаний сплатити заборгованість, при цьому обов`язок поручителя виконати вимоги кредитора відповідно до пункту 5 договору поруки наступає не пізніше 5 днів з моменту отримання вимоги. Будь-яких доказів отримання поручителем ОСОБА_3 вимоги про стягнення заборгованості позивач суду не надав, а відтак висновок про те, що позивач звернувся з позовом до поручителя в строки, визначені законодавством, є передчасним. Лист, який є в матеріалах справи, не можна вважати вимогою про сплату боргу, оскільки він не містить обов`язкових реквізитів такої вимоги, а саме в ньому не зазначено реквізитів рахунків, на які поручитель має сплатити заборгованість. За договором поруки сплив шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Оскільки такого звернення до поручителя не було, наявна в матеріалах справи довідка про заборгованість ОСОБА_2 не є належним і допустимим доказом, оскільки не свідчить про наявність заборгованості перед позивачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення Апеляційного суду Київської області від 07 серпня 2017 року та залишити в силі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2017 року.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 21 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Київської області від 07 серпня 2017 року.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

31 травня 2018 року справу № 361/6274/15-ц і матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

09 жовтня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що кредитні зобов`язання не були виконані позичальником, внаслідок чого утворилася заборгованість. До апеляційного суду подавався детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором і виписка з особового рахунку позичальника. До позовної заяви була долучена копія заяви позичальника про видачу готівки від 25 липня 2007 року № 2 на суму 30 000,00 доларів США. Обов`язок поручителя відповідати солідарно з боржником за заборгованість за кредитним договором підтверджується договором поруки від 27 липня 2007 року.

Позиції інших учасників

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку через представника ОСОБА_5 надіслав до ВССУ заперечення, в яких просив відхилити касаційну скаргу, оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Заперечення мотивовані тим, що апеляційний суд правильно встановив відсутність вимоги позивача до поручителя ОСОБА_3 і письмових доказів її отримання ним, тому звернення з позовними вимогами до поручителя було передчасним. Лист від 21 серпня 2015 року не містить усіх необхідних реквізитів, передбачених у пункті 5 Договору поруки, а саме, не зазначено реквізитів рахунків, на які поручитель зобов`язаний сплатити заборгованість. Доказів отримання зазначеного листа також не надано. З нарахованою позивачем заборгованістю поручитель не погоджується, оскільки відсутні бухгалтерські документи на підтвердження господарських операцій за кредитним договором. Не надано доказів видачі готівки, а також наявності заборгованості за кредитним договором. Розрахунок заборгованості підписаний неуповноваженою особою. Долучені до касаційної скарги документи не підлягають врахуванню. Про перехід вимог від кредитодавця до позивача відповідачі не були повідомлені.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарг та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 липня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 809/ФКВ-07.

Згідно з умовами зазначеного договору банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30 000,00 доларів США з розрахунку 14,6 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 25 липня 2007 року до 24 липня 2022 року.

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 166,67 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України 30 червня 2010 року укладено договір про передачу активів і кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до пункту 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №809/ФКВ-07, укладеному 25 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» і ОСОБА_2

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до договору поруки від 25 липня 2007 року № 809/Zфпор-08 між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_3 .

Згідно з пунктом 4 договору поруки у випадку невиконання боржником зобов`язання за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги із визначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобов`язаний сплатити заборгованість.

Обов`язок поручителя виконати вимоги кредитора згідно з пунктом 5 договору поруки наступає не пізніше 5 днів з моменту отримання вимоги.

Листами від 21 серпня 2015 року № 31.4-08/8885/15 і № 31.4-08/8884/15 ПАТ «Дельта Банк» звертався до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з досудовою вимогою про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання мають виконуватись у встановлений строк.

У частині першій статті 612 ЦК Українипередбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК Українидо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач надав докази на підтвердження видачі коштів позичальнику, з огляду на що апеляційний суд дійшов неправильного висновку про недоведеність факту надання кредитних коштів позичальнику, є обґрунтованими.

Так, у матеріалах справи наявна копія заяви про видачу готівки від 22 лютого 2007 року № 2 від ОСОБА_2 , відповідно до якої змістом операції є надання кредиту у сумі 30 000,00 грн згідно з договором від 25 листопада 2007 року № 809/ФКВ-07 та розпорядження від 24 серпня 2007 року. Зазначена заявка підписана позичальником і ним не оспорювалася.

Відповідно до змісту апеляційної скарги відповідача, він визнавав факт прострочення виконання кредитних зобов`язань позичальником і зауважував на тому, що останній платіж позичальником здійснений 14 травня 2014 року.

Доводи касаційної скарги про неправомірність висновку апеляційного суду про незаконність вимоги до поручителя з огляду на закінчення 6 місячного терміну заявлення вимоги до нього є частково обґрунтованими.

Оскільки кредитним договором передбачено чергові платежі до 24 липня 2022 року, а за договором поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов`язання, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.

Таким чином, порука у разі пропуску шестимісячного строку пред`явлення вимоги до поручителя припиняється лише частково - в частині щомісячних платежів, строк пред`явлення до стягнення до поручителя за якими банком закінчився.

Правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань (на час виникнення спірних правовідносин).

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19).

У справі, яка переглядається, апеляційний суд не врахував, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до пункту 4 договору поруки від 25 листопада 2007 року, укладеного від 25 липня 2007 року № 809/Zфпор-08 між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_3 , у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язання за кредитним договором кредитор повідомляє про це поручителя шляхом направлення письмової вимоги з зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобов`язаний сплатити заборгованість.

Згідно з пунктом 5 поручитель зобов`язаний сплатити зазначену у вимозі кредитора суму за вказаними у претензії реквізитами не пізніше 5 днів з моменту її отримання.

Позивачем надані докази відправлення листів від 21 серпня 2015 року № 31.4-08/8885/15 і № 31.4-08/8884/15 ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з досудовою вимогою про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відповідно до пункту 6.2 кредитного договору від 25 листопада 2007 року № 809/ФКВ-07 між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_2 банк має право вимагати достроково повного повернення кредиту, сплати процентів і інших платежів, передбачених цим договором, а позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дня отримання ним відповідної вимоги від банку повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилася, сплатити проценти, інші платежі за цим договором.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень проти отримання досудової вимоги про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд, дійшовши необґрунтованого висновку про неповідомлення банку про вимогу щодо повернення суми заборгованості по кредиту, що залишилася, сплатити проценти, інші платежі за цим договором, не перевірив правильність визначення розміру заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, помилкове посилання апеляційного суду на закінчення шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя та недоведеність фактів отримання кредиту позичальником і досудової вимоги про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором позичальником і поручителем вплинуло на законність ухваленого рішення.

Верховний Суд не дає оцінку копіям документів, долучених до касаційної скарги, оскільки це відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України перебуває поза межами повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені лише цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що апеляційним судом допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що обумовлюють скасування оскаржуваного рішення.

Суду апеляційної інстанції необхідно встановити обставини щодо отримання поручителем і позичальником досудової вимоги стосовно повернення суми заборгованості за кредитом, процентами, іншими платанами за кредитним договором, розмір заборгованості за кредитним договором, за яку несе відповідальність поручитель, розглянувши справу з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд не змінює судового рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 07 серпня 2017 року скасувати та справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов