Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/26746/17-ц

провадження № 61-10702св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Далія Сергія Олександровича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року у складі судді Литвинова І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року у справі у складі колегії суддів: Соколової В. В., Андрієнко А. М., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу.

Позов мотивовано тим, що 30 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в м. Алушта укладено договір банківського вкладу № SAMDN9840 на суму 1 827,22 євро строком на 12 місяців під 3 % річних на суму вкладу та договір банківського вкладу № SAMDN0508 на суму 5 757,10 доларів США строком на 12 місяців під 4 % річних на суму вкладу з можливістю безперешкодного поповнення вкладу або зняття грошових коштів без розірвання договору.

У жовтні 2014 року позивач звернувся із заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про розірвання вказаних договорів банківських вкладів, повернення коштів та нарахованих на них відсотків, проте його заява задоволена не була, суму вкладів і нарахованих відсотків відповідач не повернув.

Враховуючи викладене, з урахуванням зміни позову, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу за договором № SAMDN0508 у розмірі 99237,84 дол. США; 2 642,72 дол. США - нараховані відсотки за період з 01 березня 2014 року до 29 жовтня 2014 року; 293,18 дол. США - ненараховані відсотки за період з 30 жовтня 2014 року до 03 травня 2017 року; 10 дол. США - ненараховані відсотки за період з 04 травня 2017 року до 06 травня 2018 року; 29 529 723,68 грн - пені у розмірі 3 % річних за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 15 травня 2016 року до 15 травня 2017 року та 275 654,24 грн - 3 % річних за період з 30 жовтня 2014 року до 06 травня 2018 року, у зв`язку із неповерненням грошових коштів за договором № SAMDN0508, а також стягнути за договором № SAMDN9840 56 453,88 євро - суму вкладу; 1 127,53 Євро - нараховані відсотки за період з 01 березня 2014 року до 29 жовтня 2014 року; 1 418,31 євро - не нараховані відсотки за період з 30 жовтня 2014 року до 03 травня 2017 року; 5,69 євро - не нарахованої відсотки за період з 04 травня 2017 року до 06 травня 2018 року, 18 310 197,41 грн - пеня у розмірі 3 % за кожен день прострочення на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 15 травня 2016 року до 15 травня 2017 року; 187 698,24 грн - 3 % річних за період з 30 жовтня 2014 року до 06 травня 2018 року, у зв`язку із неповерненням грошових коштів за договором № SAMDN9840.

Всього просив стягнути з відповідача: 104 383,74 дол. США; 59 005,41 євро та 49 784 273,57 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № SAMDN0508 у розмірі 104 383, 74 дол. США, три проценти річних в розмірі 275 654,24 грн, пеню в розмірі 2 786 574,96 грн та за договором № SAMDN9840: суму вкладу та відсотки в розмірі 59 005,41 євро, три проценти річних в розмірі 187 698,24 грн, пеню в розмірі 1 819 480,19 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що зобов`язання сторін за договорами банківських вкладів припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки внесені ОСОБА_1 грошові кошти на його вимогу повернуто не було, то він має право на отримання процентів за користування банком депозитними коштами, а також на отримання 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України та пені на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року рішення місцевого суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції. При цьому зазначив, що позивач довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості за депозитними договорами, яка підлягає стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Далія С. О., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не звернули уваги, що рішення судів ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, на підтвердження факту укладання договорів та зарахування коштів на рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 позивач надав довідку банку від 29 січня 2018 року № 9TKOOHS41MAT3MH7 за період з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2017 року, з якої вбачається, що на рахунку № НОМЕР_1 залишок коштів станом на 31 грудня 2017 року становить всього 39 874,99 доларів США, а на рахунку № НОМЕР_2 - 27 166,54 євро.

При цьому позивач зазначає тільки про внесення ним додаткових коштів на депозитні рахунки у період з 30 вересня 2011 року до 05 лютого 2014 року на ці банківські рахунки, але не повідомляє суду про часткове зняття ним коштів з вказаних рахунків.

АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що ця обставина підтверджується доказом, який надав сам позивач, оскільки суми залишків коштів, зазначені у довідці від 29 січня 2018 року № 9TKOOHS41MAT3MH7 є значно меншими, ніж ті суми, які він заявив до стягнення з банку, та які суд стягнув з відповідача.

Зазначає, що факт часткового зняття коштів позивачем з банківських рахунків депозитних вкладів підтверджують банківські виписки по рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , з яких також вбачається, що залишок коштів станом на 22 листопада 2018 року становить 39 874,99 доларів США та 27 166,54 євро відповідно.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 148 533,70 грн, тоді як, ураховуючи, що позов подано фізичною особою, суд мав право стягнути судовий у розмірі, що не перевищує 8 000 грн (5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 30 вересня 2011 року сторони уклали договір банківського вкладу № SAMDN9840 (вклад «Приват-вклад») на умовах сплати щомісячно 3 % річних на суму вкладу 1 827, 22 євро строком 12 місяців, для цілей якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , та договір банківського вкладу № SAMDN0508 (вклад «Приват-вклад») на умовах сплати щомісячно 4 % річних на суму вкладу 5 757,10 дол. США строком 12 місяців, для цілей якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Вказані угоди передбачають можливість безперешкодного поповнення вкладу або зняття грошових коштів без розірвання договору.

Також договори передбачають можливість автоматичної пролонгації їх дії.

Протягом дії договорів позивач поповнював свої вклади на загальну суму у розмірі 56 453, 88 євро та 99 237,84 дол. США.

27 жовтня 2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача про розірвання вказаних договорів банківських вкладів, повернення грошових коштів та нарахованих на них відсотків.

На звернення позивача ПАТ «КБ «ПриватБанк» надав йому письмову відповідь, у якій, посилаючись на те, що вимушене припинення діяльності банку на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополь призвело до втрати можливості здійснювати банківську діяльність та незаконного вилучення майна банку, яке знаходилося на окупованій території, фактичної конфіскації частини його майнового комплексу, тому у банку відсутній доступ до первинної документації по зазначеним рахункам.

Згідно із листом ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 30 березня 2018 року, адресованим Раді з питань захисту прав споживачів фінансових послуг, у відповідь на їх звернення, банком було змінено рахунки обліку коштів клієнтів відповідно до норм, зазначених в Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12 листопада 2003 року, із врахуванням того, що Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. На підставі вищевикладеного, у зв`язку із припиненням діяльності відокремлених підрозділів банку, розташованих на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, банком було внесено зміни у порядок обліку грошових коштів по рахунках клієнтів Кримського регіонального управління і Севастопольської філії банку та грошові кошти стали обліковуватися на рахунок балансової групи 2903*.

Із листа від 05 квітня 2017 року, направленого Головою Правління ПАТ «КБ «ПриватБанк» до Першого заступника Міністра фінансів України, вбачається, що банк володіє інформацією щодо обсягу суми зобов`язань, необхідної для повернення коштів громадянам України, які виїхали з окупованої території АР Крим, зберегли громадянство, зареєстровані та / або здійснюють в Україні відповідну економічну або іншу діяльність, а також стосовно способу ідентифікації таких осіб, яку банком передбачається проводити у повному обсязі у відділеннях банку за умови надання оригіналів документів, що підтверджують місце реєстрації та громадянство.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а у банку - відповідний обов`язок. Із договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 у справі № 6-352цс16.

Тобто, вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, судам необхідно встановити факт укладення відповідного договору, з`ясувати повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Судами встановлено та не заперечується учасниками справи, що 30 вересня 2011 року сторони уклали договір банківського вкладу № SAMDN9840 (вклад «Приват-вклад») на умовах сплати щомісячно 3 % річних на суму вкладу 1 827, 22 євро строком 12 місяців, для цілей якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 , та договір банківського вкладу № SAMDN0508 (вклад «Приват-вклад») на умовах сплати щомісячно 4 % річних на суму вкладу 5 757,10 дол. США строком 12 місяців, для цілей якого відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Вказані угоди передбачали можливість автоматичної пролонгації їх дії, а також можливість безперешкодного поповнення вкладу або зняття грошових коштів без розірвання договору.

За змістом статей 11, 12, 43, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною третьою статті 12, частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 81 ЦПК України).

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, вказав про те, що наявність договірних зобов`язань та факт внесення грошових коштів позивачем підтверджується наданими суду доказами, а саме: договором та банківськими квитанція, оригінали яких оглянуті судом.

Разом із тим, апеляційний суд не дослідив та не дав оцінки доводам відповідача щодо зняття ОСОБА_1 з банківського депозитного рахунку № НОМЕР_1 30 січня 2014 року суми в розмірі 30 000 доларів США та з банківського депозитного рахунку № НОМЕР_2 29 січня 2014 року - 30 000 євро.

На підтвердження вказаних фактів суду надані банківські виписки по валютним рахункам № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які, крім фактів зняття зазначених сум, також підтверджують розмір наявного остатку грошових коштів на вказаних депозитних рахунках станом на час подання позову у розмірі 39 874,99 доларів США та 27 166,54 євро відповідно.

Крім того, про аналогічний залишок грошових коштів на вказаних банківських рахунках свідчить довідка від 29 січня 2018 року № 9TKOOHS41MAT3MH7, особисто надана позивачем до суду 05 квітня 2018 року для долучення до матеріалів справи.

Вказаним доказам апеляційний суд оцінки не надав, при ухваленні судового рішення не врахував та погодився із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача, зокрема, суми вкладу за договором № SAMDN0508 в розмірі 99237,84 доларів США та суми вкладу за договором № SAMDN9840 в розмірі 56 453,88 євро.

Крім того, при перевірці в апеляційному порядку рішення Печерського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року апеляційний суд не врахував, що долучені до матеріалів справи копії банківських документів, на які посилається місцевий суд, засвідчені з істотним порушенням Правил засвідчення копій документів, визначених Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затверджених наказом Держспоживстандарту від 7.04.2003 №55, Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 №1000/5, Інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інших нормативно-правових актів.

При цьому апеляційний суд оригінали вказаних документів самостійно у судовому засіданні не оглянув та не прийняв до уваги, що відповідно до пункту 8 розділу 10 зазначених Правил копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Також суд апеляційної інстанції залишив поза увагою доводи АТ КБ «ПриватБанк» щодо неправомірного стягнення судом першої інстанції з відповідача в дохід держави судового збору в розмірі 148 533,70 грн, у той час як підпункт 1 пункту 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає максимальний розмір судового збору за позовами, які подає фізична особа - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У порушення вимог статей 264, 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції на зазначені норми права і обставини справи уваги не звернув та належним чином не перевірив доводів банку про те, що дійсний розмір депозитного вкладу позивачем не доведено.

З цих підстав постанова Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи на повторний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

На стадії касаційного розгляду справи суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд належним чином не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Далія Сергія Олександровича задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко

В. П. Курило