Постанова

Іменем України

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №569/11098/18

провадження №61-951св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заявник - ОСОБА_2 ,

боржник - ОСОБА_3 ,

орган державної виконавчої служби - Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

особа, дії якої оскаржуються у виконавчому провадженні - начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчук Павло Олександрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у складі судді Гордійчук С. О.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог скарги

У червні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду зі скаргою про визнання бездіяльності начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчука П. О. незаконною та зобов`язання вчинити дії.

Скарга мотивована тим, що 06 лютого 2015 року рішенням Рівненського міського суду, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги та зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у побаченні, спілкуванні та вихованні з малолітнім сином та онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з систематичними побаченнями у 2 та 4 тижні щомісяця у суботу з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.

24 березня 2015 року постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Пилипакою С. А. відкрито виконавче провадження.

Державним виконавцем складено акти 13 червня 2015 року та 27 червня

2015 року щодо невиконання рішення суду та перешкоджання ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у побаченні, спілкуванні та вихованні з малолітнім сином та онуком з систематичними побаченнями у 2 та 4 тиждень щомісяця у суботу з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. зі сторони ОСОБА_3 .

Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження заявниками виявлено, що протягом 3 років не вжито жодних заходів по стягненню з боржника виконавчого збору у розмірі 1020 грн на підставі постанови від 01 квітня 2015 року, а відповідно до актів від 13 червня 2015 року та 27 червня 2015 року державними виконавцями не були накладені штрафи на ОСОБА_3 за невиконання рішення суду.

У зв`язку з наведеним заявники вважають, що начальником Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчуком П. О. не було вчинено жодних розпорядчих дій по виконанню рішення Рівненського міського суду від 06 лютого 2015 року, а вищевказаними державними виконавцями умисно, свідомо не вчинено жодних заходів виконавчих дій відносно ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 жовтня

2018 року скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання бездіяльності начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчука П. О. незаконною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано дії начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчука П. О. по примусовому виконавчому провадженню №46996063 неправомірними.

Зобов`язано начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчука П. О. по примусовому виконавчому провадженню усунути порушення прав і свобод, щодо порушень Закону України «Про виконавче провадження» по примусовому виконавчому провадженню.

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчук П. О. та подана ним апеляційна скарга ухвалою Рівненського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 09 листопада 2018 року) залишено без руху з наданням п`ятиденного строку з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме для оплати судового збору у розмірі 352,40 грн.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційна скарга начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчука П. О. вважається неподаною та повернута заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявник не виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, судовий збір не сплатив, що є підставою для її повернення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі начальник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчук П. О., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постановлену ним ухвалу.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №565/256/15-ц, згідно якого не підлягає сплаті судовий збір за подання апеляційної скарги у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Залишаючи без руху подану органом державної виконавчої служби апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції помилково послався на необхідність сплати заявником судового збору з урахуванням висновків постанови Великої Палати Верховного суду від 29 травня 2018 року у справі №12-66гс18, у якій вказано, що судовий збір справляється за подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» сплата судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Відзив на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надійшов.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 08 листопада 2018 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 09 листопада 2018 року) вказану апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику п`ятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 352,40 грн.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу органу державної виконавчої служби для оплати судового збору, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судовий збір справляється на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» сплата судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали. На підтвердження своїх вимог щодо необхідності сплати судового збору суд послався на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року № 12-66гс18, яка вирішила відступити від висновку, викладеного у постанові від 18 січня 2018 року (справа № 565/256/15-ц), та на який посилався заявник, вважаючи себе звільненим від сплати судового збору.

Вимоги вказаної ухвали суду апеляційної інстанції заявник не виконав, судовий збір за подання апеляційної скарги у визначеному розмірі не сплатив, у зв`зяку з чим, суд апеляційної інстанції, на підставі положень статей 185, 357 ЦПК України, обґрунтовано визнав неподаною апеляційну скаргу начальника Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Якобчук П. О. та повернув її заявнику, про що 27 листопада 2018 року постановив відповідну ухвалу, яка відповідає вимогам закону.

Розміри ставок судового збору, визначені у статті 4 Закону України «Про судовий збір», залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (в окремих випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Водночас, підпунктом 9 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на усі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Зазначений правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18), якою відступила від висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, доводи касаційної скарги про звільнення заявника від сплати судового збору та посилання на постанову Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі №565/256/15-ц, є необґрунтованими, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року № 12-66гс18 відступила від висновку, викладеного у вказаній постанові і такими висновками Великої Палати Верховного Суду обґрунтовано керувався суд апеляційної інстанції, залишаючи без руху апеляційну скаргу.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська