Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3197/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Рішко Г.І.,

секретар судового засідання - Стрижак О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , а відповідачки ОСОБА_2 - чоловік, після смерті якого відкрилася спадщина на спадковий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті батько позивачки заповідального розпорядження не залишив. Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає. Спірний житловий будинок рахується за батьком позивачки на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Малокопанською сільською радою Виноградівського району від 26.01.2004 року згідно до Рішення виконкому Малокопанської сільської ради Виноградівського району за №62 від 18.12.2003 року. У зв`язку із втратою оригіналу вказаного свідоцтва позивачка подала відповідне оголошення до газети «Новини Виноградівщини ». У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася до нотаріуса для подачі документів на оформлення спадщини. Однак нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що спадкодавцем не було представлено оригіналу правовстановлюючого документу на згаданий спадковий будинок. Тому, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, нотаріусом позивачці було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Позивач ОСОБА_1 , про день, час і місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити (а.с. 33).

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явилася, однак до суду подала нотаріально посвідчену письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги заявленого до неї позову визнає повністю (а.с. 37).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

При здійсненні правосуддя (ст.5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , а відповідачки ОСОБА_2 - чоловік (а.с.4).

Після його смерті, відкрилася спадщина в тому числі на спадковий житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач ОСОБА_1 , спадщину після смерті батька прийняла, оскільки на день смерті батька, постійно з ним проживала, здійснювала за ним догляд, крім того, також у визначений ст.1268 ЦК України строк, звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за померлим батьком, що стверджується відповідною заявою від 05.12.2013 року, посвідченої секретарем виконкому Малокопанської сільської ради Виноградівського району Лукей Г.В., за реєстровим №62 (а.с.18).

Разом з тим, мати позивачки - відповідачка ОСОБА_2 , у визначений ст.1270 ЦК України, строк, відмовилася від прийняття спадщини на користь своєї доньки - позивачки ОСОБА_1 що стверджується відповідною заявою від 05.12.2013 року, посвідченої секретарем виконкому Малокопанської сільської ради Виноградівського району Лукей Г.В., за реєстровим №63 (а.с.17).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На випадок своєї смерті, батько позивачки, заповідального розпорядження не залишив.

Інших спадкоємців, та спадкоємців як б мали право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту від 02.10.2019 року (а.с.20-27) та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №901 від 03.10.2019 року, з якої вбачається, що житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , рахується за батьком позивачки - ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Малокопанською сільською радою Виноградівського району від 26.01.2004 року, згідно до Рішення виконкому Малокопанської сільської ради Виноградівського району за №62 від 18.12.2003 року (а.с.21).

У зв`язку із втратою оригіналу вказаного свідоцтва, позивачка подала відповідне оголошення до газети «Новини Виноградівщини» від 12.10.2019 року(а.с.19, 34-36).

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що спадкодавцем не було представлено оригіналу правовстановлюючого документу на згаданий спадковий будинок, у зв`язку з чим позивач не змогла представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій.

Так, дійсно у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, Витяг з Реєстру прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Тому, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, нотаріусом позивачці було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду (а.с.20).

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

У свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

З урахуванням всього вищевикладеного, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо спадкового житлового будинку, позивач вважає, що існують обставини, які є підставою для визнання за ним права власності на спадковий житловий будинок в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності в позивача немає.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 376 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та мешканкою АДРЕСА_1 (РНОК НОМЕР_1 ), право власності в цілому на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 139,0 кв.м., в тому числі житлова 97,1 кв. м., у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної іннстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення суду.

ГоловуючийГ. І. Рішко