Єдиний унікальний номер 235/1760/19 Номер провадження 22-ц/804/2420/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Будулуци М.С.

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сергєєвої К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та допомоги в зв`язку з народженням дитини (справа № 235/1760/19, суддя Величко О.В., повний текст рішення складено 08 липня 2019 року в м. Покровськ Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Укрзалізниця», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та допомоги у зв`язку з народженням дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем по справі перебувала у трудових відносинах з 1996 року, де працювала в якості оператора при черговому по станції. Наказом від 11 липня 2017 року за № 10337/ДН-ос вона була звільнена з підприємства за п. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін.

З серпня 2016 року відповідач має перед нею заборгованість по заробітній платі: за серпень 2016 рік - 4 638,46 грн., за вересень 2016 рік - 5 510,96 грн., за жовтень 2016 рік - 4 992,92 грн., а також заборгованість по компенсації за 19 днів невикористаної відпустки в сумі 3 759,91 грн. та по виплаті допомоги при народженні дитини у розмірі 5 середніх заробітних плат у розмірі 24 668,60 грн.

Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь:

-заборгованість по заробітній платі: за серпень 2016 рік в сумі 4 638,36 грн.; за вересень 2016 рік- 5 510,96 грн., жовтень 2016 рік- 4 992,92 грн.,

-компенсацію за 19 днів невикористаної відпустки в сумі 3 759,91 грн.;

-допомогу при народженні дитини у розмірі 5 середніх заробітних плат, згідно колективного договору, в сумі 24 668,60 грн,

а всього - 43 570,85 грн.;

- зобов`язати відповідача - АТ «Укрзалізниця» скласти та подати до відповідного Фонду соціального страхування заявку-розрахунок для оплати її лікарняного листка тимчасової непрацездатності в період з 30 листопада 2016 року по 04 квітня 2017 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2019 позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, допомоги в зв`язку з народженням дитини задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного Товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку, нараховану в липні 2017 року у розмірі 3 759,91 грн., одноразову допомогу в зв`язку з народженням дитини згідно колективного договору, нараховану позивачу у розмірі 24 668,60 грн., а всього 28 428,51 грн.

Зобов`язано Акціонерне Товариство «Українська залізниця» скласти та подати до відповідного Фонду соціального страхування заявку-розрахунок для оплати ОСОБА_1 лікарняного листка тимчасової непрацездатності серії НОМЕР_1 за період з 30 листопада 2016 року по 04 квітня 2017 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць - 3904 грн.

Стягнуто з Акціонерного Товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 1 052,68 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Акціонерне товариство «Українська залізниця», яке перейменовано з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31 жовтня 2018 року «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця»), на вказане рішення суду подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку в розмірі 3 759,91 грн. та одноразової допомоги у зв`язку з народженням дитини, згідно з колективним договором, в розмірі 24 668,60 грн., а всього -28 428,51 грн. та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Зокрема, апелянт зазначив, що він не мав об`єктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків та виконати свої зобов`язання за трудовим договором.

Науково - правовим висновком Торгово - промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року визнано, що терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання обов`язків відповідачем, передбачених трудовим договором.

Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що відсутня його вина у нездійсненні виплат на користь позивача, оскільки це є наслідком злочинних дій третіх осіб.

Відповідач також зазначив, що суд першої інстанції не прийняв як доказ відсутності вини відповідача у невиплаті зазначених сум, науково - правовий висновок Торгово - промислової палати України.

Відсутність у відповідача документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, затверджених наказом від 05 грудня 2008 року № 489 Державного комітету статистики «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистки праці», а саме: наказів (розпорядження) про прийняття на роботу; наказів (розпорядження) про надання відпустки; наказів (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту); табеля обліку використання робочого часу; розрахунково - платіжної відомості працівника, не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного виконання робіт, що впливає на можливість проведення нарахувань.

Апелянт зазначив, що до фінансового відділу Донецької дирекції залізничних перевезень м. Лиман ОСОБА_1 особисто не зверталась і пакет документів з оригіналом листка непрацездатності не надавала.

У зв`язку з відсутністю первинних документів на підконтрольній території України зазначені кошти не можуть бути нараховані та виплачені.

(а.с. 155 - 159).

Рішення суду в іншій частині сторонами не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

В судове засіданні апеляційного суду сторони, їх представники та представник третьої особи не з`явилися, але про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 177, 178, 179, 180-182, 185, 186).

Третя особа надала до апеляційного суду письмові пояснення та зазначила, що для отримання матеріального забезпечення застрахованої особи, страхувальник повинен подати заяву-розрахунок до відповідних органів Фонду, та зобов`язаний мати оригінал листка непрацездатності і рішення комісії із соціального страхування про призначення матеріального забезпечення (а.с. 188 - 191).

Апеляційний суд вважав можливим розглянути справу за відсутністю позивача та відповідача, їх представників та представника третьої особи, оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ «Українська залізниця» підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - зміні, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі. Суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні неоспорені обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з відповідачем та працювала в якості оператора при черговому по станції Макіївка виробничого підрозділу «Станція Донецьк» структурного підрозділу «Донецька Дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Згідно запису у копії трудової книжки позивача,11 липня 2016 року «Станція Донецьк» Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано у виробничий підрозділ «Станція Донецьк» структурного підрозділу «Донецька Дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про що свідчить наказ відповідача № 210с від 07 липня 2016 року (а.с. 9).

Наказом (розпорядженням) № 10337/ДН-ОС від 11 липня 2017 ОСОБА_1 звільнено з підприємства з 17 липня 2017 року за п. 1 ст. 36 КЗпП, за угодою сторін (а. с. 8).

Згідно наданого розрахунку по заробітній платі за липень 2017 року, сума компенсації за 19 днів невикористаної відпустки становить 3 759,91 грн. (а. с. 17).

Згідно розрахунку допомоги при народженні дитини, ОСОБА_1 підприємством нараховано 24 668,60 грн. зазначеної допомоги (а. с. 19).

Призначення позивачу допомоги по тимчасовій втраті працездатності підтверджено копією протоколу засідання комісії по соціальному страхуванню з тимчасової втрати працездатності по виробничому підрозділу «Станція Донецьк» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» від 02 липня 2017 року (а. с. 20).

Суд не прийняв доводи відповідача про припинення нарахування заробітної плати з 16 березня 2017 року на виконання Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», а також виробничих підрозділів підпорядкованих Дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, і як наслідок, відсутністю доступу до первинних документів, які не спростовують доводів позивача щодо нарахованої заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті компенсації за невикористану відпустку та допомогу при народженні дитини.

Судом встановлено, що позивачці при звільненні не виплачено компенсацію за 19 днів невикористаної відпустки, у розмірі 3 759,91 грн. та допомогу при народженні дитини у розмірі 24 668,60 грн., які нараховані в липні 2017 року при звільненні позивача.

Суд дійшов висновку, що факт існування заборгованості по заробітній платі станом на липень 2017 рік, зокрема у вигляді невикористаної відпустки відповідачем не спростований, оскільки він підтверджується копією наказу (розпорядження) № 10537/ДН - ос від 11 липня 2017 року про звільнення позивача та розрахунком її заробітної плати за липень 2017 року (а.с. 16, 17).

Також суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування заробітної плати та інших виплат, оскільки заробітна плата була нарахована, про що позивач надав відповідні документи про нарахування. Водночас, суд зазначив, що обов`язок здійснювати облік робочого часу, нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік покладено на працедавця, а тому він повинен забезпечити неухильне виконання вимог трудового законодавства України.

Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 компенсації за 19 днів невикористаної відпустки, нарахованої в липні 2017 року в розмірі 3 759,91 грн.

Стосовно заявлених позовних вимог щодо стягнення одноразової допомоги при народженні дитини у розмірі 5 середніх заробітних плат (згідно колективного договору) в сумі 24 668,60 грн., суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення та зазначив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину - сина ОСОБА_2 (а. с. 10).

Згідно колективного договору, позивачу ОСОБА_1 нарахована одноразова допомога в зв`язку з народженням дитини у розмірі 24 668,60 грн., що підтверджено розрахунками заробітної плати підприємства за липень 2017 року та середньої зарплати, підписаних начальником виробничого підрозділу «Станція Донецьк» структурного підрозділу «Донецька Дирекція залізничних перевезень» (скорочено - начальником ВП ДС Донецьк) ОСОБА_3. та бухгалтером виробничого підрозділу, які суд визнав допустимим та прийнятими доказами, відповідно до вимог ст.ст. 77 - 79 ЦПК України (а. с. 17, 18).

Оскільки позивач надала докази стосовно призначення та нарахування їй підприємством одноразової допомоги в зв`язку з народженням дитини, передбаченої колективним договором (а.с. 17, 18), у розмірі 24 668,60 грн., яка не виплачена відповідачем, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також підлягають задоволенню.

Суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_1 стосовно зобов`язання відповідача скласти та подати до відповідного Фонду соціального страхування заявку-розрахунок для оплати ОСОБА_1 лікарняного листа тимчасової непрацездатності серії НОМЕР_1 за період з 30 листопада 2016 року по 04 квітня 2017 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

При вирішенні справи суд посилався на ст.ст. 94, 97, 116, 117 КЗпП України, норми Закону України «Про оплату праці», Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на інші нормативно - правові акти, що регулюють спірні правовідносини.

Однак, рішення суду підлягає зміні, а апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

При визначенні сум, що підлягають стягненню, суд не врахував, що справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частин рішення суду.

Однак, доводи відповідача про безпідставність стягнення компенсації за невикористану відпустку та допомоги у зв`язку з народження дитини, апеляційний суд відхиляє.

Так, відповідно до статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Трудове законодавство зобов`язує роботодавця повністю розрахуватися із працівником, якщо той звільняється. Нарахування компенсації за невикористану відпустку є одним із таких обов`язків роботодавця, що й передбачено ч. 4 ст. 24 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 № 504/96-ВР та ч. 4 ст. 83 КЗпП України.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги», відповідно до якого, заявник може стверджувати, що він має, принаймні, «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation), стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції достовірно встановлено, що позивач і відповідач перебували в трудових відносинах та при звільненні позивача ОСОБА_1 їй була нарахована компенсація за 19 днів невикористаної відпустки в розмірі 3759,91 грн. та одноразова допомога в зв`язку з народженням дитини (згідно колективного договору) у розмірі 24668,60 грн., які не були виплачені відповідачем, та вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 14.1.180 статті 14 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Статтею 163 Податкового кодексу України визначено перелік об`єктів оподаткування.

163.1. Об`єктом оподаткування резидента є:

163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

163.2. Об`єктом оподаткування нерезидента є:

163.2.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні;

163.2.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

В статті 164.3 Податкового кодексу України зазначено, що при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Статтею 168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до абзацу 5 пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Судом першої інстанції не було додержано вказаних норм законодавства, оскільки в резолютивній частині рішенні суд не вказав, що зазначені суми компенсації за невикористану відпустку та одноразової допомоги в зв`язку з народженням дитини, підлягають стягненню без утримання податку та обов`язкових платежів.

Враховуючи, що суд першої інстанції при визначенні суми заборгованості заробітної плати допустив неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду в цієї частині підлягає зміні.

Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсацію за невикористану відпустку, що нарахована в липні 2017 року в розмірі 3 759,91 грн. та одноразова допомога у зв`язку з народженням дитини (згідно колективного договору) у розмірі 24 668,60 грн., а всього - 28 428,51 грн. без утримання податку та інших обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість виконання своїх зобов`язань через настання форс-мажорних обставин, які було засвідчено науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року, апеляційний суд відхиляє.

Наданий суду науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику компенсацію за невикористані дні відпустки, що передбачена трудовим законодавством, та одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини згідно умов колективного договору.

Встановивши, що рішення суду про задоволення позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку та одноразової допомоги у зв`язку з народженням дитини, передбаченої колективним договором, ухвалено з порушенням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції змінює судове рішення в частині розміру стягнення, за яким слід стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану відпустку, нараховану в липні 2017 року у розмірі 3 759,91 грн. та одноразову допомогу по вагітності і пологам, передбачену колективним договором, у розмірі 24 668,60 грн., а всього - 28 428,51 грн. без утримання податку та інших обов`язкових платежів, частково задовольнивши апеляційну скаргу відповідача. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2019 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку, нараховану в липні 2017 року, та одноразової допомоги в зв`язку з народженням дитини, змінити та викласти у наступній редакції.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Українська залізниця», код ЄРДПОУ 40075815, місце знаходження: м. Київ, вул. Тверська, 5, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3 759,91 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять гривень дев`яносто одну копійку), та одноразову допомогу в зв`язку з народженням дитини в сумі 24 668,60 грн. (двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят вісім гривень шістдесят копійок), а всього 28 428,51 грн. (двадцять вісім гривень чотириста двадцять вісім гривень п`ятдесят одну копійку), без утримання податку та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено та долучено до матеріалів цивільної справи 29 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя М.С. Будулуца

Судді:

І.В. Кішкіна

О.В. Халаджи