ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Ковалевської Л.М., за участі секретаря Омельчук С.А., розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

09.01.2019 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, мотивуючи вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в 2002 році розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час навчається у ДПТНЗ «Фастівський центр професійно-технічної освіти» на денній формі навчання. ОСОБА_3 виповнилось 18 років, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років.

Ухвалою суду від 17 січня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

В підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовчому засіданні позов визнав.

Третя особа ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд приймає визнання відповідачем позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БК №278609 розірвано 21 серпня 2002 року /а.с.9/.

Від спільного подружнього життя сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 299010, виданим 02.11.2000 відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкому Київської області /а.с.8/.

Згідно довідки №508 від 108 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчається в ДПТНЗ «Фастівський центр професійно-технічної освіти» з 03.09.2018 по 30.06.2020 /а.с.13/.

Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів необхідно також враховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інше.

Відповідно до пункту 20 зазначеної постанови обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, довідкою від 08.11.2018 №508, підтверджується факт навчання повнолітньої доньки позивача на денній формі навчання в ДПТНЗ «Фастівський центр професійно-технічної освіти», у зв'язку з чим ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, а тому у останньої відповідно до вимог Сімейного кодексу України є право вимоги стягнення аліментів з відповідача.

За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Так, за змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості надавати допомогу на час навчання доньки, що передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якою сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Судом також враховується стан здоровя і матеріальне становище відповідача та не надання останнім будь-яких доказів щодо цих обставин, суд виходить з презумпції здоровя відповідача, тобто, що відповідач є здоровою та працездатною особою, та наявність у нього (відповідача) засобів для існування та можливість, у звязку з цим, надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці на час навчання.

При цьому, офіційні відомості та докази цьому про наявність у відповідача як платника аліментів, інших утриманців та осіб, яким він має в силу закону надавати допомогу, - відсутні, і доказів цьому відповідачем з відзивом на позов не надано.

Таким чином, з урахуванням норм чинного сімейного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, на час навчання, що, на переконання суду буде відповідати вимогам розумності та справедливості.

При цьому, у разі зміни обставин сторони не позбавлені можливості і мають право ставити вимоги в суді про збільшення чи зменшення присудженого розміру аліментів.

Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 460 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 141, 182, 199-200 СК України, ст.ст.4, 12, 81, 200, 235, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого КП Фастівського міськрайонного суду Київської області «Комбінат комунальних підприємств» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду(09.01.2019) і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020, але в термін не більший, як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого КП Фастівського міськрайонного суду Київської області «Комбінат комунальних підприємств» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХІІІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська