КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Гуля В.В.,

Суханової Є.М.,

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», в особі представника Попової Марини Віталіївни на ухвалу Обухівського районного суду Київської області, у складі судді Зінченко О.М. від 30 липня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа виданого Обухівським районним судом 01 лютого 2012 року №2-110/10 таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2011 року, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави задоволено. На виконання вказаного рішення, 01 лютого 2012 року Обухівським районним судом Київської області виданий виконавчий лист № 2-110/10. За заявою стягувача 19 вересня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52264539. Вказаний виконавчий лист втратив чинність 19 квітня 2012 року. У зв`язку з тим, що пред`явлення виконавчого листа до виконання відбулося після закінчення строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», просив визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий лист № 2-110/10 виданий 01 лютого 2012 року Обухівським районним судом Київської області в цивільній справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, таким, що не підлягає виконанню.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» з судовим рішенням не погодилося та подало апеляційну скаргу. Просило ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення яким у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. Вважає, що судом порушено норми процесуального права, не з`ясовані фактичні обставини справи та не досліджено та не надано оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, на думку колегії суддів, зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судове рішення першої інстанції ґрунтувалося на тому, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився.

Проте, на думку колегії суддів, районним судом залишено поза увагою таке.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного комерційного банку «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 657 236,69 грн. Звернуто стягнення на предмет застави. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На примусове виконання вказаного рішення, 01 лютого 2012 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-110/10, у якому зазначено, що рішення набрало законної сили 17 жовтня 2011 року.

17 жовтня 2012 року банк пред`явив виконавчий лист до виконання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження № 34774009.

Вказана постанова державного виконавця Абаніним С.Р. не оскаржувалася та перебувала на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області три роки.

13 квітня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гопцієм Р. О. винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-110/10 стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 березня 2012 року за дружиною боржника визнано право власності на 1/2 частину майна, визначеного виконавчим документом. Виконання рішення у визначений виконавчим документом спосіб неможливо.

16 вересня 2016 року ПАТ «Банк Форум» повторно звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52264539.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 грудня 2016 року виправлено помилку у виконавчому листі № 2-110/10 від 01 лютого 2012 року шляхом зазначення у ньому правильної дати набрання законної сили рішення суду «19 квітня 2011 року» замість «17 жовтня 2011 року».

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Romanczyk v. France (Romanczyk проти Франції),

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону № 2677-VІ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 2677-VІ) строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, який набрав чинності з 09 березня 2011 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Поширення дії норм Закону № 2677-VІ на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Встановлено, що виконавчий лист суд видав 01 лютого 2012 року, тобто після набрання чинності Законом № 2677-VІ, тому строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання необхідно визначати цим Законом і він становить один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (19 квітня 2011 року).

Із урахуванням встановлених обставин, зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред`явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Частиною другою статті 369 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню визначені частиною четвертою статті 369 ЦПК України 2004 року, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону, у редакції чинній на час розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду.

Таке право стягувача передбачено також частиною першою статті 371 ЦПК України 2004 року.

Відповідно до статті 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Із матеріалів справи встановлено, що у вказаній справі судом також розглядалася заява ПАТ «Банк Форум» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів, яку подано у січні 2017 року.

На даний час, вказана заява судом не розглянута, а інших законних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 не доведено, звернення з вказаною заявою є передчасним.

За наведеного, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу районного суду, на підставі п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України, через порушення судом норм процесуального права, що привело до не правильного вирішення справи та не правильне застосування норм матеріального права, скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ч. 6 ст. 259, ст. 268, п. 2) ч. 1 ст. 374, п. 4) ч. 1 ст. 376, ст. 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», в особі представника Попової Марини Віталіївни задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення по справі.

Заяву ОСОБА_1 про виконавчого листа виданого Обухівським районним судом 01 лютого 2012 року №2-110/10 таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

В.В. Гуль,

Є.М. Суханова