ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» березня 2019 року

м. Харків

справа № 644/700/17-ц

провадження № 22ц/818/1769/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Ігнатової Т.В.,

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк»,

заінтересовані особи ОСОБА_2, Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року у складі судді Горчакової О.І.

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого документа та видачу дубліката.

Заява мотивована тим, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду від 27 червня 2017 року по справі № 640/700/17 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 видані виконавчі листи про стягнення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк».

Вказав, що виконавчий лист у Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» відсутній та Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова не виконується, оскільки, як вбачається з відповіді Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова на запит банку, його втрачено при пересилці.

Просив видати дублікат виконавчого листа по справі № 644/700/17 від 27 червня 2017 року виданий Орджонікідзевським районним судом м. Харкова та поновити строк для предявлення зазначеного виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для предявлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не врахував, що норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, оскільки вони враховуються у кожному окремому випадку залежно від обставин справи; що при підготовці виконавчого документа для направлення до органів Державної виконавчої служби виконавчий лист було втрачено.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

26 березня 2019 року від державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому він зазначив, що виконавчий лист від банку на примусове виконання до виконавчої служби не надходив і жодних дій за виконавчим листом не здійснювалось.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим,що заявником не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, що є підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для предявлення його до виконання.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року по справі № 644/700/17-ц за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» - задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» 17 711, 49 грн.

28 липня 2017 року до канцелярії суду першої інстанції надійшла заява від Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» про видачу копії рішення суду від 27 червня 2017 року та виконавчого листа по цивільній справі № 644/700/17 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та направлення їх за адресою Публічного акціонерного товариства Комерціний банк «ПриватБанк».

07 серпня 2017 року на адресу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» направлено копію рішення суду від 27 червня 2017 року та виконавчий лист по вказаній справі. На аркуші справи 68 міститься зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що 10 серпня 2017 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» отримав копію рішення суду першої інстанції від 27 червня 2017 року та виконавчий лист по даній справі. Згідно повідомлення Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 28 серпня 2018 року у Міжрайонному відділі Державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків на виконання не надходило та не перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого документа № 644/700/17-ц від 27 червня 2017 року. Після надходження заяви стягувача було встановлено, що виконавчий документ було втрачено при пересилці на адресу стягувачу.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Як вбачається з пункту 3 розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року, виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Проте, матеріали справи свідчать про те, що оригінал виконавчого документа до виконавчої служби банк не направляв.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Оскільки оригінал виконавчого документу не втрачено, видати дублікат виконавчого документу не надається можливим.

Доказів того, що оригінал виконавчого документу загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, матеріали справи не містять і до суду апеляційної інстанції їх не надано.

Враховуючи, що оригінал виконавчого листа не втрачено, підстав для видачі дублікату виконавчого документу не вбачається. При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що підстав і для поновлення строку для предявлення виконавчого листа до примусового виконання також немає, оскільки трирічний строк з дня ухвалення судового рішення банком ще не пропущено.

Виходячи з того, що при постановленні ухвали дотримано норми процесуального та матеріального права, судова колегія вважає, що підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Доводи та вимоги апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 26 березня 2019 року.