Справа № 466/7674/18 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2353/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м.Львів

Справа № 466/7674/18

Провадження № 22-ц/811/353/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ПАТ «ПУМБ»)

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 24 вересня 2018 року (суддя Єзерський Р.Б.)

у справі

зазаявою ОСОБА_3 до ПАТ «ПУМБ», з участю третьої особи: Комунального підприємства «Реєстрація майна та бізнесу» в особі Бойко Х.Р., про забезпечення позову,-

встановив:

21 вересня 2018 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, у виді арешту іпотечного майна, що знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ПАТ «ПУМБ»; заборони банку відчужувати іпотечне майно за вищевказаною адресою та виконувати щодо нього інші зобов'язання. В обґрунтування заяви посилається на те, що 19 вересня 2018 року він дізнався з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про об'єкта нерухомого майна щодо здійснення, із порушенням чинного законодавства 7 вересня 2018 року реєстрації права власності на його квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПАТ «ПУМБ».

Зміна реєстрації права власності на квартиру було здійснено КП «Реєстрація майна та бізнесу» в особі Бойко Христини Романівни на підставі договору іпотеки №6864680 від 17 вересня 2008 року. Згідно даних офіційного інтернет-ресурсу Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» його адреса реєстрації: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Відповідно до даних Міністерства Юстиції України, третя особа - Комунальне підприємство «Реєстрація майна та бізнесу» зареєстроване та знаходиться за адресою: м. Львів-Винники, вул. Галицька, 20, адреса фактичного знаходження: м. Львів, вул. Городоцька, 72.

Підставою для подання заяви про забезпечення позову є можливість зі сторони відповідача - Публічного акціонерного товариства «ПУМБ» у будь-який час (власником іпотечного майна), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 укласти будь-який із правочинів (купівля-продаж, дарування, іпотека, оренда тощо), що порушує законні права та інтереси заявника, який у встановленому законодавством порядку зареєстрований у вказаному помешканні, яке є його єдиним житлом. Враховуючи той факт, що переоформлення прав власності на квартиру відповідач приховує, про свої дії не повідомив заявника, має реальну можливість продати квартиру за ціною, набагато меншою за ринкову вартість, що позбавить заявника єдиного житла, а також може нанести велику матеріальну шкоду. Тому існує абсолютна ймовірність того, що заявник може бути позбавлений відновлення права власності за ним та поновлення порушених його прав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2018 року заяву задоволено.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_3 ухвалено: накласти арешт на іпотечне майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ПАТ «ПУМБ», (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101); заборонити ПАТ «ПУМБ» відчужувати іпотечне майно; виконувати щодо іпотечного майна, інші зобов'язання.

Ухвалу суду оскаржує ПАТ «ПУМБ». Проситьскасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. Зазначає, що таке забезпечення як заборона виконувати інші зобов»язання порушує гарантоване право банку, як власника житлового приміщення, щодо володіння та користування своєю власністю. Вказує, що заявником не подано суду доказів, які б свідчили про наявність ризику відчуження ПАТ «ПУМБ» спірного майна.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про підставність та обґрунтованість ухилення відповідача в майбутньому від виконання рішення суду. У зв'язку з чим вважає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднить чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його, тощо.

Підставою забезпечення позову є обгрунтоване припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити об'єктивну оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; додержання збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; взаємозв'язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, проаналізувати чи спроможний і такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів, виходячи із того, що між сторонами виник спір щодо спірної квартири, погоджується з висновками суду, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Разом з тим колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обрання ним виду забезпечення позову.

Застосування забезпечення позову у виді арешту спірної квартири та заборони її відчуження гарантуватиме реальне виконання можливого рішення. Заборона відповідачу виконувати щодо спірного майна може тлумачитися розширено і таким чином впливати на господарську діяльність відповідача, не забезпечить баланс інтересів сторін. У зв»язку з наведеним, суд прийшов до висновку, що в частині оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись: ст. 367, п.1 п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2018 року в частині заборони Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» виконувати щодо іпотечного майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, інші зобов»язання,- скасувати.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 березня 2019 року.

Головуючий

Судді