КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Голуб С.А.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

у серпні 2018 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «АГРОПРОСПЕРІС БАНК», відповідно до якого просила скасувати рішення відповідача про дострокове розірвання Договору № НОМЕР_1 банківського рахунку від 05.04.2018р. та Договору № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р. та стягнути з відповідача суму судових витрат.

В подальшому позовні вимоги збільшила, а саме просила визнати неправомірними дії відповідача щодо розірвання Договору № НОМЕР_1 банківського рахунку від 05.04.2018р. та Договору № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р. та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо належного виконання умов Договору № НОМЕР_1 банківського рахунку від 05.04.2018р. та Договору № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір № НОМЕР_1 банківського рахунку від 05.04.2018р. (далі по тексту - Договір №1) та Договір № 055819 банківського вкладу від 05.04.2018р. (далі по тексту - Договір №2) на строк 12 місяців до 05.04.2019р. із щомісячною виплатою процентів. Проте відповідач в липні прийняв рішення про дострокове розірвання зазначених договорів, про що повідомив позивача листом. Вказані дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки договорами не передбачено дострокове розірвання договорів з ініціативи Банку. Відтак, було порушено умови укладених договорів та право позивача отримувати відсотки за вкладом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» щодо розірвання договору № 055819 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року, розірвання договору № НОМЕР_1 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 - неправомірними. У задоволенні інших вимог відмвлено. Стягнуто з АТ «Агропросперіс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704.80грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що у позовній заяві ОСОБА_1 просить скасувати рішення відповідача про дострокове розірвання договорів, проте не вказує дату та номер оскаржуваного рішення банку та банку невідомо про яке рішення іде мова. Мотивувальна частина рішення суду також має посилання на таке рішення відповідача, проте у рішенні не зазначені дата, номер та зміст рішення відповідача, яке позивач просить скасувати.

Вказує, що подавши заяву про уточнення позовних вимог, позивач фактично відмовилась від заявлених вимог про скасування рішення відповідача про дострокове розірвання договорів, у зв`язку з чим відповідно до положень частини 3 статті 206 ЦПК України суд мав постановити ухвалу про закриття провадження.

Окрім того, зазначає, що в порушення вимог процесуального законодавства, суд прийняв заяву позивача про уточнення позовних вимог, яка по суті є заявою про зміну предмету та підстав позову, після закінчення підготовчого засідання.

Вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про необхідність надання відповідачем доказів, які б свідчили про витребування у позивача відомостей, передбачених ч.ч. 4-6 ст 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки ці обставини є безспірними. Всі необхідні дані для ідентифікації, верифікації та встановлення кінцевих бенефіціарних власників коштів та вигодо одержувачів були надані відповідачу на його вимогу представником Позивача ОСОБА_2 при відкритті останнім рахунків на ім`я позивача та інших його родичів. В Опитувальнику клієнта від 05.04.2018 року позивачем зазначено: прізвище, імя та по-батькові, індивідуальний податковий номер, дата народження, номер телефону, адреса, дані про роботу, дані про представника, що відкриває рахунок, інформація про реєстрацію особи, як підприємця, дані про належність до публічних осіб, інформація про суму щомісячного доходу, інформація про обсяги та джерела надходження коштів та інші дані, що є підтвердженням виконання ч.. 4-6 ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Однак, вже після укладення договорів відповідач дізнався від позивача, що позивач навмисно надав відповідачу неправдиві дані стосовно походження коштів та персональних даних для ідентифікації/верифікації особ, та дані щодо вигодо одержувачів за усіма укладеними договорами.

Крім того, суд не дав належної оцінки правовідносинам представництва при використанні представником позивача довіреності при відкритті рахунку на ім`я позивача.

Зазначає, що банк на підставі ч.1 ст.10 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" прийняв законне рішення.

Висновки суду про необхідність наявності доказів про винні дії позивача, відповідач вважає такими, що не відповідають вимогам Закону, оскільки банк самостійно має право виявляти ризики, аналізувати їх та приймати відповідні рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на законність рішення суду, встановлення судом обставин справи та недоведеність відповідачем правомірності своїх дій.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги позивачка ОСОБА_1 не зявилась, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 05.04.2018р. між позивачем та відповідачем укладено Договір № НОМЕР_1 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 , для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України (п. 1.1. Договору № 1).

Відповідно до п. 2.1.2 Договору № 1банк, зокрема, зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта з перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій.

Клієнт, зокрема, зобов`язується дотримуватись умов укладеного з Банком договору, надати та оформити всі документи, необхідні для відкриття рахунку та проведення операцій за ними, повідомляти про зміну інформації, яка надалась клієнтом при укладанні Договору (п. 2.2 Договору №1).

Банк має право вимагати розірвання Договору у разі відсутності операцій за рахунком протягом року; відмовитись від Договору та закрити рахунок клієнта якщо операції по рахункам клієнта не здійснюються протягом трьох років підряд і на рахунку немає залишку коштів. (пп. 2.3.10., 2.3.11. Договору № 1).

При цьому, Банк має право відмовити в здійсненні фінансової операції/забезпечення розрахункових і касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення Клієнтом чинного законодавства, банківських правил оформлення платіжних документів, у разі виникнення сумнівів у дійсності розрахунково-касових документів та законності проведення операцій, а також у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, яка підлягає фінансовому моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (пп. 2.3.2. Договору № 1).

Відповідно до п.7.2., 7.3. Договору № 1, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до закриття рахунку клієнтом або закриття рахунку відповідно до чинного законодавства України або умов цього договору. Будь-які зміни та доповнення оформлюються письмово за згодою Сторін.

Крім того, 05.04.2019 між сторонами укладено Договір № 055819 банківського вкладу фізичної особи «Класичний», відповідно до умов якого Банк відкриває вкладнику рахунок для обліку строкових коштів № НОМЕР_1 , та приймає на зберігання грошові кошти на строк на 12 місяців з 05.04.2018 по 05.04.2019, на умовах цього Договору (п. 1.1. Договору № 2).

Повернення вкладу здійснюється в день повернення вкладу шляхом переахування на поточний рахунок Вкладника № НОМЕР_1 у Банку (п. 4.1. Договору № 2).

Банк має право відмовити Вкладнику у здійсненні фінансової операції, у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, що підлягає фінансовому моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (пп.2.1.3. Договору № 2).

При цьому, Банк має право вимагати у Вкладника надання відомостей і документів, які необхідні для проведення ідентифікації, а також дають змогу з`ясувати його особу, суть діяльності, фінансовий стан. У разі ненадання Владником необхідних відомостей чи документів або умисного надання неправдивих відомостей про себе, Банк має право відмовити Вкладнику в його обслуговуванні (пп. 2.1.4. Договору № 2).

Клієнт має право, зокрема, оформити довіреність на розпорядження вкладом іншою особою у порядку, згідно з чинним законодавством України (пп. 2.2.3. Договору № 2).

Клієнт зобов`язаний, враховуючи вимоги законодавства України в сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, надати Банку на його письмову вимогу або без такої вимоги письмову інформацію в разі набуття Вкладником статусу національного, іноземного публічного діяча, діяча, що виконує політичні функції в організаціях, особи, що діє від його імені, його близької особи або пов`язаної з ним особи (пп. 2.4.5 Договору № 2).

Банк відповідно до пп. 2.1.3. Договору №2, має право відмовити вкладнику в здійсненні фінансової операції, у випадку встановлення, що така операція містить ознаки операції, що підлягає фінансовому моніторингу відповідно доЗакону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом».

Договір № 2 набуває чинності з дня надходження коштів на рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 6.1. Договору № 2).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем свої зобов`язання за Договором № 1 та № 2 були виконані належним чином, кошти внесені на депозитний рахунок, як це передбачено умовами договорів.

09.07.2018 відповідач листом за вих. № 24-89В повідомив позивача про припинення ділових відносин з позивачем, про розірвання Договорів № 1, № 2 на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».(т. 1 а.с. 49)

З виписки по особовому рахунку позивача з 01.07.2018р. по 11.07.2018р. вбачається, що на рахунок позивача № НОМЕР_1 Банком переведено кошти з призначенням платежу «Дострокове повернення депозиту».

Представник позивача неодноразово звертався до відповідача з вимогою надати відповідне рішення про розірвання договорів № 1 та № 2.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача не відповідають вимогам Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", Закону України «Про банки і банківську діяльність», а відтак порушене право позивача підлягає відновленню.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму ( вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

За загальним правилом, встановленим статтею 651 ЦК України, одностороння відмова від договору допускається лише у випадку, встановленому договором або законом.

За приписами частини другої статі 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка: якщо сума грошових коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, залишилася меншою від мінімального розміру, передбаченого банківськими правилами або договором, якщо така сума не буде відновлена протягом місяця від дня попередження банком про це; у разі відсутності операцій за цим рахунком протягом року, якщо інше не встановлено договором; у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; в інших випадках, встановлених договором або законом.

За статтею 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банки є суб`єктами первинного фінансового мініторінгу, який є сукупністю заходів, які здійснюються суб`єктами фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, що включають проведення державного фінансового моніторингу та первинного фінансового моніторингу (стаття 1 цього закону).

Згідно зістаттею 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта (у тому числі встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені.

Відповідно достатті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції на час виникнення правовідносин) Банкам забороняється: відкривати та вести анонімні (номерні) рахунки; встановлювати кореспондентські відносини з банками-оболонками, а також з банками та іншими фінансовими установами - нерезидентами, що підтримують кореспондентські відносини з банками-оболонками; вступати в договірні відносини (проводити валютно-обмінні фінансові операції, фінансові операції з банківськими металами, з готівкою (готівковими коштами) з клієнтами - юридичними чи фізичними особами: у разі коли виникає сумнів стосовно того, що особа виступає не від власного імені; яких включено до переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції; в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частин 3 та 4статті 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» ідентифікація та верифікація клієнта здійснюється у разі виникнення підозри та у разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта. У цьому разу суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний провести поглиблену перевірку клієнта.

Згідно з частинами 18 та 19 статті 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у разі якщо клієнт (особа) діє як представник іншої особи чи від імені або в інтересах іншої особи, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний згідно з вимогами цієї статті та положеннями інших законів, що регулюють процедуру ідентифікації, ідентифікувати також особу, від імені або за дорученням якої проводиться фінансова операція, а також встановити вигодоодержувача. У разі якщо особа діє як представник клієнта, суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен перевірити на підставі офіційних документів наявність у цієї особи відповідних повноважень, а також здійснити ідентифікацію та верифікацію такої особи.

Підпунктом 4.4 пункту 2 Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого Постановою правління Національного Банку України № 417 від 26 червня 2015 року, визначено порядок та процедури, перелік документів, які повинен розробити банк задля виконання положень цього Закону.

Пунктом 17 Положення передбачено, що Банк зобов`язаний розробити та затвердити такі окремі внутрішні документи з питань фінансового моніторингу, що мають оновлюватися з урахуванням змін до законодавства України та подій, що можуть вплинути на ризики легалізації кримінальних доходів/фінансування тероризму:

1) Правила фінансового моніторингу банку;

2) Програму ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку;

3) Програму(и) здійснення фінансового моніторингу за напрямами діяльності банку в процесі обслуговування клієнтів [розрахункових, касових операцій, вкладних (депозитних) операцій, валютних операцій, операцій з цінними паперами, кредитних операцій тощо].

4) Програму управління комплаєнс-ризиком фінансового моніторингу;

5) Програму навчання та підвищення кваліфікації працівників банку.

При цьому пунктом 23 цього положення, у редакції діючій на час припинення договору передбачено, що Програма ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку має містити серед іншого порядок проведення заходів та обсяг додаткової інформації, необхідної для поглибленої перевірки клієнта (представника клієнта), у тому числі щодо його кінцевого бенефіціарного власника (контролера), якщо:виникли сумніви щодо достовірності чи повноти наданої ним інформації.

Відповідно до підпункту 1 пункту 44 Положення Банк зобов`язаний здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнтів/осіб (представника клієнта) у випадках, передбачених статтею 64 Закону про банки.

Отже, банк у випадку сумнівів щодо достовірності чи повноти наданої клієнтом або представником інформації, сумніву, що особа виступає не від власного ім`я, зобов`язаний провести ідентифікацію та верифікацію представника клієнта та особи, в інтересах якої діє цей представник, або інші заходи фінансового моніторингу. Необхідні у цьому випадку, у відповідності до розділу V Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого Постановою правління Національного Банку України № 417 від 26 червня 2015 року, у порядку установленою Програмою ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку, яка є внутрішнім документом банку (пункт 15 розділу ІІ Положення НБУ).

Таким чином, дії АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» щодо припинення договірних правовідносин із ОСОБА_1 , розірвання договорів банківського вкладу від 5 квітня 2018 року мають, зокрема, відповідати усім вимогам Закону України «Про банки і банківську діяльність», спеціальногоЗакону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положенню про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого Постановою правління Національного Банку України № 417 від 26 червня 2015 року та програмі індентифікації, верифікації та вивчення клієнтів банку, затвердженої банком як внутрішнього документа.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з виникненням сумнівів щодо представництва позивачем іншої особи та належності коштів, АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» зробило висновок про припинення договірних правовідносин із клієнтом, закриття рахунків та розірвання правочинів.

З матеріалів справи убачається, що підставою для прийняття відповідачем рішення про щодо розірвання договору №055820 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05 квітня 2018 року, розірвання договору № НОМЕР_3 банківського рахунку фізичної особи від 05 квітня 2018 року та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , є повідомлення її представника - ОСОБА_2 про належність коштів на рахунках, відкритим ним за довіреностями, особисто йому, а не власникам рахунків.

Разом із тим, обставин, які б свідчили про те, що банком було при цьому дотримано процедур, яківстановлені законодавством та/ або внутрішніми документами банку, судами не встановлено, та у апеляційній скарзі відповідач на такі докази не посилається.

У статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» належним чином не обґрунтувало та не довело правомірність розірвання договорів, укладених із позивачем.

Крім того, АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надало суду належних і допустимих доказів неправомірних дій клієнта - ОСОБА_1 , не довело порушення позивачем вимог законодавства, за наслідками порушення яких було прийнято рішення про припинення договірних правовідносин із клієнтом.

Визнання неправомірними дій АТ «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» щодо розірвання договорів відповідає способам захисту порушеного права позивача, передбаченим законом.

Доводи касаційної скарги про неврахування судом першої інстанціїправового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 910/11471/17 не заслуговують на увагу, оскільки підстави заявлених позовних вимог стосувались порушення визначеного частиною 4 статті 6 Закону №1702-VII для встановлення високого ступеня ризику або критерій ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та необґрунтованості рішення банку щодо встановлення неприйнятного високого ризику, а саме щодо сумнівів відносно реального бенефіціарного власника.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення норм процесуального права у зв`язку з прийняттям судом першої інстанції до розгляду заяви про уточнення позовних вимог після закінчення підготовчого засідання не можуть бути прийняті, як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, у відповідності до положень частини 3 статті 376 ЦПК України.

Відкриття фізичною особою за довіреністю банківських рахунків на ім`я інших осіб само по собі не суперечить чинному законодавству, при цьому банком не доведено неможливості здійснення ідентифікації та /або верифікації клієнта, а також неможливості у разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноти наданої інформації про клієнта провести поглиблену перевірку клієнта.

Твердження відповідача про те, що зазначені вище обставини свідчать про високу ймовірність використання банківської установи для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, що, в свою чергу дає підстави для розірвання договорів, відхиляються колегією суддів, оскільки такі обставини повинні бути банком перевірені в межах своєї компетенції, а ймовірність ризиків ґрунтуватись на результатах аналізу наявної інформації.

Твердження скаржника про те, що банк має право самостійно виявляти ризики, аналізувати їх та приймати рішення, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки таке право банківською установи визначено законом, проте це право не є необмеженим, а може бути реалізовано лише за наявності законних та обґрунтованих підстав.

З огляду на відсутність об`єктивних підстав уважати про те, що ділові стосунки із позивачем створюють небезпеку (загрозу, уразливі місця) використання банківської установи для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідача не відповідають вимогам Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Твердження скаржника про помилкове посилання суду першої інстанції на ст.64 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відхиляються колегією суддів, оскільки цією правовою нормою встановлено обов`язок банківської установи проводити ідентифікацію клієнтів, відтак така норма застосовується до правовідносин сторін у цій справі.

Відповідно достатті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтіми 367, 374, 375, 381-382, 384, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «АГРОПРОСПЕРІС БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Журба С.О.

Голуб С.А.