Провадження № 2/521/3532/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Юраш К.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі позовну заяву ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, АТ КБ «ПриватБанк», про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, АТ КБ «ПриватБанк», про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є рідним братом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та 08.09.2017 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М. була заведена спадкова справа № 244/2017.

До кола спадкоємців входить: ОСОБА_1 , а до спадкового майна входить: частка будинку під АДРЕСА_1 та інше майно.

Як вказує позивач, коли він звернувся до державного нотаріуса П`ятої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, то йому було повідомлено, що на спадкове майно накладений арешт.

Позивач зазначив, що, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.04.2019 року, на майно спадкодавця накладено арешт, відповідно до Постанови Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, серії та номер: В-8/46994224, виданої 13.03.2015 року та Постанови № 50779082, від 07.04.2016 року за виконавчим листом, виданим 19.11.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" грошової суми, в розмірі 15435, 63 гривень.

Позивач зазначив, що наявність арешту порушуює його права як спадкоємця.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд винести рішення, яким зняти арешт зі всього майна, що належить померлому ОСОБА_2 , накладений Постановами державного виконавця № В-8/46994224, від 11.03.2015 та № 50779082, від 07.04.2016 року Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ з Одеській області, за виконавчим листом № 521/13851/14-ц, виданим 19.11.2014 року

Позивач у судове засідання не прибув, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Також, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступне.

Так, у відзиві представник вказав що не є належним відповідачем у справі, а мав бути третьою особою, у зв`язку з чим просив суд закрити провадження по справі відносно неналежного відповідача.

Також, представник вважає, що вимоги позивача щодо зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, необхідно розглядати в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень), а саме звернення до суду зі скаргою, якщо позивач вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі зазначеного, просив суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської Федерації, є рідним братом ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чебоксари, Чуваської Республіки від 26.11.1985 року, актовий запис № 1751 та Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одеси від 21.05.1969 року, актовий запис № 1005. (а.с. 17-18)

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.03.2017 року, актовий запис № 2919. (а.с. 16)

08.09.2017 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М. була заведена спадкова справа № 244/2017.

Згідно до довідки нотаріуса щодо надання відомостей стосовно кола спадкоємців по спадковій справі № 12/02-14/п, від 22.11.2018 року, до кола спадкоємців входить: брат померлого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а до спадкового майна входить: частка будинку під АДРЕСА_1 та інше майно. (а.с. 24)

ОСОБА_2 належала частка будинку на праві власності, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, № 2-1245 від 19.08.2010 року та рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2011 року, справа № 1519/2-404/11, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2018 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2010 року. (а.с. 29-20)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з метою прийняття спадщини після смерті свого брата, у встановлений законом строк, звернувся з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса П`ятої Одеської державної нотаріальної контори.

Проте, йому було повідомлено, що на спадкове майно накладений арешт.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч. 3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, від 02.04.2019 року, на майно спадкодавця накладено арешт, відповідно до Постанови Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, серії та номер: В-8/46994224, виданої 13.03.2015 року та Постанови № 50779082, від 07.04.2016 року за виконавчим листом, виданим 19.11.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси. про стягнення з ОСОБА_2 , на користь АТ КБ "ПриватБанк" грошової суми, в розмірі 15 435, 63 гривень. (а.с. 21-23)

Тобто, матеріалами справи встановлено, що на майно спадкодавця було накладено арешт Постановою, від 13.03.2015 року, Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника, серії та номер: В-8/46994224, виданої та Постановою № 50779082, від 07.04.2016 року за виконавчим листом, виданим 19.11.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ "ПриватБанк" грошової суми, в розмірі 15 435, 63 гривень.

Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви відповідача АТ КБ «Приватбанк» до Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області, вбачається що, станом на 19.04.2019 року заборгованість ОСОБА_2 за вищевказаними виконавчими документами сплачена в повному обсязі та АТ КБ «Приватбанк» просить закінчити виконавчі провадження, як фактично виконані, а також зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_2 . (а.с. 25)

Згідно листа Другого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 20.05.2019 року, виконавче провадження, серії та номер: В-8/46994224, від 13.0.2015 року в рамках якого у 2015 році було накладене обтяження, у вигляді арешту та заборони відчуження на усе майно, належне на праві власності померлому, ОСОБА_2 на сьогоднішній день знищено, оскільки відповідно до "Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями" № 699/30567 від 09.06.2017, а саме п. 2 розділу XI "Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву становить три роки", відповідно надати копії виконавчого провадження неможливо, оскільки у державних виконавців відсутній допуск до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що діяв до введення в дію "Автоматизованої системи виконавчого провадження". (а.с. 27)

Щодо посилання представника відповідача на те, що вимоги позивача щодо зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем в межах виконавчого провадження, необхідно розглядати в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень), суд зазначає про таке.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вимоги позивача ОСОБА_1 що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13.

За ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд, на підставі вищевикладеного, з урахуванням вказаних правових норм, приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , про зняття арешту зі спадкового майна.

Проте, в позовних вимогах до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», слід відмовити.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення до Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Вимог про відшкодування витрат не заявлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 321, 391 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 223, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до відповідача Другого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, АТ КБ «ПриватБанк», про звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Зняти арешт зі всього майна, що належить померлому ОСОБА_2 , накладений Постановами державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ з Одеській області, № В-8/46994224, від 11.03.2015 року та № 50779082, від 07.04.2016 року, за виконавчим листом №521/13851/14-ц, виданим 19.11.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошової суми, в розмірі 15435,63 гривень.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи в апеляційному порядку, шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.В. Мирончук