Ухвала

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 686/14711/18

провадження № 61-5887ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану адвокатом Антонюк Іриною Володимирівною, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання іпотекодержателем і зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову у даній справі, а саме: накласти арешт на нежитлове приміщення, яке складається з трьох жилих кімнат загальною площею 79,5 кв.м., що знаходяться по АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_3

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від

02 липня 2018 року задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про забезпечення позову.

Накладено арешт на нежитлове приміщення, яке складається з трьох жилих кімнат загальною площею 79,5 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1, номер РПВН:23341392, яке належить ОСОБА_3 Копію ухвали для виконання направлено Управлінню державної реєстрації Хмельницької міської ради.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», поданій 14 березня 2019 року до Верховного Суду адвокатом Антонюк І. В., просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року та залишити в силі ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від

02 липня 2018 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною шостою статті 153 ЦПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також інші особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у 3, 6?8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

У пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено можливість звернення з касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції без будь-яких виключень чи обмежень.

Однак оскаржувана постанова апеляційного суду не може бути переглянута у касаційному порядку по суті, оскільки вона прийнята усупереч вимогам ЦПК України, так як, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, апеляційний суд, у силу частини шостої 153 ЦПК України, мав постановити ухвалу, а не приймати постанову.

Разом із тим, оскарження ухвал суду апеляційної інстанції про відмову в забезпеченні позову, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Пункт 8 статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті що термін «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції є помилковим (Рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною 1 статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», подану адвокатом Антонюк Іриною Володимирівною, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року в справі за заявою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання іпотекодержателем і зобов'язання до вчинення дій.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило