Справа№592/2344/19
Провадження №2/592/2086/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Хитрова Б.В., за участю секретаря судового засідання Сахненко О.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.

Представник позивача позовні вимоги мотивує тим, що 05.12.2018 року позивач звільнений з займаної посади згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. При звільнені з нею не був проведений повний розрахунок.

Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але відповідач цього не зробив.

Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 38719,56 грн. (в т.ч. 8477,22 грн. вихідної допомоги код 420) нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 4816,50 грн. до дня подачі позову.

Позивач та його представник, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та заперечення проти позову суду не надав.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та 05.02.2018 року був звільнений з займаної посади згідно ч.3 ст.38 КЗпП України.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі та, з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки.

Відповідно до розрахункових листів, копії яких знаходиться в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі по цеху 003 становить 38719,56 грн. (в т.ч. 8477,22 грн. вихідної допомоги код 420).

Відповідно до ч.1ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до розрахунку, наданого представником позивача в позові, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 4816,50 грн. з розрахунку 25 робочих днів (з 05.12.2018 р. (день звільнення) по 11.02.2019 р. (день подачі позову до суду)) * 192,66 грн. грн. (середньоденна заробітна плата), проти якого відповідач фактично не заперечує не надавши суду як відзив або заперечення на позов, так і документи витребувані судом ухвалою суду.

Згідно зі ст.ст.12-13 та 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч.2 ст.229 ЦПК України, докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що позивач … повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються…

Тому докази не надані сторонами суду першої інстанції не можуть в подальшому подаватись судам інших інстанцій і такі докази не можуть бути покладені в основу їхніх рішень.

Отже, вирішуючи позов у межах заявлених вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 38719,56 грн. (в т.ч. 8477,22 грн. вихідної допомоги) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.12.2018 р. по 11.02.2019 р. в розмірі 4816,50 грн.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 12, 13, 81, 83, 133, 141, 280-282 ЦПК України, ст.ст.116,117 КЗпП України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, код ЄДРПОУ 05747991) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: Сумська область, м. Білопілля, вул.. Ломоносова, 36, РНОКПП НОМЕР_1) нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 38719,56 грн. (в т.ч. 8477,22 грн. вихідної допомоги) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.12.2018 р. по 11.02.2019 р. в розмірі 4816,50 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Б.В. Хитров