КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 363/2202/17

Апеляційне провадження №22-ц/824/11120/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Желепи О.В., Білич І.М.

при секретарі: Макаровій К.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Калініченко Т.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс», треті особи: Головне управління Держпраці у Київській області, Національне агентство з питань запобігання корупції, Адміністрація президента України, про зміни формулювання причин звільнення та стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою Антоненко Надії Валеріївни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»

на рішення Вишгородського районного суду Київської області ухваленого 29 травня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Котлярової І.Ю.,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ТОВ «Комплекс Агромарс» та з урахуванням зменшених позовних вимог просив змінити формулювання причини його звільнення з ТОВ «Комплекс Агромарс» із «звільнено за п.4 ст.40 КЗпП України» на «Звільнено за ч.3 ст.38 КЗпП України та ч.4 ст.6 Закону України «Про охорону праці» та стягнути моральну шкоду.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області ухваленого 29 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Комплекс Агромарс», треті особи: Головне управління Держпраці у Київській області, Національне агентство з питань запобігання корупції, Адміністрація президента України, про зміни формулювання причин звільнення та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Зобов`язано ТОВ «Комплекс Агромарс» змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з ТОВ «Комплекс Агромарс» з «звільнено за п.4 ст.40 КЗпП України» на «Звільнено за ч.3 ст.38 КЗпП України та ч.4 ст.6 Закону України «Про охорону праці».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду, Антоненко Н.В . в інтересах ТОВ «Комплекс Агромарс» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказувала, що позивачем не доведено факт повідомлення відповідача про те, що він є членом професійної Спілки «Побратими» філії Гаврилівський птахівний комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс», а направлення як він стверджує заяви - повідомлення в травні 2017 року, яка датована 17 березня 2017 року, свідчить про її виготовлення заднім числом.

Від позивача та третіх осіб відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно положень частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому, з урахуванням положень ст.372 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з травня 2012 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Комплекс Агромарс».

17 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до голови Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» філії «Гаврилівський птахівничийкомплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» із заявою про прийняття його в члени профспілки (а.с. 7 том 1).

З довідки від 30 березня 2017 року №01/30-03/2017-Д/СК виданої головою Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_2 . вбачається, що з 17 березня 2017 року ОСОБА_1 дійсно є членом названої професійної спілки, згідно одноголосного рішення членів профспілкового комітету про прийняття в члени Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» (а.с. 16, том 1).

Згідно заяви від 10 травня 2017 року ОСОБА_1 просить звільнити його 16 травня 2017 року з роботи з підстав ч.3 ст.38 КЗпП України та з підстав ч.4 ст.6 Закону України «Про охорону праці», разом із заявою позивач направив заяву про перерахування членських внесків до профспілки (а.с. 7, 23 том 1).

Згідно службової записки Начальника автоколони №1 Науменка О.Ф. , ОСОБА_1 був відсутнім на робочому місці (або не з`являється на робочому місці) з 23 січня 2017 року по теперішній час та на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 109 том 1)

19 квітня 2017 року начальником а/к №1 Науменко О.Ф. , механіком автоколони №3 Сидоренко А.С. , начальником а/к №5 Заболотним Ю . Б. складено акт про те, що з 23 квітня 2017 року по час складення акту ОСОБА_1 водій автоколони №1 автотранспортного парку був відсутній на робочому місці (а.с. 110 том 1).

Згідно акту від 20 квітня 2017 року складеного начальником відділу кадрів Ахметовою Л.В. та засвідченого підписами: Інспектора з кадрів Ященко О.С . , Інспектора з кадрів Кравченко С.М., Інспектора з кадрів Ященко Л.С., діловода Галецької В.С. про те, що ОСОБА_1 - водій автоколони №1 автотранспортного парку категорично відмовився надавати пояснення стосовно своєї відсутності на роботі з 23 січня 2017 року по 20 квітня 2017 року (а.с. 117 том 1).

16 травня 2017 року наказом №300к-з ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за прогули без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, що виявився в невиході на роботу з 23 січня 2017 року по дату видачі наказу (а.с. 27 том 1).

При цьому, цього ж дня начальником відділу кадрів Ахметовою Л.В.складено акт, який засвідчений підписами Інспектора з кадрів Ященко О.С. , Інспектора з кадрів Кравченко С.М., Інспектора з кадрів Ященко Л.С., діловода Галецької В.С. про те, що в день реєстрації наказу про звільнення 16 травня 2017 року ОСОБА_1 прийшов до відділу кадрів, прочитав наказ №300к-з від 16 травня 2017 року про своє звільнення за прогули без поважних причин та сказав, що відмовляється його підписувати. Також відмовився від пропозиції отримати трудову книжку та здати магнітну картку перепустку на територію автотранспортного парку.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що в порушень вимог трудового законодавства відповідач не запитав згоди у профспілковому комітеті Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» на звільнення позивача за прогул.

Представник відповідача у суді апеляційної інстанції вказувала, що роботодавцю не було відомо про те, що позивач є членом Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ», а відтак вважав, що відсутня підстава для отримання згоди на звільнення позивача за прогули в профспілці.

Проте апеляційний суд вважає такі твердження сторони відповідача необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника) допускається лише у випадках :

- ліквідації підприємства , установи , організації;

- незадовільного результату випробовування , обумовленого при прийнятті на роботу;

- звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженням на роботу сумісництвом, передбаченим законодавством;

- поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу;

- звільнення працівника , який не є членом первинної профспілкової організації , що діє на підприємстві, в установі, організації ;

- звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації;

- звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установа, організації, його заступників, а також службових осіб митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службових осіб державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами місцевого та регіонального самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян;

- звільнення працівника, який вчинив за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібне) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

- призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду.

Законодавством можуть бути передбачені й інші випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди відповідного виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», встановлено, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає справу по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Як встановлено судом 10 травня 2017 року ОСОБА_1 направив заяву відповідачу в якій просив звільнити його 16 травня 2017 року з роботи з підстав ч.3 ст.38 КЗпП України та з підстав ч.4 ст.6 Закону України «Про охорону праці», разом із заявою позивач направив заяву про перерахування членських внесків до профспілки. Згідно наявного в матеріалах справи копії повідомлення про вручення поштового відправлення вказану кореспонденцію відповідачем отримано 13 травня 2017 року (а.с. 24 том 1).

Так, сторона відповідача посилається на те, що копію вказаної заяви відповідачем отримано лише 17 травня 2017 року. Проте апеляційний суд такі твердження роботодавця не приймає до уваги, оскільки такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи доказами зокрема рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та витягу з офіційного сайту «Укрпошта» (а.с. 24,25 том 1).

У суді апеляційної інстанції представник заявника вказувала, що у ТОВ «Комплекс Агромарс» є єдина профспілка, а саме Незалежна Професійна спілка «ПОБРАТИМИ» ТОВ «Комплекс Агромарс».

Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що 17 березня 2017 рокупро те, що позивач є членом професійної Спілки «Побратими» філії Гаврилівський птахівний комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс», виготовлена «заднім числом», оскільки будь-яких доказів, що підтверджували дану обставину суду не надано.

З урахуванням викладеного апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що звільнення позивача було здійснено без порушення вимог п.4 ст.40 та ст.43-1 КЗпП України, а саме не спростовано доводів того, що ОСОБА_1 був членом Незалежної Професійної спілки «ПОБРАТИМИ» ТОВ «Комплекс Агромарс» з 17 березня 2017 року. При цьому необхідно зауважити, що відповідачем не виконано вимоги трудового законодавства та не запитано згоди у професійній спілці на звільнення ОСОБА_1 за прогули.

Щодо вимог позивача про зміну формулювання причин звільнення із «звільнено за п.4 ст.40 КЗпП України» на «Звільнено за ч.3 ст.38 КЗпП України та ч.4 ст.6 Закону України «Про охорону праці» апеляційний суд вважає зазначити наступне.

Частиною 3 ст.38 КЗпП України визначено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного договору.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про охорону праці» працівник має право розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавства про охорону праці, не додержується умов колективного договору з цих питань. У цьому разі працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного заробітку.

Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав копії судових рішень, якими, на думку позивача, встановлено порушення трудових прав з боку ТОВ «Комплекс Агромарс».

Дослідивши наявні в матеріалах справи судові рішення, а саме: Постанова Вишгородського районного суду Київської області від 10 листопада 2016 року по справі №363/3569/16-ц, Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 12 вересня 2016 року по справі №363/2509/16-ц, Окрему ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року № 363/4137/16-ц, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2018 року № 363/372/17, Постанову Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2018 року у справі № 363/372/17, а також на низку інших доказів апеляційний суд вважає, що позивач мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням до ч.3 ст.38 КЗпП України та ст.6 Закону України «Про охорону праці».

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною відповідача жодним чином не спростовано такі вимоги позивача.

Таким чином, висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржене судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Антоненко Надії Валеріївни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс»- залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя:

Судді: