Справа № 296/5800/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участю секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, загальною площею 17,49 кв.м., жилою площею 12,6 кв.м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 червня 2017 року померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру №9, що розташована в будинку №70 по вул. Східній в м. Житомирі. Вказувала, що ОСОБА_2 за життя склала заповіт, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповідала ОСОБА_1 29 грудня 2017 року гр. ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу її довірительці за довіреністю - ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після смерті її заповідача - ОСОБА_2 на квартиру №9, що розташована в будинку №70 по вул. Східній в м. Житомирі. Однак, постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 29.12.2017 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно, оскільки заявлені права суперечать відомостям про права, які містяться у документі, який є підставою виникнення права власності.

Ухвалою суду від 02.07.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче засідання.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

20 червня 2017 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №2 від 20.06.2017 року (а.с.6).

Згідно заповіту від 18.02.2005 року, посвідченого нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого у реєстрі за № 209, ОСОБА_2 все своє майно, яке на день смерті належало їй, у тому числі належну частину квартири №9, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Східній, 70 заповіла ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №36543 від 14.08.2000 р., квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 В спільному користуванні кв. 6,7,8,9,10 знаходяться коридор, кухня, туалет, комора. Загальна площа квартири становить 17,49 кв.м. (а.с.7).

Як вбачається з довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №7899 від 19.12.2017 року, 19/100 ід.ч. нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею згідно правового документу 17,49 кв.м. зареєстровано за громадянкою ОСОБА_2 на підставі свідоцтва №36543 про право власності на житло виданого відділом приватизації державного житлового фонду 14.08.2000 року (а.с.9).

Згідно листа в.о. начальника управління житлового господарства Житомирської міської ради ОСОБА_6 від 26.04.2018 року адвокату було повідомлено, що ОСОБА_2 була вселена на жилу площу 12, 6 кв.м. однокімнатної квартири АДРЕСА_4, згідно обмінного ордеру №73 від 24.03.1977 року. В технічному паспорті станом на 29.06.2000 року в примітці відображено, що в спільному користуванні квартир 6,7,8,9,10 знаходиться приміщення кухні, коридору, комори, туалет. У свідоцтві було відображено 19% від приміщень спільного користування, загальна площа 17, 49 кв.м.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 29.12.2017 гр. ОСОБА_3, яка діяла в інтересах ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №9, що розташована по вул. Східній в м.Житомирі, після смерті 20.06.2017 року спадкодавця за заповітом ОСОБА_2, у звязку з тим, що документи, наявні в спадковій справі не дають змоги встановити відповідність заявлених вимог документам, що їх посвідчують і свідчать про наявність спору про право (а.с.15).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзацах 2,3 п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Враховуючи той факт що позивач дійсно є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 та прийняла спадщину в порядку і в строки передбачені ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, з огляду на неможливість іншим чином оформити право власності на квартиру АДРЕСА_5, а виникнення у спадкодавця права власності на майно підтверджено відповідними документами, та у звязку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про спадщину, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом права власності на квартиру є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2-5, 89, 200, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 17,49 кв.м., жилою площею 12,6 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Cуддя О. П. Сингаївський