ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/1111/19

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1208/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді - Губар В.С.,

суддів: Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

місце ухвалення судового рішення - м. Ніжин Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення - 05 липня 2019 року

УСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 38188 грн. 37 коп заборгованості за кредитним договором №158800677 від 16 липня 2015 року, з яких: 17439 грн.75 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 2 грн. 23 коп. - заборгованість за відсотками, 10308 грн. 39 коп. -заборгованість з плати за управління кредитом, 10438 грн.- заборгованість по пені.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16 липня 2015 року ОСОБА_1 подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших фінансових послуг та заяву №158800677 від 16 липня 2015 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердила згоду, що дана заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг становить кредитний договір між ТОВ «ФК«ЦФР» та відповідачем, як позичальником, відповідно до якого отримала кредитний договір та погодилася отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів ТОВ «ФК«ЦФР».

30 липня 2018 року між ТОВ «ФК«ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір про відступлення права вимоги №20180730, відповідно до якого позивач набув права вимоги по вказаному кредитному договору.

ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту, яку просить позивач стягнути.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №158800677 від 16 липня 2015 року у розмірі: 17439 грн.75 коп. заборгованості за основною сумою боргу, 02 грн. 23 коп. заборгованості за процентами, 10438 грн. пені, а всього стягнуто 27879 (двадцять сім тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн. 98 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильне дослідження та оцінка доказів.

ОСОБА_1 стверджує, що кредитний договір № 158800677 від 16 липня 2015 року на умовах, викладених позивачем, вона не отримувала і не підписувала. Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» вона також не отримувала і не підписувала та з цими умовами не ознайомлена. Окрім Умов, визначених у п. 2 заяви № 158800677 від 16 липня 2015 року на отримання кредиту від ТОВ`ФК`ЦПР», з іншими Умовами її ніхто не знайомив.

Посилаючись на ч. 1 ст. 516 ЦК України, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, чи мав право первісний кредитор відступати право вимоги новому кредитору без згоди боржника. Про відступлення прав вимоги їй стало відомо лише після отримання позовної заяви 29 березня 2019 року.

ОСОБА_1 вважає, що кредит наданий на 24 місяці і граничні терміни щомісячного виконання зобов`язання визначені графіком платежів. Наголошує, що при вирішенні спору суд мав за її заявою застосувати позовну давність.

Вказує, що загальна сума сплачених коштів (нарахувань) з дня надання кредиту - 16 липня 2015 року по 14 липня 2017 року склала 12184,35 грн., що відповідає наданій ТОВ «ФК «ЦФР» довідці та була списана ТОВ «ФК «ЦФР», а відповідно до графіку платежів загальна сума до повернення по щомісячним платежам за 729 днів складає 33403,92 грн. Вимогу про стягнення заборгованості в сумі 38188,37 грн. вважає недоведеною і необґрунтованою. Наголошує, що розмір стягнення не може бути більшим загальної суми до повернення.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2019 року - залишити без змін, посилаючись, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення є законним і обґрунтованим та ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 16 липня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 158800677 шляхом підписання заяви на отримання кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР" та заяви від 16.07.2015 року про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР".

Згідно кредитному договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20876 грн. строком на 24 місяці, зі сплатою 2,5% щомісячних процентів від суми кредиту, 0,01 % річних відсотків від суми боргу за договором та 0, 3 % щоденної пені від загальної суми прострочення, що зафіксовано у заяві на отримання кредиту. Разом із заявою на отримання кредиту ОСОБА_1 підписала графік платежів з 16 липня 2015 року по 14 липня 2017 року. У цьому графіку встановлено дати щомісячних платежів, кількість днів користування кредитом, розмір загальних щомісячних платежів, розмір щомісячних процентів та розміри річних процентів. (а.с. 6-7).

Отже, ОСОБА_1 усвідомлено висловила свою згоду на отримання кредитних коштів у розмірі 20876,00 грн., сплату щомісячних та річних процентів у визначеному кредитором розмірі та погодилась на сплату щоденної пені у разі прострочення боргу, що відображено у заяві на отримання кредиту.

З 20876,00 грн. 3876,00 грн. за згодою позичальника за договором страхування отримала страхова компанія «ТАС». ОСОБА_1 за рахунок кредиту від 16 липня 2015 року отримала 17000,00, що підтверджується копією платіжного доручення №162421532 від 16 липня 2015 року (а.с. 11).

На спростування вказаних обставин відповідачем не надано доказів суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду. Також не надано належних і допустимих документальних доказів про визнання кредитного договору недійсним.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що за договором про відступлення права вимоги №20180730 від 30 липня 2018 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", право вимоги по вищезазначеному кредитному договору відступлене на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (а.с. 21-23).

З виписки з Реєстру боржників від 30 липня 2018 року убачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в силу приписів ст. 514 ЦК України набуло прав кредитора по кредитному договору № 158800677 від 16 липня 2015 року, укладеного з ОСОБА_1 (а.с. 24).

З матеріалів справи убачається, що 07 серпня 2018 року ТОВ «ФК ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направили відповідачу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права грошової вимоги, заміну кредитора, розмір заборгованості за кредитним договором та реквізити, за якими необхідно перераховувати заборгованість (а.с. 19-20).

Проте, в матеріалах справи відсутні документальні докази, які б підтвердили, що ОСОБА_1 вказані повідомлення отримала.

За умовами п. 6.2.3 договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30 липня 2018 року права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості.

Пунктом 6.2.4 зазначеного договору передбачено, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників.

ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 30 липня 2018 року нарахована заборгованість у сумі 38188,37 грн., з яких 17439 грн.75 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 2 грн. 23 коп. - заборгованість за відсотками, 10308 грн. 39 коп.- заборгованість по сплаті за управління кредитом, 10438 грн.- заборгованість за пенею, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 18).

Відповідно до довідки ТОВ "ФК" "ЦФР" від 31 жовтня 2018 року, за період з 13.08.2015 року по 27.04.2017 року на погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 було сплачено 12184 грн.35 коп. (а.с. 16).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на підставі ст. 1049 ЦПК України підлягає стягненню в сумі 27879 грн. 98 коп., та складається із заборгованості за основною сумою боргу - 17439 грн. 75 коп., заборгованості за процентами - 02 грн. 23 коп., пені - 10438 грн.

Проте, погодитись повністю з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на вказані норми матеріального права, апеляційний суд визнає, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 16 липня 2015 року укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти, які зобов`язалась повернути кредиторові, а отже сторони перебували у договірних правовідносинах, які врегульовані ст.ст.526,599,629,1046,1054 ЦК України.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, суд прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 посилалась, що повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вона не отримувала та кредитний договір з ТОВ «ФК «ЦФР» не укладала, з умовами отримання кредиту ознайомлена не була і ніяких умов отримання кредиту не підписувала.

Апеляційний суд враховує, що Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», на які посилається ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим кредитор має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі документальні докази, що ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору була ознайомлена саме з тими Умовами отримання кредитів та інших послуг, які наявні на а.с.14-15 цієї справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що факт укладення кредитного договору з відповідачем шляхом отримання позичальником коштів у сумі 17000 грн., є доведеним. На спростування зазначених обставин відповідачем не надано доказів суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

На переконання апеляційного суду, позивачем подано достатньо доказів на підтвердження виникнення кредитних правовідносин між сторонами та отримання відповідачем кредиту, про що свідчить заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 16.07.2015 року, яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором, довідкою ТОВ «ФК «ЦФР» від 31.10.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувавалася грошима та частково сплачувала заборгованість.

Вказані обставини відповідачем у апеляційному суді не спростовані.

Вирішуючи спір, апеляційний суд приходить до висновку, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 158800677 від 16.07.2015 року, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за основною сумою боргу - 17439,75 грн. та заборгованість за процентами - 02,23 грн.

Відповідачем належних і допустимих доказів на спростування заборгованості з повернення кредиту суду надано не було.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною першою статті 551 ЦК України передбачено, що у разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 3818,37 грн. та складається із заборгованості за основною сумою боргу- 17439,75 грн.; заборгованості за відсотками - 2.23 грн. ; пені -10438 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості сплачено 12184,35 грн. Заборгованість по тілу кредиту становить 17439,75 грн. Тому розмір нарахованої пені, який складає 60% від заборгованості за тілом кредиту, апеляційний суд вважає завищеним і несправедливим та на підставі ст. 551 ЦК України приходить до висновку за доцільне зменшити нараховану позивачем суму пені з 10438 грн. до 5219 грн.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає зміні із зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню - з 10438 грн. до 5219 грн.

Твердження апелянта про її не повідомлення щодо відступлення права вимоги і укладення договору відступлення права вимоги за її кредитним договором не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за умовами п.6.2.4. договору відступлення права вимоги здійснюється без згоди боржників, що не суперечить ч.1 ст.516 ЦК України.

Доводи скарги щодо недоведеності факту переходу всіх прав кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються чинним договором відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 р та реєстром боржників від 30 липня 2018 року Зокрема, п. 6.2.3. Договору визначено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно їх заборгованості. Доказів недійсності цих документів ОСОБА_1 не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо спливу строків позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором ОСОБА_1 здійснила 27 квітня 2017 року, а позивач звернувся до суду 12 березня 2019 року, тобто в межах позовної давності, що відповідає вимогам ст.257 ЦК України.

З огляду на сукупність обставин справи, інші доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, є необґрунтованими та не впливають на вирішення спору по суті.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року було зупинено на час апеляційного провадження дію оскаржуваного рішення, однак враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 частково задоволена і рішення суду першої інстанції змінено, виконання рішення Ніжинського міськрайонного Чернігівської області від 05 липня 2019 року підлягає поновленню в частині, що залишена апеляційним судом без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2019 року змінити, зменшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пені за кредитним договором № 158800677 від 16 липня 2015 року з 10438 (десяти тисяч чотириста тридцяти восьми) грн. до 5219 (п`яти тисяч двісті дев`ятнадцяти) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін та поновити дію рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: