ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3243/19 Справа № 2-43/2000 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року

у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, заінтересовані особи: ОСОБА_1, Товариство з обмеженою відповідальністю "Резерв-М", Новокодацький ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Не погодившись з ухвалою суду, ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати та задовольнити вимоги заявника про поновлення пропущеного для пред'явлення до виконання виконавчого листа та провидачу дублікату виконавчого листа в справі № 2-43/2000.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 25.05.2012 року було відкрито виконавче провадження № 32753788 щодо виконання виконавчого листа №2-43/2000, виданого 17.02.2012 року, однак 21.05.2018 року банк був повідомлений про те, що зазначений виконавчий лист не перебуває на виконанні Новокодацького ВДВС м.Дніпра, тому існують підстави вважати, що виконавчий лист втрачено.

Новокодацький ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує рішення суду першої інстанції та просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що Ленінським районним судом м.Дніпропетровська 15 грудня 2000 року ухвалено рішення по цивільній справі за позовом прокурора жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах ВАТ «Державний Ощадний Банк України» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Резерв-М» про стягнення заборгованості, відповідно до якого стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Резерв-М» на користь ВАТ «Державний Ощадний Банк України» заборгованість по кредитному договору, процентам за користування та пені у розмірі тридцять чотири тисячі вісімсот тридцять сім грн. 01 коп. та на користь держави держмито в розмірі триста сорок вісім грн. 37 коп. (а.с.1-3).

Із наданих матеріалів вбачається, що позивачу було видано виконавчий лист, але у зв'язку із його втратою було видано дублікат виконавчого листа, про що постановлено ухвалу Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 12 січня 2012 року (а.с.10).

Дублікат виконавчого листа №2-43/2000 від 15.12.2000 року було видано 17.02.2012 року (а.с.16).

25 травня 2012 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Моренко К.С. відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с.15).

12 вересня 2012 року виконавче провадження було зупинене у зв'язку з розшуком майна боржника (а.с.17).

Згідно листу Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 21 травня 2018 року на виконанні у відділі не перебуває виконавчого листа із примусового виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2000 року (а.с.23).

19 червня 2018 року ПАТ "Ощадбанк" звернувся з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, посилаючись на його втрату.

Відповідно до Розділу XIII ч. 1 п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Так, згідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред'явлення до виконання, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що заявником не надано доказів втрати виконавчого листа та не зазначено поважних причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист було втрачено, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дублікат виконавчого листа № 2-43/2000 від 15.12.2000 року вже видавався ПАТ "Ощадбанк", а відомостей про те, що його було повернуто заявнику або те, що виконавче провадження закінчено матеріали справи не містять.

Право заявника на отримання дублікату виконавчого документу не може вважатися необмеженим. Звертаючись вдруге з заявою про отримання дублікату виконавчого листа для виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2000 року, заявником не прийнято до уваги, що національним законом встановлено обмеження строком, із спливом якого стягувач позбавляється права вимагати процедури примусового виконання судового рішення.

Встановивши строк пред'явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Однак підтверджень таких обставин матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова