Справа № 524/8165/18
Провадження № 2/524/554/19
15 березня 2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулась до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом, в якому просила суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком 98 по вул.Василя Симоненка в м.Кременчуці Полтавської області.
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона є власником будинку 98 по вул.Василя Симоненка в м.Кременчуці Полтавської області. У даному будинку зареєстровані її онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які з 2014 року не проживають за місцем реєстрації. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука їх мати, ОСОБА_2, було визнано такою, що втратила право користування будинком 98 по вул.Василя Симоненка в м.Кременчуці. На даний час ОСОБА_2 разом із дітьми проживає за адресою м.Кременчук, просп.Свободи, 83/1, кв.52. Реєстрація онуків в належному їй будинку створює для неї перешкоди, які полягають у сплаті вартості комунальних послуг.
Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву, заяв чи клопотань до суду не надіслав.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку 98 по вул.Василя Симоненка в м.Кременчуці Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5.
У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_1 Данііл та ОСОБА_4, які є онуками позивача, що підтверджується довідкою відділу ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради.
Рішенням Автозаводського районного суд м.Кременчука від 23.01.2018 по справі №524/5367/17 ОСОБА_2 було визнано такою, що втратила право користування будинком 98 по вул.Василя Симоненка в м.Кременчуці.

Вказаним судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_2 фактично проживає у своїх батьків за адресою: м.Кременчук, просп.Свободи. 83/1, кв.52.

Крім того, факт проживання ОСОБА_2 Данііла та ОСОБА_4 разом із матірю за адресою: м.Кременчук, просп.Свободи. 83/1, кв.52, підтверджується відповіддю за підписом заступника міського голови від 19.09.2016 №01-26/1736

ОСОБА_6

Частиною 1 ст. 29 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 310 ЦК України визначено, що фізична особа має право на місце проживання, на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним власником житла або законом.

Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника квартири (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника жилого квартири (квартири), які проживають разом з ним у квартири (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Стаття 8 Конвенції стосується прав особливої важливості для особистості людини, її самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (див., mutatis mutandis, рішення від 27 травня 2004 року у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» («Connors v. the United Kingdom»), заява № 66746/01, § 82).

Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, - чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».

Формулювання «згідно із законом» не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (див., mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», § 43).

ОЦІНКА СУДУ

Суд приймає до уваги те, що фактично онуки позивача тривалий час не проживають за місцем реєстрації. Наявними в матеріалах справи документами підтверджується те, що ОСОБА_4 Данііл та ОСОБА_4 проживають разом із матірю. Тобто , на даний час діти забезпечені житлом.

Також суд приймає до уваги те, що реєстрація ОСОБА_4 Данііла та ОСОБА_4 створює перешкоди для власника будинку, викликані необхідністю сплачувати вартість комунальних послуг з урахуванням їх реєстрації, а також неможливістю вільного володіння та розпорядження майном.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Таким чином, суд визнає ОСОБА_1 Данііла та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування будинком 98 по вул.Василя Симоненка в м.Кременчуці Полтавської області.

З відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, які складаються із судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 200, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим будинком 98 по вул.Василя Симоненка в м.Кременчуці Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: м.Кременчук, просп.Свободи. 83/1, кв.52 на корись ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 судові витрати в сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць