Постанова

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 263/11267/15-ц

провадження № 61-29131св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

треті особи: Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ України, Регіональний сервісний центр в Хмельницькій області Міністерства внутрішніх справ України, Регіональний сервісний центр в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2017 року у складі судді Пантелєєва Д. Г. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Гаврилової Г. Л., Пономарьової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - Регіональний сервісний центр в Донецькій області Міністерства внутрішніх справ України, Регіональний сервісний центр в Хмельницькій області Міністерства внутрішніх справ України, Регіональний сервісний центр в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України, про визнання недійсною та скасування реєстрації транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб, витребування транспортного засобу з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходився у користуванні її сина ОСОБА_8 24 листопада 2014 року зазначений автомобіль викрадений із підземної стоянки у м. Донецьк, у зв'язку із чим у липні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до чергової частини Жовтневого районного відділу Маріупольського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Жовтневий РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області) із заявою про викрадення автомобіля. За цим фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002881 за попередньою кваліфікацією частиною третьою статті 289 Кримінального кодексу України. У ході досудового розслідування встановлено, що викрадений автомобіль 06 червня 2015 року у Центрі Державної автомобільної інспекції № 1405 м. Маріуполя від її імені за підробленими документами переоформлений на ОСОБА_7 12 червня 2015 року у Центрі Державної автомобільної інспекції № 5101 м. Одеси автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, переоформлений на ОСОБА_6, а 18 червня 2015 року у Центрі Державної автомобільної інспекції № 6801 м. Хмельницького - на ОСОБА_5, якому видано державний номерний знак НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6.

Із урахування уточнених позовних вимог, посилаючись на положення статей 321, 387, 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просила суд визнати недійсними та скасувати всі перереєстрації транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, визнати за нею право власності на автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, витребувавши його з чужого незаконного володіння.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_10 підтримала позовні вимоги лише щодо визнання недійсною та скасування реєстрації автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на ім'я ОСОБА_7, визнання за ОСОБА_4 права власності на автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та витребування автомобіля з чужого незаконного володіння у ОСОБА_5

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 10 березня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсною та скасовано реєстрацію на ім'я ОСОБА_7 автомобіля «Volkswagen Passat», 2012 року випуску, сірого кольору, об'єм двигуна 1798 куб. см, шасі (кузов) № НОМЕР_4, проведену 05 червня 2015 року центром Державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Маріуполь № 1405. Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль «Volkswagen Passat», 2012 року випуску, сірого кольору, об'єм двигуна 1798 куб. см, шасі (кузов) № НОМЕР_4. Витребувано на користь ОСОБА_4 з чужого незаконного володіння у ОСОБА_5 автомобіль «Volkswagen Passat», 2012 року випуску, сірого кольору, об'єм двигуна 1798 куб. см, шасі (кузов) № НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль був викрадений у особи, якій позивач добровільно передала його, перереєстрація автомобіля на іншу особу проведена за підробленими документами, що є підставою для визнання правочину від 05 червня 2015 року недійсним. Автомобіль вибув із власності позивача поза її волею, тому вона має право на його витребування від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 10 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки встановлено факти протиправного заволодіння транспортним засобом позивача та укладення правочинів на інших осіб всупереч вимогам законодавства України.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу рішення Приморського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 10 березня 2017 року та ухвалуАпеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди при вирішенню спору посилалися на матеріали кримінального провадження, які є неналежними доказами у справі. Копії матеріалів кримінального провадження, які долучені до справи, не посвідчені належним чином. Кримінальне провадження є незакінченим, не встановлено жодного підозрюваного, факт викрадення автомобіля позивача є недоведеним. Задовольняючи вимогу позивача про витребування майна з чужого незаконного володіння, суди не взяли до уваги те, що автомобіль знаходиться у довіреної особи позивача - ОСОБА_9

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано цивільну справу та надано строк на подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню із таких підстав.

Встановлені судами обставини

Судами встановлено, автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, належав ОСОБА_11 відповідно до свідоцтва про право на спадщину.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002881 вбачається, що ОСОБА_9 звернувся до чергової частини Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області із заявою про незаконне заволодіння невстановленою особою автомобілем «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яке мало місце 24 листопада 2014 року на території міста Донецька.

Згідно з відповіді центру надання послуг, пов'язаних із використанням автотранспортних засобівз обслуговування Володарського та Першотравневого районів при Управлінні Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в Донецькій області вбачається, що відносно автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вчинялися такі правочини:

- 05 червня 2015 року у Центрі державної автомобільної інспекції (далі - ДАІ) № 1405 м. Маріуполя проведено перереєстрація транспортного засобу «Volkswagen Passat» на нового власника за довідкою-рахунком, державний номер НОМЕР_3, свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_7 за ОСОБА_7, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

- 12 червня 2015 року у Центрі ДАІ № 5101 м. Одеси проведено перереєстрація транспортного засобу «Volkswagen Passat» на нового власника за довідкою-рахунком, державний номер НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 за ОСОБА_6, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1;

- 12 червня 2015 року у Центрі ДАІ № 5101 м. Одеси транспортний засіб «Volkswagen Passat» знятий з обліку для реалізації, транзитні номери НОМЕР_9, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8;

- 18 червня 2015 року у Центрі ДАІ № 6801 м. Хмельницького проведено реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Passat», придбаного в торгівельній організації, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6, за ОСОБА_5, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, кінцевим власником автомобіля «Volkswagen Passat» є ОСОБА_5

Згідно з висновком експерта від 10 вересня 2015 року № 1199 бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_10, на автомобіль «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, виданий 07 травня 2014 року Центром ДАІ № 1403 на ім'я ОСОБА_4, за якістю відображення захисної сітки та реквізитів виготовлювача бланка не відповідає вимогам підприємства, яке здійснює офіційний випуск документів такого зразка в Україні. Наданий на дослідження бланк виготовлено за допомогою копіювально-множильної техніки.

За фактом самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення за результатами перевірки у порядку нагляду до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2015 року за № 0000081 внесено відомості про вчинення кримінального злочину за ознаками частини четвертої статті 358 Кримінального кодексу України щодо невстановлених осіб.

З висновку експертного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 27 травня 2015 року № 16/311/172, наданого ОСОБА_7 до Центру ДАІ 1405 м. Маріуполя вбачається, що номер кузова НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_5, наданого на дослідження транспортного засобу «Volkswagen Passat», не змінювалися; бланк наданого на дослідження документа «Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу», серія НОМЕР_10, відповідає бланкам, які є в офіційному обігу.

Із відповідей від 29 грудня 2016 року № 19/116-22335, від 10 січня 2017 року № 19/116-338 вбачається, що Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром висновок від 27 травня 2015 року № 16/311/172 не видавався.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою ? третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

За правилом статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини першої статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Встановивши, що позивач є власником автомобіля «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вказаний автомобіль був викрадений у особи, якій позивач добровільно передала майно, тобто вибув із власності позивача не з її волі, право власності позивача на автомобіль заперечується іншими особами, суд першої інстанції, із яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що позивач має право на витребування автомобіль від добросовісного набувача на підставі положень статті 388 ЦК України, а її порушене право підлягає відновленню шляхом визнання права власності за нею на автомобіль.

Задовольняючи позов у частині визнання недійсною та скасування реєстрації автомобіля «Volkswagen Passat» на ім'я ОСОБА_7, проведеної 05 червня 2015 року, суди попередніх інстанції обґрунтовано виходили із того, що вказаний правочин вчинений із порушенням вимог статей 203, 215 ЦК України, оскільки встановлено факти протиправного заволодіння транспортним засобом позивача та укладення правочинів на інших осіб всупереч вимогам законодавства України.

Колегія суддів відкидає доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем і не знав, що особа, у якої він придбав спірний автомобіль, на мала права її відчужувати, оскільки суди правильно застосували до спірних правовідносин положення частини першої статті 388 ЦК України, якою передбачено, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача, якщо таке майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.

Наведені у касаційній скарзі доводи про те, що суди при вирішенню спору посилалися на неналежні докази, не взяли до уваги те, що автомобіль знаходиться у довіреної особи позивача - ОСОБА_9, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередньої інстанції ? без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

В. А. Стрільчук