печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

за участю: представник позивачів - ОСОБА_2,

представника відповідача - Пати С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що 26 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Кредипромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір поруки № 41/14/П14/07-СП, а також 11 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Кредипромбанк» було укладено аналогічний договір поруки № 41/14/П14.2/07-СП, згідно з п. 1.1. яких поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язання боржника ОСОБА_6 по кредитному договору № 41/14/07-СП.

Вважаючи, що вказані договори поруки є припиненими, оскільки банком не було узгоджено з поручителями умов кредитного договору, які було змінені згідно з додатковими угодами до вказаного договору кредиту з якими банк поручителів не ознайомив, а тому на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, позивачі просили суд визнати припиненими зобов'язання за договорами поруки від 26 квітня 2007 року та 11 липня 2007 року.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального Кодексу України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року відкрито провадження, а розгляд даної справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, сторонам роз'яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи.

У своїх відзивах на позовну заяву представники відповідача посилаються на те, що позивачі були обізнані з умовами договорів кредиту, поруки та додаткових угод до них, звернулись до суду із пропуском строку позовної давності, а позовна заява є такою, що направлена на переоцінку доказів та затягування виконання рішення суду про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору, а тому просили застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти доводів, викладених у відзивах на позов представник позивачів у своїй відповіді на відзиви зазначила, що при розгляді цивільної справи про солідарне стягнення заборгованості по кредитному договору питання щодо припинення поруки стосовно позивачів не було предметом розгляду, а даний позов не є таким, що оспорює факти, встановлені рішенням суду та не спрямований на переоцінку доказів, встановлених цим рішенням, а також посилається на те, що з поручителями не було узгоджено умов кредитного договору, що були змінені додатковими угодами до зазначеного договору.

Ухвалою суду від 30 липня 2018 року визначено підготовку справи до судового розгляду завершеною, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Заслухавши представника позивачів, яка позов підтримала та просила задовольнити та вислухавши доводи представника відповідача, яка проти задоволення позову заперечувала, розглянувши подані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

26 квітня 2007 року між ВАТ «Кредипромбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 41/14/07-СП (а.с. 8-10).

Відповідно до п. 1 ч. 2 якого Банк надає Позичальнику Кредит у сумі кредиту та валюті кредиту, визначених в частині № 1 цього Договору, а Позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, які визначені в цьому Договорі.

Пунктом 2 ч. 1 Кредитного договору встановлено, що Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах: сума кредиту - 120 000, 00 дол. США; цільове використання - на споживчі цілі, термін остаточного погашення кредиту - 26 квітня 2015 року.

Згідно з п. 5 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку проценти. Процентна ставка (П річних) є перемінною, визначається п. 3 ч. 1 цього Договору та розраховується за формулою: П річних = ПС + ФП, де ПС - перемінна ставка, визначена п. 3 ч. 1 цього Договору; ФП - фіксована процента ставка, визначена п. 3 ч. 1 цього Договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 зазначеного Кредитного договору, процентна ставка = перемінна процентна ставка (процентна ставка, що дорівнює процентній ставці встановленій Банком за депозитними вкладами фізичних осіб сумою більше ніж 20 000 дол. США зі строком розміщення таких депозитних вкладів 12 місяців, зі щомісячною виплатою процентів за такими депозитними вкладами, без права поповнення таких депозитних вкладів та без пільгових умов дострокового повернення коштів за такими депозитними вкладами. Перемінна процентна ставка на дату укладення Кредитного договору складає 11,00 % річних та коригується 1 березня та 1 вересня кожного року протягом строку дії цього Договору, виходячи з розміру процентних ставок за депозитними вкладами фізичних осіб, встановлених Банком на ці дати. Сторони шляхом підписання цього договору висловлюють свою згоду щодо такої зміни перемінної процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без укладення будь-яких додаткових угод до цього договору + фіксована процентна ставка (2,83 %).

Разом із цим, між ВАТ «Кредипромбанк» та ОСОБА_6 до вказаного Кредитного договору було укладено три додаткові угоди, які збільшували розмір кредиту та змінювали процентну ставку.

Зокрема, Додатковою угодою № 1 від 11 липня 2007 року суму кредиту було збільшено на 30 000, 00 дол. США (а.с. 11).

Додатковою угодою № 2 від 11 жовтня 2007 року розмір кредиту було збільшено на 48 000, 00 дол. США (а.с. 12).

При цьому відповідно п. 3 ч. 1 Кредитного договору умову договору щодо перемінної ставки сторонами залишено без змін (Перемінна процентна ставка на дату укладення Кредитного договору складає 11,00 % річних та коригується 1 березня та 1 вересня кожного року протягом строку дії цього Договору, виходячи з розміру процентних ставок за депозитними вкладами фізичних осіб, встановлених Банком на ці дати. Сторони шляхом підписання цього договору висловлюють свою згоду щодо такої зміни перемінної процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без укладання будь-яких додаткових угод до цього договору).

Додатковою угодою № 3 від 07 жовтня 2008 року сторонами було погоджено наступне: процентна ставка за кредитом на споживчі цілі відповідно до п. 2.1 Кредитного договору дорівнює 15,83 % річних в доларах США (а.с. 13).

Поряд із цим, вбачається, що виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором забезпечувалось, укладеним 26 квітня 2007 року між ВАТ «Кредипромбанк» та ОСОБА_4 договором поруки № 41/14/П14/07-СП (а.с. 14-15).

Згідно з п. 1.1., 1.2. зазначеного Договору поруки № 41/14/П14/07-СП, Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_6 за Кредитним договором. Поручитель ознайомлений з умовами Кредитного договору: сума кредиту - 120 000, 00 дол. США; процентна ставка за користування кредитними коштами складається з перемінної процентної ставки, що на дату укладення Кредитного договору складає 11,00 % річних та коригується 1 березня та 1 вересня кожного року протягом строку дії Кредитного договору згідно з умовами Кредитного договору та фіксованої ставки в розмірі 2,83 % річних.

Згідно з п. 3.1., 3.4. зазначеного Договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення Позичальником та / або Поручителем заборгованості за Кредитним договором. Строк позовної давності за цим Договором встановлюється в межах трьох років.

11 липня 2007 року, 11 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 було укладено Додаткові угоди № 1, 2 до Договору поруки, з якого вбачається, що останній ознайомлений з умовами Кредитного договору та змістами додаткових угод до нього, зокрема із сумою кредиту - 198 000,00 дол. США, у якому також, повторно наведено умови нарахування процентної ставки: «процентна ставка за користування кредитними коштами складається з перемінної процентної ставки, що на дату укладення Кредитного договору складає 11,00 % річних та коригується 1 березня та 1 вересня кожного року протягом строку дії Кредитного договору згідно з умовами Кредитного договору та фіксованої ставки в розмірі 2,83 % річних». (а.с. 16-17).

Також, вбачається, що виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором забезпечувалось, укладеним 11 липня 2007 року між ВАТ «Кредипромбанк» та ОСОБА_5 договором поруки № 41/14/П14.2/07-СП (а.с. 18-19).

Згідно з п. 1.2. вказаного договору поруки Поручитель ознайомлений із умовами Кредитного договору, в тому числі із процентною ставкою за користування кредитними коштами, яка складається: «із перемінної процентної ставки, що на дату укладення Кредитного договору складає 11,00 % річних та коригується 1 березня та 1 вересня кожного року протягом строку дії Кредитного договору згідно з умовами Кредитного договору та фіксованої ставки в розмірі 2,83 % річних».

Відповідно до п. 3.1., 3.4. зазначеного Договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного погашення Позичальником та / або Поручителем заборгованості за Кредитним договором. Строк позовної давності за цим Договором встановлюється в межах трьох років.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредипромбанк», який є правонаступником ВАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором № 41/14/07-СП.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, що передбачає ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1539цс17.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, доводи позивачів щодо того, що розмір процентної ставки (який на момент укладення Кредитного договору складав 13,83 % річних, а відповідно до Додаткової угоди № 3 до Кредитного договору склав 15,83 % річних), був збільшений (на 2 %) без їхньої згоди, а тому зобов'язання за договорами поруки є припиненими відповідно до ст. 559 ЦК України є необґрунтованими.

Стосовно преюдиційного значення для вирішення даної справи, рішенням суду, що набрало законної сили про стягнення заборгованості з позичальника та поручителів щодо питання про припинення поруки, то слід зауважити, що хоч таке рішення і є дійсно визначальним і таким, що звільняє від доказування відповідно до закону та безумовно не позбавляє поручителів права звернення до суду за захистом свого порушеного права з підстав, передбачених ст. 16 ЦК України, однак, в даному випадку не підлягає застосуванню, з огляду на наступне.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2015 року задоволено частково позов ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості. Солідарно стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 41/14/07-СП у розмірі 3 387 312,49 грн. та з кожного на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто судовий збір в сумі 1 218,00 грн. В задоволенні вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_7 відмовлено.

У відповідності до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, що передбачає ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

В цій частині, як на підставу своїх вимог позивачі посилаються на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2017цс15 з огляду на визначений ст. 129 Конституції України принцип обов'язковості рішення після вирішення судом справи та набрання рішенням суду законної сили, а також на зміст статей 553, 559 ЦК України слід дійти висновку, що в разі, якщо є судове рішення про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором та відмову в задоволенні зустрічного позову поручителя про визнання недійсним договору поруки, в якому суд розглядав питання дійсності договору поруки, і це рішення набрало законної сили, то під час вирішення справи про визнання поруки припиненою суд повинен враховувати встановлені таким судовим рішенням обставини.

Отже, виходячи із доводів позивачів, беручи до уваги обставини, встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2015 року то, суд виходить із того, що ст. 95 ЦПК України закріплено зміст поняття письмових доказів, що застосовується у розумінні цивільного процесу. Так, ч. 1 вказаної статті зазначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За Національним стандартом України, затвердженим Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07 квітня 2003 року «ДСТУ 4163-2003», відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 [підпису]. Виходячи з даного нормативного акту, повноваження на засвідчення судового рішення має виключно відповідна судова інстанція. Поряд із цим, необхідним є зазначення на такому рішенні суду дати набрання ним законної сили. Незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Таким чином, а також з огляду на чітке визначення постановою Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2017цс15 підстав врахування судом таких обставин встановлених судовим рішенням про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором та відмови в задоволенні зустрічного позову поручителя про визнання недійсним договору поруки, в якому суд розглядав питання дійсності договору поруки, і це рішення набрало законної сили, то в даному випадку суд не приймає даної правової позиції, адже, при ухваленні рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області 20 січня 2015 року не було предметом дослідження питання дійсності договору поруки.

Стосовно строків позовної давності слід зазначити, що як ст. 257 ЦК України, так і укладеними договорами поруки та додатковими угодами до них з якими позивачі ознайомлені в день їх укладення, встановлено трирічний строк позовної давності, який за загальним правилом, передбаченим ст. 261 ЦК України почав перебіг зі зверненням ПАТ «Дельта Банк» до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто у вересні 2014 року.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Питання щодо дійсності спірних договорів та поновлення строку позовної давності перед судом не ставились, а тому відсутні передумови для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності та з огляду на відсутність підстав для визнання припиненими зобов'язань за договорами поруки для задоволення позову, а відтак на підставі викладеного, керуючись 553, 554, 559 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 82, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у задоволенні їх позову до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про визнання поруки припиненою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 березня 2019 року.

Суддя В. А. Писанець