Провадження № 2з/522/209/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України про визнання засідання Синоду, що проходило в м. Одеса 20 жовтня 2018 р., таким, що не відбулося; визнання недійсними рішень Синоду від 20 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України про визнання засідання Синоду, що проходило в м. Одеса 20 жовтня 2018 р., таким, що не відбулося; визнання недійсними рішень Синоду від 20 жовтня 2018 року.

18.12.2018р. судом було постановлено ухвалу про вжиття у даній справі заходів забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам будь-яких органів державної реєстрації проводити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань будь-які реєстраційні дії щодо юридичної особи - Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України, .

12.03.2019р. представник ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2018р. В обґрунтування своєї заяви представник посилається на те, що ОСОБА_2 не входить до органів управління відповідача, а 20 жовтня 2018р. жодних засідань Синоду Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України не проводилось та, відповідно, жодні рішення цим органом не ухвалювались. Також представник зазначає, що ОСОБА_1 , який є єдиним законно обраним Синодом НЄЛЦУ Єпископом Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України через протиправні дії ОСОБА_30 фактично позбавлений можливості займатися організаційною діяльністю Церковного Управління (Єпископату).

Представник ОСОБА_1 подав заяву про розгляд його заяви про скасування заходів забезпечення позову, без його участі.

Представник позивача проти задоволення заяви представника ОСОБА_1 заперечував, надавши свої письмові заперечення, судове засідання просив провести згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Представник відповідача в судове засіданні не з`явився.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов висновку, що заява представника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 09 жовтня 2018р. у м. Одеса відбулося засідання Синоду Церковного Управління (Єпископату) НЄЛЦУ, на якому, поряд з іншим, було припинено повноваження ОСОБА_30 як Єпископа НЄЛЦУ, вирішено обрати ОСОБА_1 терміном на один рік Єпископським візитатором, а також вирішено обрати до Президії Синоду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_31., ОСОБА_32., ОСОБА_33 Розгляд всіх інших питань було відкладено на невизначений час.

10 жовтня 2018р. було відбулось позачергове засідання Синоду Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України, під час якого, зокрема, було прийнято рішення:

- засудити протиправні рішення ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_25 та ОСОБА_1 , про припинення з 09 жовтня 2018 р. повноважень ОСОБА_30 як Єпископа Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України та обрання на підставі п. 4.12. статуту Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України терміном на один рік Єпископським візитатором Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

- визнати недійсними з дня їх прийняття та такими, що не відповідають дійсній волі Синоду Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України рішення ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_25 та ОСОБА_1 , про припинення з 09 жовтня 2018 р. повноважень ОСОБА_30 як Єпископа Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України та обрання на підставі п. 4.12. статуту Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України терміном на один рік Єпископським візитатором Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), оформлені протоколом Засідання Синоду Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України () № 09/10 від 09 жовтня 2018 р.

- припинити з 10 жовтня 2018 р. повноваження ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) як Єпископського візитатора - керівника Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України ().

Пізніше, 20 жовтня 2018 року відбулося чергове засідання Синоду Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України, на якому розглядались наступні питання:

1. Про обрання секретаря засідання Синоду.

2. Визнання причин відкладення засідання Синоду Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України, призначеного на 09-10 жовтня 2018 р. поважними та непереборними.

3. Затвердження та схвалення рішень екстреного засідання служителів та представників громад (синодалів) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України.

4. Затвердження та схвалення рішень підготовчого засідання Синоду.

5. Визнання будь-яких рішень та дій ОСОБА_26 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_34, ОСОБА_27 , ОСОБА_25 та ОСОБА_1 такими, що не відповідають волі Синоду Церковного Управління (Єпископату) НЄЛЦУ та волі громад, що об`єднуються Церковним Управлінням (Єпископатом) НЄЛЦУ.

6. Надання оцінки спробам ОСОБА_26 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_28, ОСОБА_35, ОСОБА_25 , ОСОБА_1 та залучених ними третіх осіб рейдерським способом перебрати на себе керівництво Церковним Управлінням (Єпископатом) НЄЛЦУ.

7. Затвердження звіту Президії Синоду.

8. Затвердження звіту Ревізійної комісії.

9. Затвердження звіту радника Єпископа з адміністративно-фінансових питань.

10. Прийняття до уваги та затвердження доповіді Єпископа щодо міжнародних відносин НЄЛЦУ, внутрішньої ситуації в громадах НЄЛЦУ, питань духовної єдності, катехізації, освіти, виконання положень статуту НЄЛЦУ, а також планів на майбутнє.

11. Затвердження рішення теологічної конференції «О сане Церкви».

12. Затвердження рішення пасторської конференції та Церковного керівництва: у п. 3.5. і далі за текстом статуту Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України термін «Єпископ» замінити на «Єпископ-предстоятель Церкви».

13. Затвердження рішення теологічної конференції та Церковного керівництва: змінити найменування «Німецька Євангелічно-Лютеранська Церква України» на «Євангелічно-Лютеранська Церква України».

14. Створення статутної комісії для внесення вказаних змін до діючого статуту НЄЛЦУ, вивчення необхідності внесення інших змін та підготовки до прийняття Синодом статуту в новій редакції.

15. Затвердження рішення пасторської конференції та Церковного керівництва: вийти з Договору про союз ЄЛЦ.

16. Обрання Єпископа (Єпископа-предстоятеля).

17. Обрання Президії Синоду та їх заступників.

18. Обрання Ревізійної комісії.

19. Прийняття бюджету Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України на 2019р.

20. Затвердження доповіді за темою Синоду.

21. Прийняття до уваги доповіді щодо правових відносин НЄЛЦУ.

З питань, передбачених п. 12, 13, 16, 17 Порядку денного, Синодом було прийнято рішення про те, щоб: у п. 3.5. і далі за текстом статуту Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України термін «Єпископ» замінити на «Єпископ-предстоятель Церкви»;змінити найменування «Німецька Євангелічно-Лютеранська Церква України» на «Євангелічно-Лютеранська Церква України»; обрання Єпископом (Єпископом-предстоятелем) Серге Машеські; обрання Президії Синоду.

Всі зазначені рішення безпосередньо пов`язані з необхідністю внесення змін до відомостей про юридичну особу - Церковне Управління (Єпископат) НЄЛЦУ в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» також визначено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до статті 149 Цивільного процесуального Кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, судом, зокрема, було прийнято до уваги, що Єпископом НЄЛЦУ - ОСОБА_30 було дано доручення вжити необхідних заходів щодо внесення на підставі оскаржуваних рішень Синоду змін до відомостей про відповідача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Таким чином, на час розгляду судом заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, у суду були розумні підстави вважати, що невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд також керувався положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини.

Так, стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» зазначено, що право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації вносити будь-які зміни до відомостей про юридичну особу - Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України в даному випадку пов`язане з реальною загрозою ускладнення виконання рішення суду і отримання ефективного захисту прав позивача.

Невжиття таких заходів може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує прав юридичної особи, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 не входить до органів управління відповідача, а тому, за логікою заявника, не має права оскаржувати рішення Синоду, суд вважає недоречними, оскільки рішення Синоду як вищого органу управління Єпископату можуть порушувати права не тільки посадових осіб відповідача, а й членів окремих громад, до числа яких належить позивач.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2018 року по справі № 914/970/18, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З цих самих підстав суд не приймає до уваги посилання представника ОСОБА_1 на те, що 20 жовтня 2018р. засідання Синоду відповідача взагалі не проводилось та жодні рішення не приймались, оскільки предметом позову ОСОБА_2 якраз і є визнання засідання Синоду, що проходило в м. Одеса 20 жовтня 2018 р., таким, що не відбулося.

Обґрунтовуючи свою заяву про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 , переважно спирається на те, що він є єдиним законно обраним керівником Церковного Управління (Єпископату) НЄЛЦУ. З цього приводу, суд має вказати, що статутом відповідача єпископський візитатор не визначається як керівник Єпископату. Також вказаний статут не містить жодних положень про характер та обсяг повноважень цього служителя. Більше того, рішенням Синоду Церковного Управління (Єпископату) НЄЛЦУ від 10 жовтня 2018р. повноваження ОСОБА_1 як єпископського візитатора було припинено. Іншими словами, даний судовий спір, незалежно від результатів його вирішення, не може призвести до відновлення чи припинення повноважень ОСОБА_1 як єпископського візитатора або зміни його правового статусу.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, суд враховував ймовірність внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі оскаржуваних рішень Синоду записів не лише про склад керівних органів відповідача, а й про найменування цієї релігійної організації та ін. Водночас процесуальна позиція ОСОБА_1 не містить жодного обґрунтування недоцільності вжиття заходів забезпечення позову в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-158, 258-260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_29 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 18 грудня 2018р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Церковного Управління (Єпископату) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України про визнання засідання Синоду, що проходило в м. Одеса 20 жовтня 2018 р., таким, що не відбулося; визнання недійсними рішень Синоду від 20 жовтня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя