П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 379/1320/18

апеляційне провадження № 22-ц/824/10013/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Андрієнко А.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу сільськогосподарського підприємства "Дубівське", подану представником Клапчуком Федіром Петровичем, на ухвалу Таращанського районного суду Київської області у складі судді Зінкіна В.І. від 20 травня 2019 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест" про забезпечення позову у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест" до ОСОБА_1 , сільськогосподарського підприємства "Дубівське" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та поновлення договору оренди на новий строк,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року ТОВ "Інтерагроінвест" звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 серпня 2012 року між СП "Світанок", правонаступником якого є ТОВ "Інтерагроінвест", та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,7546 га строком на п`ять років з моменту його державної реєстрації, яка була здійснена 29 грудня 2012 року.

Після отримання земельної ділянки в оренду, товариство належним чином виконувало взяті на себе договірні зобов`язання, вчасно сплачувало оренду плату.

Після закінчення строку дії оренди, ОСОБА_1 відмовився продовжувати цей строк, оскільки вирішив самостійно використовувати земельну ділянку для ведення власного підсобного селянського господарства. Проте в січні 2018 року ОСОБА_1 уклав новий договір оренди земельної ділянки з СП "Дубівське".

Посилаючись на те, що переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди землі належить саме ТОВ "Інтерагроінвест", позивач просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 434 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 4,7546 га, кадастровий номер :02:002:0037, що укладений 5 січня 2018 року між ОСОБА_1 та СП "Дубівське"; визнати поновленим договір оренди земельної ділянки, укладений 27 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Інтерагроінвест".

У травні 2019 року ТОВ "Інтерагроінвест" подало заяву про забезпечення позову, у якій просило до набрання чинності рішенням у справі, заборонити відповідачам звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний

державний реєстр речових прав відносно земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 кадастровий номер :02:002:0037, площею 4,7546 га, що розташована в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області та заборонити всім державним реєстраторам та нотаріусам у розумінні ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вчиняти проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заява мотивована тим, що в аналогічних справах, поданих до суду, відповідачі, з метою унеможливлення фактичного виконання рішення суду у майбутньому, розпочали припиняти договори оренди земельних ділянок, що діяли на момент звернення позивача до суду з вказаним позовом та укладати нові договори емфітевзису, щодо тих самих ділянок, які є предметом спору та реєструвати інші речові права (користування) на них.

Враховуючи таку практику відповідачів, позивач вважає, що є термінова необхідність до набуття рішенням суду законної сили, заборонити відповідачам звертатися до реєстраторів щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно спірної земельної ділянки.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року заяву ТОВ "Інтерагроінвест" про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено СП "Дубівське" до набрання законної сили рішенням у даній справі, звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 кадастровий номер :02:002:0037, площею 4,7546 га, що розташована в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області.

Ухвала суду мотивована тим, що існує ризик укладення між ОСОБА_1 та СП "Дубівське"договору емфітевзису щодо спірної земельної ділянки, що у такому випадку унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, забезпечення позову шляхом заборони проводити реєстрацію будь-яких змін щодо реєстрації речових прав не завдасть шкоди відповідачам, оскільки не несе заборони щодо використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення (отримання прибутку), яка знаходиться у користуванні СП "Дубівське".

У поданій апеляційній скарзі СП "Дубівське", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. Скаржник зазначає, що на час постановлення оскаржуваної ухвали суду, договір оренди спірної земельної ділянки між СП "Дубівське" та ОСОБА_1 розірвано, а власник земельної ділянки на власний розсуд розпоряджається нею. Крім того, таке судове рішення не забезпечить виконання можливого рішення суду, оскільки ОСОБА_1 може укласти договір оренди чи емфітевзису земельної ділянки будь з ким, відповідно і зареєструвати його.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Інтерагроінвест" зазначає, що СП "Дубівське" і надалі продовжує використовувати спірну земельну ділянку, а дії щодо розірвання договору оренди спрямовані на укладення договору емфітевзису з ОСОБА_1 , що унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду не надходив.

Представник СП "Дубівське", який є одночасно представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ТОВ "Інтерагроінвест" - Колибаба І.О. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що у провадженні Таращанського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ТОВ "Інтерагроінвест" до ОСОБА_1 , СП "Дубівське" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та поновлення договору оренди на новий строк.

27 серпня 2012 року між СП "Світанок", правонаступником якого є ТОВ "Інтерагроінвест", та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,7546 га строком на п`ять років з моменту його державної реєстрації, яка була здійснена 29 грудня 2012 року.

9 березня 2017 року ОСОБА_1 направив на адресу СП "Світанок" заяву про розірвання договору оренди спірної земельної ділянки, посилаючись на те, що він має бажання самостійно використовувати земельну ділянку для ведення власного підсобного селянського господарства.

5 січня 2018 року між ОСОБА_1 та СП "Дубівське" укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:002 : 0037, площею 4,7546 га, що розташована в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради Таращанського району Київської області.

25 квітня 2019 року вказаний договір оренди земельної було розірвано його сторонами.

Відповідно до частин 1-2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом заборони вчиняти певні дії.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Як убачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших

учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову у частині заборони СП"Дубівське" вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірної земельної ділянки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що такий вид забезпечення позову може гарантувати виконання можливого судового рішення у майбутньому, оскільки СП"Дубівське" не є орендарем спірної земельної ділянки, починаючи з 25 квітня 2019 року, і відсутні будь-які докази щодо користування нею підприємством.

Ураховуючи викладене, обраний позивачем вид забезпечення позову жодним чином не вплине на виконання рішення суду у випадку задоволення позову з урахуванням тієї обставини, що правом розпорядження земельної ділянки наділений лише її власник - ОСОБА_1

При цьому колегія суддів зазначає, що ухвала суду в частині відмови у задоволенні вимог заяви ТОВ "Інтерагроінвест" про забезпечення позову сторонами не оскаржується, а тому в силу статі 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Інтерагроінвест" про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського підприємства "Дубівське", подану представником ОСОБА_4 Петровичем, задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 20 травня 2019 року в частині заборони сільськогосподарському підприємству "Дубівське" звертатися до реєстраторів та здійснювати будь-які дії по внесенню змін в єдиний державний реєстр речових прав відносно земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , кадастровий № :02:002:0037, площею 4,7546 га, яка знаходиться в адміністративних межах Калиновецької (раніше Чапаєвської) сільської ради

Таращанського району Київської області - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 жовтня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: А.М. Андрієнко

О.В. Шахова