Провадження № 2/161/3314/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 вересня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В :

Комунальний заклад «Луцька міська клінічна лікарня» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Позов обґрунтовує тим, що 10 лютого 2018 року відповідача вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого постраждав ОСОБА_2 Внаслідок вичинених дій відповідача ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та перебував на стаціонарному лікуванні в Луцькій міській клінічній лікарні в період з 11 лютого 2018 року по 13 лютого 2018 року у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та в період з 13 лютого 2018 року по 19 лютого 2018 року у відділенні ургентної хірургії.

Вказує, що Луцькій міській лікарні внаслідок злочинних діянь відповідача завдано матеріальну шкоду, що полягає у понесених затратах на лікування потерпілого.

27 листопада 2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було винесено вирок у справі № 161/7236/18, яким відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України.

З огляду на наведене, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Луцької міської клінічної лікарні матеріальну шкоду за лікування ОСОБА_2 в розмірі 8016,00 грн.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 серпня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Від представника позивача надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, який затверджений постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545, та ст.1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат; сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

27 листопада 2018 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було винесено вирок у справі № 161/7236/18, яким відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України (а.с. 5-8).

З даного вироку, вбачається причинний зв`язок між злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілого ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в КЗ «Луцька міська клінічна лікарня».

Відповідно до наданої КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» довідки № 670/2.8.19 від 26 квітня 2019 року сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 становить 8016,00 грн.

З даної довідки встановлено, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Луцькій міській клінічній лікарні в період з 11 лютого 2018 року по 13 лютого 2018 року у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та в період з 13 лютого 2018 року по 19 лютого 2018 року у відділенні ургентної хірургії.

Крім того, при подачі позовної заяви відповідач був звільнений від сплати судових витрат, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовна заява КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 1206 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 07.07.1995 року № 11; ст. 128 КПК України; ст. 3, 5, 6, 7, 8, 10, 141, 223, 247, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , в користь комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня», місце знаходження: Волинська область, місто Луцьк, проспект Відродження, 13, , витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в розмірі 8106 (вісім тисяч шістнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого: АДРЕСА_1 , судовий збір в дохід держави в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одня) гривня.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.