У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача адвокатів Козака І.О., Загорського О.О.,

представника Тернопільської обласної ради Кузьми Г.Р.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради про визнання незаконними розпорядження за №123 від 05 червня 2019 року про звільнення позивача із займаної посади та рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу від 24 липня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду у порядку цивільного судочинства із позовом до Тернопільської обласної ради про визнання незаконними розпорядження за №123 від 05 червня 2019 року про звільнення позивача із займаної посади та рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу від 24 липня 2019 року.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2019 року. Вказує, що дані вимоги на підставі вимог ст. 19 КАС підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Позивач та його представники заперечили щодо задоволення клопотання.

Суд, розглянувши клопотання та заслухавши пояснення учасників, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» та у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, відповідно до вимог п.9 ч. 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, зокрема, спори щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Як вбачається із змісту позову, однією із вимог позивача є визнання протиправним рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2019 року, яка в силу вимог ст. 19 КАС не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2019 року слід закрити на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК.

Керуючись ст.ст.13, 206, 255, 256, 260, 261, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання Тернопільської обласної ради про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення конкурсної комісії задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної ради в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади генерального директора (головного лікаря) КНП «Тернопільський обласний центр служби крові» Тернопільської обласної ради від 24 липня 2019 року на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду із вказаними позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку вимог ст. 261 ЦПК .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 28 жовтня 2019 року.

Головуючий