ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/5951/17

провадження № 22-ц/4809/463/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А.,Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2018 року, у складі головуючого судді Панфілової А.В., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 24.03.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки .

Вказувало, що відповідачем станом на 31.08.2017 року було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість на загальну суму - 23320,73 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 425,00 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 17609,03 грн., заборгованості за пенею та комісією -3700,00 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг - штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 1086,70 грн.

Позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» - 19620,73 грн. заборгованості, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі - 425,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі - 17609,03 грн., штраф фіксована частина 500,00 грн. та штраф процентна складова у розмірі - 1086,70 грн., вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на те, що позивачем не доведено розмір заборгованості. Вважає розрахунок заборгованості таким, що не відповідає балансу договірних прав та відносин між сторонами і є необгрунтованим.

Зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо надання кредиту та його погашення, а тому анкету заяву не можна вважати доказом, який підтверджує факт надання йому кредиту у вигляді встановленого ліміту.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про часткове задоволення скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам та підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за кредитом та стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом з ухваленням нового рішення у справі в цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору б/н від 24.03.2011 року, шляхом підписання Анкети заяви ( а.с. 7-33).

Разом з цим, відповідач був ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку» та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

За пунктами 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. умов кредитування вказаного договору, позичальник надав банку згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Встановлено, що між сторонами склалися договірні правовідносини, а тому доводи відповідача, що відсутні докази на підтвердження договірних правовідносин є необґрунтованими.

Свої зобовязання позивач за договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі встановленому договором.

Відповідач після отримання карти та ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг здійснив дії щодо проведення її активації, користувався картою протягом певного часу.

В порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Звертаючись з позовом до суду позивач надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 24.03.2011 року на загальну суму -23320,73 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 425,00 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 17609,03 грн., заборгованості за пенею та комісією - 3700,00 грн. а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 1086,70 грн. (а.с.4-6).

Колегія суддів, не погоджується з даним розрахунком, оскільки він не відповідає вимогам чинного законодавства та сталої судової практики.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах , у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та за відсотками за користування кредитом та пенею.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції від представника АТ КБ ПриватБанк» надійшов новий розрахунок заборгованості за договором №б/н від 24.03.2011 року, з якого вбачається, що строк дії банківської картки, виданої ОСОБА_1 встановлено до 31 грудня 2014 року, включно. Станом на 31.12.2014 року за відповідачем рахувалася заборгованість за спірним кредитним договором у розмірі 1287,61 грн., яка складається із основної заборгованості у розмірі - 425,00 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 362,61 грн., заборгованості по нарахованій пені у розмірі 500,00 грн. (а.с.235).

Колегія суддів, з урахуванням вищевказаного розрахунку, вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за користування кредитом у розмірі 1287,61 грн.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Враховуючи невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи у відповідності до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні в частині стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24.11.2011 року, з урахуванням розрахунку заборгованості, що було надано представником позивача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2018 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 24 березня 2011 року у розмірі 1287,61 грн., яка складається із основної заборгованості у розмірі - 425,00 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 362,61 грн., заборгованості по нарахованій пені у розмірі 500,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі -1908,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

27.03.2016 року складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.А. Письменний

ОСОБА_3