Справа № 460/3290/18
Провадження №2/460/496/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.09.2019 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карпин І. М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

24.07.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що внаслідок ДТП, яка мала місце 02.09.2016 о 16 год. 40 хв. в с.Зимна Вода Городоцького району Львівської області відбулося зіткнення автомобіля «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Винним у даній ДТП визнаний ОСОБА_3 . Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_2 звернулася за відшкодуванням завданої їй шкоди до ПАТ СК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП", в якій був застрахований автомобіль відповідача. ПАТ СК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" було прийнято рішення та виплачено позивачу 33611,44 грн. завданих збитків. Однак, згідно Звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, що виконаний на замовлення позивача у Львівському Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (з врахуванням ПДВ) становить 55979,07 грн. Враховуючи дійсну вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, здійснену ПАТ СК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" страхову виплату на суму 33611,44 грн., та понесені ним витрати на оплату послуг щодо оцінки завданої шкоди в розмірі 1015,20 грн. та 12 грн. 15 коп. за розрахунково-касове обслуговування, 675,36 грн. за проведення експертного автотехнічного дослідження та 8 грн. 75 коп. за розрахунково-касове обслуговування, позивач просить стягнути з відповідача як з винуватця ДТП заподіяні йому збитки в розмірі 25592,02 грн., не покриті страховою виплатою. Крім того, позивач ОСОБА_2 , посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача було пошкоджено її майно, то такими діями їй було також завдано моральну шкоду, оскільки вона певний час не могла користуватися транспортним засобом, чим завдано їй додаткових незручностей, розмір моральної шкоди вона оцінює в розмірі 40 000 грн. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Білик П.Б. не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, заперечення на позов не подав.

Представник третьої особа Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" в судове засідання не з`явився,причину неявки не повідомив.

За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідача ОСОБА_3 проти чого представник позивачів не заперечує.

Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до постанови Яворівського районного суду Львівської області від 03.04.2017, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 , 02 вересня 2016 року о 16 год. 40 хв. в с.Зимна Вода, ТЦ «Епіцентр», по вул. Городоцька, 302 Львівської області, керуючи автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, порушив вимоги дорожньої розмітки п. 1.18, дод.2 ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем марки «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП заподіяно технічні пошкодження вказаним транспортним засобам.

З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку експертного дослідження №9/12 від 18.10.2016, встановлено що вартість відновлювального ремонту представленого на дослідження автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на 18.10.2016, становить 55 979, 07 грн.

З матеріалів справи встановлено, що автомобіль «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_1 , був відремонтований позивачем за власний кошт. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду акт виконаних робіт від 28 жовтня 2016 року та товарний чек №28/10/03 від 28.10.2016 на суму 57492 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «СК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП". Позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33 611,44 грн.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: п.1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу , якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені постановою у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, не підлягають повторному встановленню при розгляді справи між тими самим сторонами. Також не підлягає доказуванню вина особи, яка вже встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі, якщо не доведе, що шкоду завдано не з його вини.

У даному випадку судовим рішенням (постановою про притягнення до адмінвідповідальності за ст.124 КУпАП) встановлено вину відповідача в ДТП і, відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірних (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями. Підстав для звільнення відповідача від відповідальності у даному випадку нема.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч.3 - збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з приписами ст.1166 та ст.1192 ЦК України потерпілий має право на повне відшкодування завданої йому шкоди внаслідок протиправних дій особи, зокрема, має право на відшкодування шкоди, визначеної в розмірі вартості необхідного для відновлення пошкодженого майна ремонту.

При чому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.

Постановою у справі № 6-954цс16 Верховний Суд України надав такі висновки:

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком виключно в межах страхової суми і виключно у відповідності до умов договору. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між такими діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина другастатті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду) лише у випадку, якщо він доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15: право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, деліктне зобов`язання заподіювача шкоди виникло з факту завдання шкоди й буде припинено належним виконанням відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі.

Щодо визначення розміру шкоди, на отримання якої позивач має право, і яка підлягає відшкодуванню відповідачем, то суд виходить з наступного:

Відповідач не подав відзиву, в якому висловив би свою незгоду з розміром страхового відшкодування (зокрема щодо його заниження), не оспорив надані позивачем докази на підтвердження дійсного розміру завданої шкоди (вартості відновлювального ремонту) і не надав інших доказів, які б свідчили про недійсність наданого звіту чи його недостовірність.

А тому суд бере до уваги надані позивачем докази.

Суд виходить з того, що позивачі мають право на повне відшкодування завданої їм шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).

Розмір шкоди визначається за дійсною вартістю відновлювального ремонту, і якщо для його проведення необхідна заміна певних деталей, які відновити у інший спосіб неможливо чи недоцільно чи які не можуть бути відремонтовані, - то потерпілий має право і на відшкодування таких витрат (без урахування зносу окремих деталей), що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.

Відповідач не довів, що вартість ремонту завищена або що до ремонту включено пошкодження, не пов`язані з ДТП, або що до ремонту включено зайві роботи , матеріали та деталі, чи що їх вартість та обсяг завищую дійсне.

Встановлено, що позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 33611,44 грн., в межах страхового ліміту.

Страховиком шкоду визначено і страхове відшкодування виплачено у відповідності до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким передбачено відшкодування шкоди страховиком з урахуванням зносу автомобіля, без урахування втрати товарного вигляду, не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку заподіяння пошкоджень майну.

Разом з тим, право потерпілого на повне відшкодування завданої йому шкоди є абсолютним і виникло з заподіяння йому шкоди, а не з договору, і таке право не може бути обмежене законом про страхування та/або умовами договору про страхування, оскільки потерпілий не є стороною такого договору і не є безпосереднім учасником вказаних правовідносин, хоча і наділений у таких правовідносинах певними правами щодо отримання відшкодування, тому він має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування.

З другої сторони заподіювач шкоди має деліктне зобов`язання по повному відшкодуванню шкоди потерпілому, незалежно від того, чи виконав страховик свої зобов`язання по відшкодуванню. І деліктне зобов`язання заподіювача шкоди залишається у нього до повного і остаточного відшкодування завданої шкоди та не може бути зменшене внаслідок того, що страховик за вимогами спеціального закону та за умовами договору страхування виплатив відшкодування у меншому розмірі.

За приписами статті 1194 ЦК України різницю між виплаченою сумою на відшкодування шкоди і дійсним розміром завданої шкоди має сплатити заподіювач шкоди (відповідач).

Оскільки отриманою позивачем страховою виплатою шкоду йому відшкодовано не у повному розмірі, то деліктне зобов`язання відповідача перед позивачем не припинилось, існує і відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму, не покриту страховим відшкодуванням.

При оцінці шкоди в розмірі 55979, 07 грн. і сумі страхового відшкодування в розмірі 33611,44 грн., стягненню з відповідача в користь позивача ОСОБА_1 підлягає різниця в розмірі 23880,56 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Білик П.Б. в інтересах ОСОБА_2 відповідно до квитанцій №0.0.524745452.1 та №0.0.624743430.1 сплачував грошові кошти за проведення експертних досліджень в розмірі 1711,46 грн., а тому, суд вважає за можливим стягнути з відповідача в користь позивача ОСОБА_2 витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень в повному розмірі.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного:

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Протиправними діями відповідача пошкоджено майно позивача, тому є передбачені законом (ст.1167 та п.3 ч.2 ст.23 ЦК України) підстави для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із суттєвим (враховуючи розмір пошкоджень і вартість ремонту) пошкодженням майна. Очевидним і таким, що не підлягає окремому доказуванню (крім підтвердження і встановлення самого факту заподіяння майнової шкоди та її розміру і характеру), є факт заподіяння позивачу суттєвих побутових незручностей і необхідності додаткових зусиль, пов`язаних з неможливістю використовувати автомобіль за призначенням, і дані обставини мають істотне значення. Разом з тим, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд розмір відшкодування моральної шкоди визначає в сумі 2000 грн. Суд, виходячи з обґрунтувань позивачем даних вимог, не вбачає підстав для відшкодування в більшому розмірі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265, 280-282, ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 23880 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з проведенням експертних досліджень у розмірі 1711 (одна тисяча сімсот одинадцять) грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.09.2019.

Позивач: ОСОБА_1 ,

адреса проживання:

АДРЕСА_1 ,

ІПН НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 ,

адреса проживання: АДРЕСА_2 ,

ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач:

ОСОБА_3

адреса проживання:

АДРЕСА_3 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство

"Страхова компанія "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП"

юридична адреса: м.Київ вул.Глибочицького, 44.

Суддя І.М.Карпин