Провадження № 2/524/1006/19
19 березня 2019 року Автозаводський районний суд м.Кременчука в складі: головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення суду,-
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач в судове засідання не зявився, відзив суду не надіслав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ОСОБА_3 СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.06.2014 по справі №524/3995/14-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 47888 грн боргу за договором позики.

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 524/3995/14ц, який в подальшому предявлений стягувачем до виконавчої служби.

Відповідно до повідомлення Автозаводського ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, в ході примусового виконання рішення суду, за вказаним виконавчим листом станом на 04.12.2018 на рахунок стягувача перераховано 12097,61 грн.

ОСОБА_4

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією ОСОБА_5 Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

ОЦІНКА СУДУ

За змістом ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем рішення суду про стягнення боргу виконано не в повному обсязі, тобто своєчасно не виконано грошове зобовязання, суд вважає, що відповідно до ст.625 ЦК України з відповідача на корись позивача підлягає стягненню 3% річних та інфляційні втрати за період з 17.06.2014(дата набрання законної сили рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі №524/3995/14-ц, що вбачається із сайту Єдиного державного реєстру судових рішень) по 30.11.2018.

Визначаючи розмір 3% річних та інфляційних втрат, суд враховує наданий позивачем розрахунок, а також відсутність доказів, які б спростовували визначену позивачем суму боргу. Разом із цим, суд враховує, що позивачем проведено розрахунок 3% річних з 05.06.2014. У зв'язку із цим, суд вважає за можливе зменшити суму 3% річних на 43,75 грн, що становить різницю між розрахунком 3% річних з 05.06.2014 та розрахунком 3% річних з 14.06.2014.

За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 5858,25 та інфляційні втрати в сумі 55203,85 грн.

Відтак, позов ОСОБА_1М підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення суду задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце реєстрації: м.Кременчук, вул.Маяковського, 11/1, рнокпп НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, рнокпп НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: м.Кременчук, ОСОБА_6, 45, кв.119 - 3 % річних в сумі 5858,25 та інфляційні втрати в сумі 55203,85 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць