Справа №409/561/18
Пров.№2/409/53/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Третяка О.Г.

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

представника позивача - Старобільської

місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача - Білокуракинської

районної державної адміністрації ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Білокуракине цивільну справу за позовом Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, інтереси якого представляє Старобільська місцева прокуратура Луганської області, до Білокуракинської районної державної адміністрації та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення, -

В с т а н о в и в:

У березні 2018 року керівник Старобільської місцевої прокуратури на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі - ГУ Держгеокадастру), до Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області (далі - Білокуракинська РДА) та ОСОБА_3, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки № б/н (далі - Договір № б/н), укладеного між Білокуракинською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 66,1471 га ріллі, яка за даними державного земельного кадастру знаходиться на території Червоноармійської сільської ради, терміном на 10 років, зареєстрованого у відділі Держкомзему України у Білокуракинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 04.04.2012 року за № 01228, та зобов'язання ОСОБА_3 повернути у власність держави зазначену земельну ділянку на підставі статей 203, 215, 632 Цивільного Кодексу України.

Позов обґрунтовано тим, що оспорюваний договір укладено з порушенням статті 13 Закону України "Про оцінку земель", статей 15, 21 Закону України "Про оренду землі", а саме без проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є обов'язковим при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

У звязку з цим позивач просить суд визнати договір недійсним, зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку Білокуракинській райдержадміністрації.

В судовому засіданні прокурор підтримав підтримав свої позовні вимоги, надав аналогічні викладеним у позові пояснення, просив позов задовольнити.

Представник позивача, ГУ Держгеокадастру у Луганській області у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, вирішення справи поклав на розсуд суду.

Представник відповідача, Білокуракинської районної державної адміністрації в судовому засіданні позов не визнав, вказав, що зараз адміністрація не має повноважень щодо розпорядження землями державної власності, тому в задоволенні позову просив відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що Договір № б/н від 23.02.2012 року було укладено з дотриманням вимог діючого на той час земельного законодавства, зокрема і статті 13 Закону України "Про оцінку земель", Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 23 березня 1995 року № 213, щодо проведення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки та урахуванням її при викладенні істотних умов договору. Просив застосувати позовну давність до заявлених вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 07.02.2012 року № 34 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди терміном 10 років земельної ділянки площею 66,1471 га ріллі гр.. ОСОБА_3 для ведення городництва із земель державної власності за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Червоноармійській сільській раді» ОСОБА_3 було передано в оренду земельну ділянку із земель державної власності для ведення городництва площею 66,1471 га ріллі, яка за даними державного земельного кадастру знаходиться на території Червоноармійської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, терміном на 10 років. Встановлено ставку орендної плати в розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнту індексації на поточний рік. Зобов'язано у місячний термін замовити виготовлення технічної документації і нормативної грошової оцінки земельної ділянки та надати технічну документацію для розгляду та затвердження до Білокуракинської районної ради (а.с.12).

На виконання вказаного розпорядження між Білокуракинською районною державною адміністрацією Луганської області та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі б/н, який зареєстровано у Відділі Держкомзему України у Білокуракинському районі Луганської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 04.04.2012 року за № 01228 (а.с.13-15).

Згідно розрахунку до вказаного договору оренди землі, який передбачений пунктом 6 Договору, розмір орендної плати по Червоноармійській сільській раді Білокуракинського району Луганської області площею 66,1471 га ріллі, грошова оцінка яких проведена на 15 січня 2012 року з урахуванням коефіцієнту 3,2 становить 35643,63 грн. на рік (а.с.16).

Згідно акту прийому-передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди Білокуракинська районна державна адміністрація Луганської області передає земельну ділянку площею 66,1471 га ріллі ОСОБА_3М.в оренду (а.с. 17).

Згідно відповіді на запит Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 20.02.2018 року нормативна грошова оцінка одного гектара ріллі по Луганській області станом на 01.01.2018 року складає 27078,28 грн. Перевірка стану додержання вимог земельного законодавства щодо використання ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 66,1471 га не проводилася (а.с.19).

Згідно листа Білокуракинської районної ради від 11.07.2017 року № 249 ОСОБА_3 технічна документація про нормативну грошову оцінку на затвердження районній раді не подавалася, рішення з цього приводу не приймалося (а.с.20). Рішенням сесії Червоноармійської сільської ради від 03.06.2016 року № 9/1 село Червоноармійське перейменовано на Мирне (а.с.22).

Розглядаючи справу, судом зокрема взято до уваги, що згідно з ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою; розмір, форма і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін в договорі оренди.

За змістом ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) при визначенні розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов'язковим є проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" унормовано, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

За змістом ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності юридичними особами, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою.

Частиною 2 ст. 20 вказаного Закону встановлено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

За змістом ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою, а технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується районними радами.

Встановивши, що нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки при укладенні оскаржуваного договору не проводилась, суд дійшов висновку, що оскаржуваний договір оренди суперечить приписам статей 15, 21 Закону України "Про оренду землі", статей 23, 24 Закону України "Про плату за землю", статті 13 Закону України "Про оцінку земель" (в редакції на час укладення оскаржуваного договору) щодо обов'язковості проведення нормативно-грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності для визначення розміру орендної плати, тому наявні підстави для визнання його недійсним відповідно до ст.ст. 203, 215, 216, 228 ЦК України у зв'язку із недодержанням сторонами в момент його вчинення встановленого законом порядку, і як наслідок, земельна ділянка, що є об'єктом договору, підлягає поверненню державі.

В ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256).

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки.

Разом із тим, за змістом частини 2 статті 45 ЦПК України (в редакції на час звернення прокурора до суду) встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що прокурор здійснює представництво органу, в інтересах якого він звертається до суду, на підставі закону (процесуальне представництво), а тому положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. Але при цьому закон не наділяє прокурора повноваженнями ставити питання про поновлення строку позовної давності за відсутності такого клопотання з боку самої особи, в інтересах якої прокурор звертається до суду.

Відповідно до статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

За змістом наведених положень закону статей позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів (аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 17.02.2016 у справі № 6-2407цс15, від 01.07.2015 у справі № 6-178гс15, від 23.12.2014 у справі № 3-194гс14 та Верховний Суд у постановах щодо застосування відповідних норм права від 22.05.2018 року у справі № 922/1084/17, від 12.04.2018 року у справі № 914/802/17).

Судом встановлено, що на момент укладення оскаржуваного договору оренди землі уповноваженим органом держави щодо розпорядження цими землями, в силу вимог чинної на той час статті 122 та пункту 12 Розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (далі - ЗК України) була Білокуракинська РДА. Внаслідок змін в чинному законодавстві України до ГУ Держгеокадастру у Луганській області перейшли повноваження Білокуракинської РДА щодо розпорядження спірною земельною ділянкою і здійснення контролю за нею.

При цьому в спірних правовідносинах суб'єктом прав є саме держава, а не її конкретний орган, а тому зміна уповноваженого органу не змінює порядок перебігу позовної давності (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 914/802/17).

Наведене відповідає положенням статей 13 і 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 ЦК України, відповідно до яких земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власника земельних ділянок.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 157, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 ЗК України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Визначаючи початок перебігу позовної давності в даній справі, слід враховувати, коли про порушене право дізналась держава в особі уповноваженого органу, а не конкретний орган, який виконував відповідні функції в той чи інший час та змінювався в результаті прийняття нових нормативних актів.

Судом встановлено, а матеріалами справи підтверджується той факт, що про порушення прав держави уповноважений орган держави (Білокуракинська РДА) знав на момент укладення оскаржуваного договору, оскільки йому про відсутність нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки було відомо як під час прийняття розпорядження № 34 від 07 лютого 2012 року про передачу в оренду земель державної власності ОСОБА_3, так і під час підписання оскаржуваного договору представником цього уповноваженого органу держави, який мав його примірник.

Для держави в особі її уповноваженого органу (Білокуракинської РДА) строк позовної давності за вимогами про визнання недійсним договору оренди необхідно рахувати з часу, коли саме Білокуракинська РДА довідалась або могла довідатись про порушення прав держави, а не з моменту, коли ГУ Держгеокадастру у Луганській області (як позивач, в особі якого в інтересах держави звернувся прокурор) довідалось про порушення прав держави. Таким чином, цей строк почав свій перебіг з моменту укладення оскаржуваного Договору № б/н та закінчився 04 квітня 2015 року, що пов'язано із датою реєстрації Договору у Відділі Держкомзему України у Білокуракинському районі - 04 квітня 2012 року (а.с.15).

Наведене спростовує аргументи прокурора про поважність причин пропуску звернення до суду із позовом в інтересах ГУ Дергеокадастру у Луганській області з огляду на триваючу оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади, відсутність відповідних повноважень у позивача до 2016 року, і що про порушення вимог законодавста при наданні земельної ділянки у користування ОСОБА_3 Головному управлінню Держгеокадастру у Луганській області стало відомо лише з моменту отримання запиту Старобільської місцевої прокуратури від 03.02.2018 року, про що свідчить інформація ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 20.02.2018 року № 10-12-0.10-1132/2-18 (а.с.19).

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно практики ЕСПЛ щодо принципів "належного урядування" і правової визначеності, відповідно до якої повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері цивільних правовідносин, а ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу (справи "Рисовський проти України", "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", "Гаші проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії"), зважаючи на укладення оскаржуваного договору більш як 5 років тому, безпосередню участь уповноваженого органу держави в укладенні такого договору, а також наявну можливість у такого органу виправити свою помилку та захистити права держави шляхом визначення нормативно-правової оцінки спірної земельної ділянки та внесення відповідних змін до договору в порядку пункту 6 цього договору.

Таким чином суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у звязку із пропуском строків позовної давності.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 203, 215, 216, 228, 256, 257, 261 ЦК України, ст. 211 ЗК України, ст. 289 ПК України, керуючись ст.ст. 5-13, 76-81, 89, 141, 206, 211, 258-259, 265, 272 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити Головному управлінню Держгеокадастру у Луганській області, інтереси якого представляє Старобільська місцева прокуратура Луганської області, у задоволенні позову до Білокуракинської районної державної адміністрації та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її повернення за пропуском позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області , протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області ОСОБА_6