ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3252/19 Справа № 203/3072/18 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради в особі Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа - Комунальне підприємство "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради, про визнання права на приватизацію,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 19.06.2012 року зареєстрований та проживає в кімнаті АДРЕСА_2, є відповідальним (основним) квартиронаймачем та на його ім'я відкрито особовий рахунок, що свідчить про укладання з ним договору найму житлового приміщення. У вказане приміщення він був вселений на підставі ордеру, виданого на підставі протоколу засідання адміністрації та профкому ДП «Укрдіпромез». Будинок по АДРЕСА_2 перебуває на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. В липні 2018 року, з метою реалізації права на приватизацію займаного житлового приміщення, він звернувся з відповідною заявою до Дніпровської міської ради. Однак, листом від 19.07.2018 року йому було відмовлено у підготовці проекту рішення виконкому Дніпровської міської ради щодо передачі житлового приміщення в гуртожитку у власність, з посиланням на відсутність в нього законного права на приватизацію, оскільки згідно довідки КП «ДМБТІ» від 14.07.2018 року № 9270, ним використано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1. З такою відмовою він не згоден, оскільки на законних підставах проживає в кімнаті гуртожитку та лише частково використав свій житловий чек при здійсненні приватизації за адресою: АДРЕСА_1. Тобто частково скористався своїм правом на приватизацію. В зв'язку з цим, позивач просив суд визнати за ним право на приватизацію житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_2.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року позов задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на приватизацію житлового приміщення - кімнати АДРЕСА_2.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач - Дніпровська міська рада звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою лише один раз, а позивач вже використав своє право на приватизацію житла.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву учасники справи не скористались.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач з 19.06.2012 року зареєстрований та постійно проживає в кімнаті АДРЕСА_2, є відповідальним (основним) квартиронаймачем та на його ім'я відкрито особовий рахунок.

У вказане приміщення позивач був вселений в передбаченому законом порядку (ст.ст.128,129 ЖК України), згідно ордеру, виданому на підставі протоколу засідання адміністрації та профкому ДП «Укрдіпромез» № 31 від 27.04.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що спори, пов'язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до ст.26 цього Закону. Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Статтею 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Відповідно до п.п.1-3 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим ст.3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно.

Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра.

Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності - грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра.

Пунктом 5 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Іншого житла позивач не має та проживаючи в гуртожитку на законних підставах на протязі більше п'яти років, останній відповідно до наведених вище положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», набув право на приватизацію займаного у гуртожитку житлового приміщення.

Гуртожиток по АДРЕСА_2 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради та на балансі Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради.

В липні 2018 року, з метою реалізації права на приватизацію займаного житлового приміщення, позивач звернувся з відповідною заявою до Дніпровської міської ради. Однак, листом від 19.07.2018 року йому було відмовлено у підготовці проекту рішення виконкому Дніпровської міської ради щодо передачі житлового приміщення в гуртожитку у власність, з посиланням на відсутність в нього законного права на приватизацію, оскільки згідно довідки КП «ДМБТІ» від 14.07.2018 року № 9270, ним використано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1997 року, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачу, а також громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3 у власність було передано квартиру АДРЕСА_1, яка в подальшому за договором купівлі-продажу була відчужена.

Таким чином, позивач при приватизації в 1997 році квартири АДРЕСА_1, загальною площею 62,2 кв.м, у складі сім'ї з трьох осіб, використав право на приватизацію житла в обсязі 20,73 кв.м, при нормі, яка відповідно до положень ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», становить 21 кв.м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю, тобто в даному випадку 24,33 кв.м (10 кв.м : 3 + 21 кв.м).

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 128,129 ЖК України, ст.ст.3,5,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.1,4,25 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач вже використав своє право на безоплатну приватизацію житла, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як розтлумачено в рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010 року, приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Тому, враховуючи, що при приватизації в 1997 році квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 і кожного члена його сім'ї було передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, позивач не позбавлений права на приватизацію займаної ним кімнати в гуртожитку в межах санітарної норми безоплатно, а в решті - із використанням житлового чеку або з частковою доплатою.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Судові витрати, понесені в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова