Справа № 448/1468/17 Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/309/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

прокурора Заяць І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області звернувся до суду з позовом до Мостиської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , Державний реєстратор з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Мостиської міської ради Львівської області Собіль Алла Андріївна, про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації про право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що спірна земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер :08:002:0048 по АДРЕСА_1 , була передана у власність відповідачу ОСОБА_1 рішенням Мостиської міської ради Львівської області від 11.07.2016 року № 67 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 » на підставі рішення цієї ж ради від 18.12.2015 року № 70 «Про надання дозволу на виготовлення будівельного паспорт та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 », за прийняття якого голосував батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , який, будучи депутатом даної міської ради, при голосуванні не повідомив про наявний реальний конфлікт інтересів та вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів (голосував "за" на сесії ради).

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 31.05.2017 року констатовано наявність у діях ОСОБА_3 складу корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, однак провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

У подальшому відповідачка ОСОБА_1 зареєструвала право власності на виділену земельну ділянку та відчужила її відповідачу ОСОБА_2 шляхом укладення відповідного договору-купівлі-продажу.

З огляду на ту обставину, що рішення Мостиської міської ради Львівської області від 18.12.2015 року № 70 було прийнято внаслідок вчинення депутатом ради ОСОБА_3 корупційного адміністративного правопорушення, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати зазначені вище рішення органу місцевого самоврядування від 18.12.2015 року № 70 та від 11.07.2016 року № 67, витребувати з приватної власності ОСОБА_2 спірну земельну ділянку та повернути таку у комунальну власність Мостиської міської ради Львівської області, а також внести відповідні записи про скасування права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 1-8).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено (а.с. 129-131).

Дане рішення оскаржив заступника прокурора Львівської області.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що судом першої оцінки не дано належної оцінки тому, що ОСОБА_3 не мав права голосувати за рішення Мостиської міської ради Львівської області від 18.12.2015 року № 70(а.с. 139-146).

Мостиська міська рада надіслала до суду клопотання про апеляційний розгляд справи за відсутності її представника (а.с. 195).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також третя особа ОСОБА_3 ,будучи своєчасно (13.08.2019 року) належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 28.10.2019 року (а.с. 181-190), в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається відповідачами, що ОСОБА_4 станом на грудень 2015 року був депутатом Мостиської міської ради Львівської області та є батьком відповідачки ОСОБА_1

18 грудня 2015 року Мостиською міською радою Львівської області було прийнято рішення № 70 «Про надання дозволу на виготовлення будівельного паспорта та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 », а 11 липня 2016 року - рішення № 67 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 » (а.с. 11, 12).

На підставі вище згаданого рішення міської ради від 11 липня 2016 року № 67ОСОБА_1 зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий № :08:002:0048, площею 0,1 га по АДРЕСА_1 .

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 вище згадану земельну ділянку по Договору купівлі-продажу земельної ділянки продала відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 21-22).

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 31.05.2017 року констатовано наявність у діях ОСОБА_3 складу корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, однак провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП (а.с. 9-10).

У постанові суд встановив, що ОСОБА_3 , як депутат Мостиської міської ради, порушив вимоги Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-УІІ), а саме: не повідомив про наявність конфлікту інтересів та прийняв участь у розгляді питання про затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 (своїй доньці) на сесії ради (а.с. 9-10).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

У частині першій статті 1 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) передбачено:

територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр;

представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону;

склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку;

правомочний склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку, яка становить не менш як дві третини від загального складу ради.

Відповідно до частини другої статті 2 названого Закону місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У частині першій статті 10 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У статті 45 названого Закону передбачено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Загальний склад ради визначається відповідно до закону про вибори.

Рада вважається повноважною за умови обрання не менш як двох третин депутатів від загального складу ради.

Згідно з частиною дванадцятою статті 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради. Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (частини четверта, шоста статті 49 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до частин 1-3 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону № 280/97-ВР).

У статті 59-1 цього Закону передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз`яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

З аналізу Закону № 280/97-ВР вбачається, що ним урегульовано питання організації роботи органу місцевого самоврядування, яким є сільська рада, визначено обсяг повноважень та порядок діяльності вказаного органу, визначено правовий статус депутата місцевої ради, передбачено обов`язки кожного депутата та порядок дій ради, органів ради у випадку конфлікту інтересів.

З аналізу частини другої статті 59-1 Закону № 280/97-ВР вбачається, що обов`язки щодо попередження конфлікту інтересів у депутата місцевої ради покладено не лише на такого депутата, але і на відповідну постійну комісію ради.

Необхідно зважати, що у названому Законі надано визначення постійної комісії та її повноваження.

У частині першій статті 47 Закону № 280/97-ВР закріплено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Отже, як склад ради, так і склад її органів утворюють саме депутати цієї ради, які і приймають відповідні рішення у межах компетенції ради на її сесії.

Тому вважати, що за наявності конфлікту інтересів у одного депутата ради це не зачіпає будь-яким чином інших депутатів, не можна. Такий висновок ґрунтується на тому, що певна кількість депутатів входить до постійної комісії, яка у обов`язковому порядку має бути створена відповідною радою саме для запобігання та урегулювання конфлікту інтересів у депутата ради.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що при підготовці сесії Мостиської міської ради розглядалося питання щодо наявності та врегулювання конфлікту інтересів у депутата ОСОБА_3 .Також не надано доказів того, що при розгляді питання щодо передачі у власність його доньці земельної ділянки депутати міської ради, які входять до постійної комісії, яка уповноважена вирішувати питання конфлікту інтересів, вирішували вказане питання.

Якщо Законом № 280/97-ВР врегульовано правовий статус, склад та повноваження і порядок дій органів місцевого самоврядування, то терміни «реальний конфлікт інтересів», «потенційний конфлікт інтересів», «неправомірна вигода», «подарунок» вживаються у значенні, наведеному в Законі № 1700-VII, що прямо зазначено у примітці до статті 59-1 названого Закону.

Закон № 1700-VII визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення недоліків корупційних правопорушень.

У статті 1 цього Закону надано значення термінів, які у ньому вживаються:

близькі особи - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта;

потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чиневчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Статтею 3 Закону № 1700-VII визначено суб`єктів, на які поширюється дія цього Закону, згідно пунктів 1 та 2 частини першої якої передбачені особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зокрема, згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4)вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

У статті 35 Закону № 1700-VII передбачено спеціальні правила, особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування

Зазначено, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Тобто, при виникненні конфлікту інтересів у депутата міської ради він має діяти у відповідності до правила, передбаченого у статті 59-1 Закону № 280/97-ВР, згідно з яким можливість брати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою пов`язано з виконанням ним такої умови: самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Разом з тим у частині другій статті 35 Закону № 1700-VII зазначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до пункту 1.1.2 Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29 вересня 2017 року № 839 (далі - Методичні рекомендації) зазначено, що за частиною другою статті 35 Закону № 1700-VII член колегіального органу, у разі виникнення у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів, не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом, а його заява про конфлікт інтересів заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Орган, наділений спеціальною компетенцією - Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), відповідно до пункту 15 статті 11 Закону № 1700-VII витлумачив застосування положень статті 59-1 Закону № 280/97-ВР та частини другої статті 35 Закону № 1700-VII, зазначивши, що у такій ситуації перевагу має спеціальний закон, яким є Закон № 1700-VII.

Крім того, у частині другій статті 35 Закону № 1700-VII передбачено, що про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. З урахуванням вимог статті 59-1 та 47 Закону № 280/97-ВР необхідно зазначити, що про наявність такого конфлікту інтересів мав заявити і член відповідної постійної комісії міської ради, до обов`язків якої входить урегулювання конфлікту інтересів у депутатів міської ради чи будь-який депутат міської ради, якому було відомо про родинні зв`язки між депутатом міської ради ОСОБА_3 та особою, яка просила передати їй у власність земельну ділянку комунальної власності.

Згідно з частиною першою статті 67 Закону № 1700-VII нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема НАЗК, органу місцевого самоврядування.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 , як депутат Мостиської міської ради, брав участі у голосуванні на засіданні сесії місцевої ради 18 грудня 2015 року за прийняття рішення № 70 «Про надання дозволу на виготовлення будівельного паспорта та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 », тобто -своїй доньці.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає помилковими висновок суду першої інстанції про те, що голос ОСОБА_3 не був вирішальним та не вплинув на правомірність прийняття цього рішення, а також, що чинним законодавством не передбачено необхідності безумовного скасування рішення органу місцевого самоврядування, прийнятого за наявності конфлікту інтересів.

У світі існує чітке бачення того, що корупція становить серйозну загрозу верховенству права, підриває основи демократії, нівелює соціальну справедливість, перешкоджає економічному розвитку та загрожує належному виконанню державою своїх зобов`язань щодо поваги, захисту, сприяння та виконання прав людини, що знайшло своє відображення у Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31 жовтня 2003 року, яка набрала чинності для України з 01 січня 2010 року, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (далі - Конвенція ООН проти корупції).

Частиною першою статті 5 Конвенції ООН проти корупції передбачено, що кожна Держава-учасниця, згідно з основоположними принципами своєї правової системи, розробляє й здійснює або проводить ефективну скоординовану політику протидії корупції, яка сприяє участі суспільства і яка відображає принципи правопорядку, належного управління державними справами й державним майном, чесності й непідкупності, прозорості й відповідальності.

Кожна Держава-учасниця прагне, згідно з основоположними принципами свого внутрішнього права, створювати, підтримувати й зміцнювати такі системи, які сприяють прозорості й запобігають виникненню конфлікту інтересів (частина четверта статті 7 Конвенції ООН проти корупції).

Згідно із частиною четвертою статті 8 Конвенції ООН проти корупції кожна Держава-учасниця розглядає, згідно з основоположними принципами свого внутрішнього права, можливість запровадження заходів і систем, які сприяють тому, щоб державні посадові особи повідомляли відповідним органам про корупційні діяння, про які їм стало відомо під час виконання ними своїх функцій.

Статтею 19 Конвенції ООН проти корупції встановлено, що кожна Держава-учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочином умисного зловживання службовими повноваженнями або службовим становищем, тобто здійснення будь-якої дії чи утриманні від здійснення дій, що є порушенням законодавства, державною посадовою особою під час виконання своїх функцій з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи.

Статтею 34 Конвенції ООН проти корупції врегульовано щодо наслідків корупційних діянь, а саме з належним урахуванням добросовісно набутих прав третіх осіб кожна Держава-учасниця вживає заходів, відповідно до основоположних принципів свого внутрішнього права, щоб врегулювати питання про наслідки корупції. У цьому контексті Держави-учасниці можуть розглядати корупцію як фактор, що має значення в провадженні про анулювання або розірвання контрактів, або відкликання концесій або інших аналогічних інструментів, або вжиття заходів для виправлення становища, яке склалося.

Саме ці вимоги Конвенції ООН проти корупції знайшли своє відображення та уточнення у відповідних нормах Закону № 1700-VII.

Тому частину першу статті 67 Закону № 1700-VII не можна розглядати окремо і без співставлення з вимогами статі 35 названого Закону щодо імперативної заборони, у тому числі і депутату місцевої ради, брати участь у прийнятті рішення органом у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. ОСОБА_6 вказану норму порушила.

Крім того, не лише депутат місцевої ради зобов`язаний запобігати конфлікту інтересів. Такий обов`язок прямо покладено на відповідну постійну комісію місцевої ради та на кожного депутата місцевої ради, який обізнаний з наявністю конфлікту інтересів у іншого депутата місцевої ради (статті 59-1 та 47 Закону № 280/97-ВР).

Отже, для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом.

Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує, спаплюжує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому.

За вище наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала Мостиської міської ради Львівської області від 18 грудня 2015 року № 70, що оскаржується прокурором, прийнята з порушенням частини другої статті 35, статті 67 Закону № 1700-VII, статті 59-1 Закону № 280/97-ВР, є незаконною, оскільки прийнята в умовах реального конфлікту інтересів одного з депутатів, який голосував за прийняття такого рішення, та бездіяльності інших депутатів відповідної ради, які як члени постійної комісії з врегулювання конфлікту інтересів не вчинили жодних дій для врегулювання такого конфлікту, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового рішення про задоволення позову заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Львівської області.

Враховуючи те, що ухвала Мостиської міської ради Львівської області від 18 грудня 2015 року № 70 є незаконною, то незаконною є і похідна від цієї ухвали, а саме: ухвала від 11 липня 2016 року № 67.

Відтак, оскільки ухвали Мостиської міської ради Львівської області від 18 грудня 2015 року № 70 та від 11 липня 2016 року № 67 є незаконними, то ОСОБА_1 безпідставно набула у власність земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий № :08:002:0048, а тому вказана земельна ділянка підлягає поверненню у власність територіальної громади міста Мостиська Львівської області.

Це рішення відповідно до статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для внесення відповідних записів до Державного реєстру прав.

З урахуванням вище наведеного позовна вимога про внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування запису про право власності на згадану земельну ділянку та внесення таких відомостей про реєстрацію права комунальної власності Мостиської міської ради на цю земельну ділянку до задоволення не підлягає, оскільки жодний з відповідачів (ні Мостиська міська рада, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 ) не має повноважень на внесення будь-яких записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 , як особа, яка зверталася до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою про передачу у власність земельноїділянки, не позбавлена можливості звернутися до Мостиської міської ради про розгляд відповідної заяви у встановленому законом порядку, оскільки порушення, допущене радою при прийнятті оскаржуваного рішення, не є перешкодою для повторного розгляду вказаного питання із дотриманням вимог чинного законодавства.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 442/730/17 (провадження № 14-557цс18) і викладені у цій постанові висновки є обов`язковими для судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункт 1 частини другої статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що прокуратурою Львівської області за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 6 400 грн. (а.с. 27), за апеляційну скаргу - 10 996 грн. 50 коп. (а.с. 149), а разом 17 396 грн 50 коп., а тому судовий збір підлягає стягненню в рівних частинах з відповідачів на користь позивача - по 5 798 грн. 83 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області задовольнити частково.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати незаконними та скасувати рішення Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області від 18 грудня 2015 року № 70 «Про надання дозволу на виготовлення будівельного паспорта та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 » та рішення Мостиської міської ради Мостиського району Львівської області від 11 липня 2016 року № 67 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 ».

Земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 , кадастровий № :08:002:0048, витребувати з приватної власності ОСОБА_2 та повернути її у власність територіальної громади міста Мостиська Львівської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Мостиської міської ради Львівської області (81300, Львівська область, місто Мостиська, вул. Грушевського, 6); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь прокуратури Львівської області (79005, м. Львів, проспект Шевченка, 17/19, ) по 5 798 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто вісім) гривень 83 коп. судового збору з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 31 жовтня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.