Провадження № 2/161/3267/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 жовтня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Кихтюка Р.М.,

секретаря - Козак О.А.,

з участю представника позивачів - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов обґрунтовують тим, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , який вони отримали у спадщину після смерті ОСОБА_5 .

Вказують, що після оформлення всіх необхідних правовстановлюючих документів на будинок, їм стало відомо, що у ньому також прописаний відповідач. Однак останній у будинку не проживає з моменту реєстрації і по даний час.

Покликаючись на викладені обставини, просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку - через оголошення на сайті судової влади. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 25.04.2017 року та від 12.07.2019 року (а.с. 4, 7) і витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6, 8).

Із копії будинкової книги вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , окрім позивачів також зареєстрований відповідач ОСОБА_4 (а.с. 9-12).

Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника житла і згідно ст. 64 Житлового кодексу України дані про укладення з ним договору найму житлового будинку також відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

І як вбачається з матеріалів справи, при перевірці працівниками Луцького ВП ГУНП України у Волинській області за адресою АДРЕСА_1, опитані сусіди підтвердили, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає з 2014 року (а.с. 13-16).

Доказів постійного проживання відповідача у вказаному будинку всупереч ст. 81 ЦПК України суду не представлено.

Таким чином, дослідивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність усунення перешкод позивачу в користуванні приналежним йому на праві власності житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому позов з наведених підстав слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 72 ЖК України, ст. 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.. 40 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст рішення складений 22.10.2019 року.