Провадження № 2-о/522/405/19
УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

29 жовтня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Приморського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, про встановлення факту проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2019 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження з призначенням справи до розгляду в судовому засіданні на 11.07.2019 року.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання розгляд справи було відкладено на 13.08.2019 року, однак заявник повторно не з`явився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В призначені на 26.09.2019 року та 29.10.2019 року судові засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.

Представник Приморського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зазначене кореспондує вимогам п.5 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

У відповідності до ч.9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки Розділом IV ЦПК України не врегульовано питання щодо залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду у зв`язку з повторною неявкою заявника, суд, вирішуючи зазначене питання, керується ст.223, 257 ЦПК України.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що заявник, не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Окрім цього, Верховний Суд в постанові від 15.05.2019 року у справі №870/8014/12 зазначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки заявника до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці заявника до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Судом встановлено, що заявник чотири рази не з`явився в судове засідання: 11.07.2019 року, 13.08.2019 року, 26.09.2019 року та 29.10.2019 року.

Оцінюючи характер процесу та його значення для заявника, враховуючи, що заявник не з`являється у судові засідання, не надавши докази щодо причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.

Крім того, сторона заявника, будучи обізнаною про можливість розгляду справи без участі заявника та/або представника, відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутності не подає, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду в зв`язку з неодноразовою неявкою в судове засідання заявника.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 131, 210, 223, 247, 257, 293, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Приморського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, про встановлення факту проживання на території України - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30.10.2019 року.

Суддя Д.Ю. Донцов