КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1749/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Шкоріної О.І., Соколової В.В.

за участю секретарів судового засідання Лугового Р.В., Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3, на рішення Солом"янського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Оксюти Т.Г. 24 липня 2018 року,

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Державної служби інтелектуальної власності, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсними патентів України на промислові зразки та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

В червні 2016 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про:

- визнання недійсним патенту України НОМЕР_1 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 27 квітня 2015 року;

- визнання недійсним патенту України НОМЕР_2 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_2" від 27 квітня 2015 року;

- визнання недійсним патенту України НОМЕР_3 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_3" від 27 квітня 2015 року;

- зобов"язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України внести до державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості про визнання недійсними патентів України НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є власником цих патентів, заявки на які були подані 05 серпня 2014 року.

На думку позивача, промислові зразки, які охороняються цими патентами, не відповідають умовам патентоспроможності, оскільки не мають ознак новизни, а наявність правової охорони порушує його права.

Вказує, що на момент подання заявок, сукупність суттєвих ознак зразків була загальнодоступна з відкритих джерел інформації, зокрема з ДСТУ Б В2.2-35:2013 "Намогильні споруди та склепи. Загальні технічні вимоги", затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 січня 2013 року №17, які містять визначення та зображення. До цього також діяли інші нормативно-правові акти.

ФОП ОСОБА_5 вказує, що з 01 березня 2012 року він проводить господарську діяльність, пов"язану з виробництвом та експортом виробів з природного каменю, а саме виготовляє плити надгробні, квітники, постаменти, а наявність патентів призведе до отримання ним від власника цих патентів дозволу на продовження своєї діяльності.

РішеннямСолом"янського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року позовні вимоги задоволено, вирішено:

Визнати недійсним повністю патент України НОМЕР_1 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 27 квітня 2015 року.

Визнати недійсним повністю патент України НОМЕР_4 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_4" від 27 квітня 2015 року.

Визнати недійсним повністю патент України НОМЕР_3 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_3" від 27 квітня 2015 року.

Зобов'язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсними повністю патенту України НОМЕР_1 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 27 квітня 2015 року, патенту України НОМЕР_4 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_4" від 27 квітня 2015 року, патенту України НОМЕР_3 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_3" від 27 квітня 2015 року та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність"

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 6201 грн. та витрати за проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності в сумі 15623,20 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на неврахування судом листів митних органів про відсутність порушень прав позивача під час переміщення ним своєї продукції, що свідчить про відсутність спору.

Вказує, що висновок експертизи не можна вважати належним доказом, оскільки при дослідженні експерт керувався лише ЦК України, в той час коли правове регулювання охорони права на промислові зразки здійснюється ширшим колом законодавства; експертом використано довідкову літературу, яка відсутня в переліку науково-технічної літератури, що затверджена Міністерством юстиції України; використана література є застарілою; вказує на відсутність у висновку посилання на конкретні джерела, про які експерт вказує, що вони є загальнодоступними. Вказує, що експертиза проведена за зображеннями з фотографій, проте це не дає можливості дійти до обґрунтованого висновку при проведенні дослідження. Зазначає, що експертиза не відповідає на питання, які конкретні суттєві ознаки були загально відомі на момент отримання патентів.

Окрім того, посилається на те,що судом не врахована міжнародна судова практика у сфері патентного права в частині промислового зразка, а також положення Женевського акту Гаазької угоди про міжнародну реєстрацію промислових зразків.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_7, а також представник відповідача Міністерства економічного розвитку і торгівлі України апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на викладені в ній підстави.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з"явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що на час розгляду справи ОСОБА_2 є власником патенту НОМЕР_1 на промисловий "ІНФОРМАЦІЯ_1" від 27 квітня 2015 року, заявка №201401687; патенту НОМЕР_4 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_4" від 27 квітня 2015 року, заявка №201401688; патенту НОМЕР_3 на промисловий зразок "ІНФОРМАЦІЯ_3" від 27 квітня 2015 року, заявка №s201401689.

Заявки на промислові зразки подані ОСОБА_8 05 серпня 2014 року. Права інтелектуальної власності за всіма патентами набули чинності з 27 квітня 2015 року. За даними виписок власником вказаних вище патентів на час вирішення спору є ОСОБА_8 , якому було передано право власності ОСОБА_8, про що ДСІВ були прийняті відповідні рішення №1318,1319,1320 від 24 червня 2016 року.

Позивач є виробником та експортером виробів з природного каменю, а саме виробів ритуального призначення: плити надгробні, квітники, постаменти. Позивач займається цією діяльністю. З моменту державної реєстрації як суб"єкта господарювання, а саме з 01 березня 2012 року. Основним видом діяльності позивача є "Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю" за КВЕД 23.70, відомості про що містяться в ЄДР.

Згідно із даними Експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати №В-6270 від 04 грудня 2013 року підтверджено, що позивач виробляє продукцію ритуального призначення, що кваліфікується по ТН ЗЕД товарними позиціями 6801 "Брусчатка, бордюрные камни и плиты из природного камня ( кроме сланца)" та 6802 "Камень обработаный (кроме сланца) для памятников и строительства и изделия из него, кроме товаров, класифицируемых в товарной позиции №6801; кубики для мозаики и аналогичные изделия из природного камня (включая сланец) на основе или без основы".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та даними висновку експерта №14005/16-53 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 30 січня 2018 року, складеного судовим експертом ОСОБА_9 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, встановлено, що сукупність суттєвих ознак промислових зразків, що охороняються патентами України НОМЕР_1, НОМЕР_4, НОМЕР_3 стала загальнодоступною у світі до дати подання заявок до Державної служби інтелектуальної власності, тобто до 05 серпня 2014 року.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.461 ЦК України промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим.

Згідно із ч.1 ст.462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом.

Статтею 469 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" промисловий зразок - результат творчої діяльності людини у галузі художнього конструювання.

Відповідно до частин 1, 5 та 6 ст.5 цього Закону правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності.

Право власності на промисловий зразок засвідчується патентом. Строк дії патенту на промисловий зразок становить 10 років від дати подання заявки до Установи і продовжується Установою за клопотанням власника патенту, але не більш як на п'ять років. Дія патенту припиняється достроково за умов, викладених у статті 24 цього Закону.

Обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.6 цього Закону промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим.

Промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Крім того, у процесі встановлення новизни промислового зразка береться до уваги зміст усіх раніше одержаних Установою заявок, за винятком тих, що на зазначену дату вважаються відкликаними, відкликані або за ними Установою прийняті рішення про відмову у видачі патентів і вичерпані можливості оскарження таких рішень.

Відповідно до ст.25 цього Закону патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: а) невідповідності запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності, визначеним цим Законом; б) наявності у сукупності суттєвих ознак промислового зразка ознак, яких не було у поданій заявці; в) видачі патенту внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Питання щодо новизни промислового зразка потребує спеціальних знань у сфері інтелектуальної власності. Для визнання промислового зразка новим має значення відсутність загальнодоступності відомостей саме про сукупність його суттєвих ознак, а не відомостей стосовно кожної з цих ознак окремо.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що Висновок експерта №14005/16-53 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 30 січня 2018 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено з порушенням нормативних актів щодо форми та змісту відхиляються колегією суддів, оскільки дані цього висновку є належними та допустимими доказами, які містять інформацію про предмет доказування у справі.

За змістом ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об"єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

При проведенні дослідження експертом надана детальна оцінка ознакам промислових зразків за оспорюваними патентами на предмет їх абсолютної новизни; наявності суттєвих ознак, які формують його зорове сприйняття та дозволяють виокремити його від інших; проаналізовано відмінності від інших аналогічних виробів за критеріями форми, кольору та розмірів; вказано на джерело загальнодоступних відомостей із даними про аналогічні раніше відомі зразки - каталоги, випуск яких відбувся до дати подання заявок та які знаходяться в матеріалах справи.

Посилання у висновку експерта на держані стандарти здійснювалось виключно в інформаційних цілях, що зазначено у висновку.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що експертом не наведено інформації про загальнодоступність, виходячи з даних джерел у світі, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі.

Поняття "загальнодоступною у світі" не слід розглядати як таке, що підлягає з"ясуванню питання про конкурентні промислові зразки, що запатентовані лише в інших країнах.

Україна є частиною світової спільноти, виступає стороною міжнародних договорів, всередині країни виникають правові явища, які можуть регулюватися внутрішнім та міжнародним законодавством (міжнародними договорами). Положення Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" забезпечують правову охорону учасників відносин незалежно від їх національної приналежності.

В контексті ст.6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" поняття загальнодоступною у світі" слід розглядати і як таке, що стало публічно відомим для необмеженого кола осіб із загальнодоступних джерел інформації, широкого профілю та спеціалізованого, та незалежно від країни, однієї чи більше, у якій/яких це було поширено або зареєстровано.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих мотивів стосовно того, що проведене дослідження та отримані результати не можуть бути використані при розгляді справи, а дані висновку експерта не є належними та допустимими доказами.

Перевіряючи та оцінюючи висновок експертизи суд першої інстанції правильно встановив відсутність обставин , які давали б підстави уважати висновок необґрунтованим, неправильним або суперечливим, та ураховував те, що вимоги законодавства при призначенні та проведенні судової експертизи порушені не були, експерт є компетентною особою, попереджений про кримінальну відповідальність та діяв у межах своїх повноважень, відповіді на порушені питання є повними, обґрунтованими та узгоджуються з іншими фактичними даними.

Посилання скаржника на положення Женевського акту Гаазької угоди про міжнародну реєстрацію промислових зразків, прийнятий 2 липня 1999 року (приєднання Закон №2992-ІІІ (2992-14) від 17 січня 2002 року) є помилковим, оскільки цей Акт регулює питання подання заявки на міжнародну реєстрацію промислового зразка, правову охорони промислового зразка в іноземних державах.

Отже положенню цього Акту не кореспондуються з обставинами справи та посилання на них необґрунтоване.

Доводи апеляційної скарги про відсутність порушеного права позивача є помилковими та відхиляються колегією суддів.

Позов про визнання патенту недійсним може подати будь-яка особа, яка вважає, що відповідний патент порушує її права та охоронювані законом інтереси. Коло таких осіб (крім сторін договору) з'ясовується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та норм права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин. При цьому слід враховувати тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", наведене в пункті 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004.

Обставинами справи підтверджено, що професійна діяльність позивача пов"язана із виготовленням та реалізацію ритуальних виробів із каменю, тобто промислових зразків, патенти на які належать відповідачу. З матеріалів справи убачається, що власник оспорюваних патентів звернувся до митних органів для вжиття дій по охороні його прав, що можуть бути порушені суб"єктами господарювання.

Суб'єктом використання промислового зразка в розумінні Закону України "Про охорону прав на промисловий зразок" може бути не лише виробник, але й будь-яка інша особа, що застосовує річ, виготовлену з використанням всієї сукупності суттєвих ознак промислового зразка, а відтак їй належить право вимоги щодо дійсності патентів.

Посилання в апеляційній скарзі на дані листів Житомирської митниці №461/10/06-70-18 від 03 червня 2016 року та №К41/7/06-70-08 від 10 червня 2016 року щодо відсутності фактів призупинення митного оформлення суб"єктів ЗЕД, відхиляються колегією суддів, оскільки самі по собі дані цих листів не свідчать про відсутність порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При ухваленні судового рішення суд першої інстанції виходив із положень ст.10 ЦПК України та правильно застосував норми матеріального права до правовідносин, що виникли між сторонами.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, залишити без задоволення, а рішення Солом"янського районного суду міста Києва від 24 липня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 березня 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.І. Шкоріна

В.В.Соколова