РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі: секретаря Буга Р.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року позивач звернулась в суд з цим позовом, в якому просила:

- провести розподіл по 1/2 частці кожному 59/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на присадибній земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка являється спільною сумісною власністю позивача та відповідача;

- для вирішення поділу майна призначити комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу;

- припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частку належного йому права в спільній сумісній власності, а саме в 59/100 частках житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на присадибній земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1 зі стягненням відповідною грошової компенсації з позивача на користь відповідача;

- стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

Позивач вказала, що 04.11.1987 ухвалою Жмеринського районного народного суду Вінницької області про затвердження мирової угоди позивачу та її сестрі ОСОБА_4 перейшла на праві особистої власності 41/100 частки будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, враховуючи рівність долей, кожна з них отримала по 41/200 частки вищевказаного будинку, решта 59/100 частки будинку перейшла їх батьку ОСОБА_5

14.04.1995 від ОСОБА_4 вона прийняла в дар 41/200 частки будинку з відповідною часткою службових будівель, розташований на присадибній земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1, в результаті чого між ними було укладено договір дарування.

10.08.2005 вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, який 11.10.2017 рішенням суду було розірвано, ще перебуваючи в шлюбі нею на підставі договору купівлі-продажу було набуто у власність (придбано) 59/100 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на присадній земельній ділянці в АДРЕСА_1.

Таким чином нею по частинам було набуто у власність цілий будинок, відповідно 41/100 частки даного будинку є її особистою власністю, а 59/100 частки спільною сумісною власністю подружжя.

Після розірвання шлюбу вони з відповідачем залишились проживати в одному будинку, відповідач вільно користується не тільки спільною частиною вищевказаного будинку, а й тією, яка належить позивачу на праві власності, тим самим позбавляючи її вільно користуватись належною їй часткою будинку. Незважаючи на проживання відповідача в будинку, останній не сплачує за комунальні послуги, ігнорує потреби в проведенні ремонту, умисно руйнує те, що належить їм на праві спільної власності, спричиняючи таким чином їй душевний біль. Оскільки подальше сумісне проживання в спірному будинку з відповідачем стало неможливим, виникло питання про поділ спільного майна подружжя.

Оскільки 59/100 частин житлового будинку є неподільними в натурі в рівних долях, вона бажає вирішити спір з відповідачем шляхом надання йому компенсації за належну йому частку в спільному сумісному майні, а тому нею попередньо внесено на депозитний рахунок суду кошти в сумі 13000 грн., решта буде внесена нею у відповідності до висновку товарознавчої експертизи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Надали квитанції про сплату на депозитний рахунок позивачем коштів на загальну суму 40 019,50 грн. та вартості проведеної експертизи в сумі 6864,00 грн. для огляду в судовому засіданні та засвідчення відповідності копій оригіналам.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подавав. В судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, дав згоду на отримання грошової компенсації за свою частку, що становить 59/100 у спільному майні.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

28.03.2018 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Призначено підготовче засідання на 08.05.2018

08.05.2018 розгляд справи відкладено за клопотанням позивача для укладення мирової угоди до 31.05.2018

31.05.2018 ухвалою суду за клопотанням позивача призначено у справі комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинене.

31.07.2018 ухвалою суду провадження у справі відновлено, справа призначена до підготовчого засідання на 21.08.2018 для вирішення клопотання експерта про витребування матеріалів інвентаризаційної справи.

21.08.2018 клопотання експерта задоволено, витребувано з Жмеринського відділення Вінницького обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації матеріали інвентаризаційної справи, провадження в справі зупинене.

26.11.2018 до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи.

27.11.2018 ухвалою суду провадження у справі відновлено. Справа призначена до підготовчого засідання на 21.12.2018.

21.12.2018 підготовче засідання закрито, справа призначена до розгляду по суті на 13.02.2019 року.

13.02.2019 у зв'язку з перебуванням головуючого у відпустці справа знята з розгляду з подальшим призначенням на 26.03.2019

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії ухвали Жмеринського районного народного суду Вінницької області від 04.11.1987 ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві приватної власності перейшло 41/100 частини будинку в АДРЕСА_1, яка складається з кімнати 1-3, кухні 1-4, коридору ??, кладової ???, ганку, 1/2 лівої частини сараю літ. «Б», вбиральні літ «Д», дійсної вартості 5065 руб. (а.с.11, 11 зворот).

Згідно копії договору дарування від 14.04.1995 посвідченого завідуючою Жмеринською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_6, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 41/200 частину жилого будинку з відповідною часткою службових будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 та розташований на присадибній ділянці (а.с.12, 12 зворот).

10.08.2005 ОСОБА_1 придбала у власність 59/100 частин житлового будинку з відповідною часткою господарчих будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який розташований на присадибній ділянці, що вбачається з копії договору купівлі - продажу від 10.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області (а.с.13, 13 зворот), даний договір зареєстровано в Державному реєстрі правочинів під номером 1333306 (а.с.14), на підставі договору купівлі - продажу за ОСОБА_1 зареєстровано 59/100 частки будинку в АДРЕСА_1 та Вінницьким обласним бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення (а.с.15).

Як вбачається з копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.10.2017 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.16-17).

Відповідно до копії технічного паспорта власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, ідеальна частка становить 41/200+ 41/200+59/100 (а.с.18-21).

Згідно виписки з рішення засідання виконкому Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 19.10.2009 впорядковано нумерацію житлових будинків та земельних ділянок по АДРЕСА_1) (а.с.22).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 19.11.2018 №3133/3134/3135/18-21 Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз визначити технічно можливий розподіл в натурі 1/2 частки кожному у 59/100 частках житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на присадибній земельній ділянці, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка являється спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, з подальшим переобладнанням в ізольовану квартиру для ОСОБА_2 з облаштуванням окремого виходу, не вбачається можливим. Ринкова вартість 1/2 частки у 59/100 частках житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_1 станом на час проведення експертизи складає 53 019,50 грн. (а.с.73-93).

Вартість проведення експертизи становить 6 864,00 грн. (а.с.94).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом, не оспорюють ся сторонами.

З доказів наданих позивачем судом встановлено, що позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить 59/100 части будинку з відповідною часткою господарських будівель та земельною ділянкою, розташованого в АДРЕСА_1, яка була придбана ними під час перебування в шлюбі, та яка підлягає поділу як спільна сумісна власність подружжя. 59/100 частки будинку неподільні.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Цивільним та Сімейним кодексами України.

Згідно ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11«Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов'язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК).

Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх досліджені, враховуючи визнання відповідачем позову та надання ним згоди на отримання грошової компенсації за свою частку у спільному майні, неподільність будинку, який є предметом спору, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені останньою, в порядку, визначеному ч.1 ст. 141 ЦПК України, що складаються з суми сплаченого судового збору в сумі 704,80 грн., половини від вартості проведення експертизи в сумі 3432 грн. та витрати на правничу допомогу в розмір 4500 грн.

Також відповідачу ОСОБА_7 в рахунок компенсації за його частку в 59/100 частки житлового будинку підлягають виплаті кошти на загальну суму 53 019 (п'ятдесят три тисячі дев'ятнадцять) грн. 50 коп., внесені позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду (отримувач ТУ ДСА У в Вінницькій області) відповідно до квитанції №№ 0.0.987322999.1 від 15.03.2018, № 0.0..1 від 18.01.2019, № 0.0. від 17.01.2019, № 0.0..1 від 17.01.2019 та № 0.0..1 від 17.01.2019.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3-13, 141, 76-83, 89, 259, 263-265, 430 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Провести розподіл майна, по 1/2 частці кожному 59/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на присадибній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке являється спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частку в спільній сумісній власності в 59/100 частках житлового будинку за відповідною часткою господарських будівель на присадибній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Присудити ОСОБА_1 59/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на присадибній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Присудити ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 53019 (п'ятдесят три тисячі дев'ятнадцять) гривень 50 копійок замість його 1/2 частки у спільній сумісній власності в 59/100 частках житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель на присадибній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок коштів внесених попередньо на депозит суду (отримувач ТУ ДСА У в Вінницькій області) ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 8636 (вісім тисяч шістсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП невідомий).

Суддя: А.М. Заярний

Дата складання повного судового рішення 01.04.2019