Справа № 302/164/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

29.03.2019 смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В.П.,

з участю: секретар с/з ОСОБА_1,

заявника (боржника) ОСОБА_2,

представника заявника - адвокат ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в райсуді в смт.Міжгір'ї справу за скаргою ОСОБА_2 про скасування постанови державного виконавця Міжгірського районного відділу державної виконавчої служби про накладення арешту на майно серії ВП №52986419 від 25.02.2019 р.

В С Т А Н О В И В:

20.03.2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, яку обгрунтувала так.

Старший державний виконавець Міжгірського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_4 виніс постанову у виконавчому провадженні № 52986419 про відкриття виконавчого провадження про стягнення із заявниці ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 - 4000 грн. морального відшкодування та ОСОБА_6 - 4000 грн. морального відшкодування і 1000 грн. витрат на правову допомогу. 25.02.2019 року цим державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику - заявниці. Дану постанову державного виконавця заявниця вважає незаконною як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права, зокрема ст.ст.10, 18, 24, 48, 56 ч.3 ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки на момент відкриття виконавчого провадження заборгованість становила 10000 грн., а вказаною постановою накладено арешт на все майно заявниці, а не в межах суми стягнення. За цих підстав заявник просить скасувати винесену державним виконавцем постанову про накладення арешту на все її майно від 25.02.2019 року.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 та заявник ОСОБА_2 подану до суду заяву підтримали, просять таку задовольнити з обгрунтувань та підстав наведених у заяві. Адвокат додатково пояснив, що оскаржувану постанову ОСОБА_2 отримала поштою 13.03.2019 року, а тому строк оскарження постанови державного виконавця від 25.02.2019 року нею не пропущено.

Старший державний виконавець Почіль І.М. в судове засідання не з'явився, подавши суду клопотання про розгляд справи без його участі. Заперечення на подану заяву ОСОБА_2 суду не подав.

Суд, ознайомившись із змістом поданої заяви, доданими до неї матеріалами, заслухавши пояснення представника заявника, дійшов висновку, що подана ОСОБА_2 скарга на дії державного виконавця є обгрунтованою та підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що у державного виконавця Міжгірського РВДВС ОСОБА_4 перебуває на виконанні зведене виконавче провадження № 52986419, відкрите на підставі таких виконавчих документів: виконавчого листа № 302/1152/15-к виданого Міжгірським районним судом 11.01.2016 року про стягнення з скаржника ОСОБА_2 в користь держави в особі сектору охорони здоров'я Міжгірської РДА 4101,03 грн. за стаціонарне лікування потерпілого від злочину; виконавчого листа № 302/164/16-ц виданий Міжгірським райсудом 07.11.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 4000 грн. морального відшкодування та в користь ОСОБА_6 4000 грн. морального відшкодування та 1000 грн. витрат на правову допомогу.

25.02.2019 державним виконавцем Почіль І.М. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 52986419 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2.

Статтею 28 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Представник ОСОБА_2 суду пояснив, що боржник за виконавчим листом отримав постанову державного виконавця про накладення арешту на майно 13.03.2019 простим поштовим відправленням. Скарга до суду ОСОБА_2 подана 20.03.2019 року, тобто в межах строку оскарження, встановленого ч.5 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Статтею 56 ч.3 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що арешт на майно накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Із матеріалів доданих до скарги, зокрема постанови про накладення арешту, вбачається, що державним виконавцем під час накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 не було враховано вимоги ч. 3 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме накладаючи арешт на все майно (рухоме та нерухоме) боржника, що належить ОСОБА_2 на праві власності, державним виконавцем не було встановлено вартості майна й відповідно не встановлено співмірності майна із сумою, що підлягає стягненню.

Окрім цього, ч. 4, ч.5 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов'язково зазначається: якщо опису підлягає земельна ділянка -її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Однак, у постанові про накладення арешту на майно боржника від 25.02.2019 року вищевказані відомості про майно відсутні, що свідчить про те, що державним виконавцем в ході накладення арешту не виконано всіх вимог, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що обставини наведені в скарзі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому з врахуванням позиції: представника заявника та самого боржника; державного виконавця, який скаргу ОСОБА_2 не заперечив, суд приходить до висновку, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання судового рішення та накладення арешту на нерухоме та рухоме майно боржника не здійснив всіх необхідних та наданих йому Законом заходів та помилково прийшов до передчасного висновку про накладення арешту на все майно ОСОБА_2, а тому постанова про накладення арешту на майно серії ВП № 52986419 від 25.02.2019 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 447 - 450, 260, 261, 273, 353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною і скасувати постанову державного виконавця Міжгірського РВ ДВС ОСОБА_4 від 25.02.2019 р. серія ВП № 52986419 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 302/164/16-ц виданим 31.10.2016 р. Міжгірським районним судом Закарпатської області.

Зобов'язати державного виконавця Міжгірського РВ ДВС ОСОБА_4 виконати у виконавчому провадженні № 52986419 вимоги ст. 56 ч.3 ЗУ "Про виконавче провадження".

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 01 квітня 2019 р

Суддя:ОСОБА_7