Дата документу 29.10.2019 Справа № 554/7318/19
Провадження № 2/554/2449/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2019 року м. Полтава
Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді Чуванової А.М.
за участю секретаря Садошенко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
Позивач ОСОБА_1 у серпні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в якому просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_1 , та примусово зняти її з реєстраційного обліку в квартирі.
В обґрунтування вимог позивач вказав, що він є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В. від 14.12.2000 року.
Відповідно до довідки про склад сім`ї від 11.05.2019 року № 11/05-02, виданої ЖК «Колосок», у даній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , та відповідач ОСОБА_2 . З відповідачем ОСОБА_2 позивач розлучився 11.03.2015 року.
Відповідно до довідки про склад сім`ї від 11.05.2019 року № 11/05-01, виданої ЖК «Колосок», у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на сьогоднішній день проживає позивач ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 , та їх син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , колишня дружина позивача, зареєстрована в даній квартирі, але не проживає з 2013 року, не оплачує комунальні послуги та не бере участь в її утриманні. Для вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих у ньому осіб, але прописка колишньої дружини позивача в квартирі не дозволяє йому розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує його законні права.
Ухвалою суду від 12.09.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі, не заперечував проти заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Відповідач не надала відзив на позов. Зі згоди сторони позивача, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів.
Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2000 року (а.с.8 копія договору).
Позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було розірвано 11.03.2015 року (а.с.9 свідоцтво про розірвання шлюбу).
ВідповідачОСОБА_2 , відповідно до довідки про склад сім`ї від 11.05.2019 року № 11/05-02 виданої ЖК «Колосок» (а.с.10), зареєстрована в квартирі позивача, але не проживає в ній з 2013 року.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.
Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.
Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно, вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника, й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.
Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.ч.1,2 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як свідчать матеріали справи, відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі на протязі шести років; ніяких заходів по збереженню житла за собою відповідач не вживає; заходів по вселенню у квартиру не приймає.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном.
Згідно постанови Верховного Суду України від 16.01.2012 року у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (квартирою) за адресою: АДРЕСА_1 , та підлягає зняттю з реєстраційного обліку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265,430,280-282 ЦПК України, ст.ст.391,405 ЦК України, ст.155 ЖК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , та зняти її з реєстраційного обліку примусово.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: А.М. Чуванова