Провадження № 2/761/1568/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування іпотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодавця,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просить суд: стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 7 471 268,00 грн.; стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 8 810,00 грн.; стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.09.2011 року між ОСОБА_2, як позикодавцем, та ОСОБА_1, як позичальником, було укладено Договір позики, за умовами якого, враховуючи також положення Додаткових угод за №№1, 2, 3 до нього, позивач отримав від відповідача суму позики в загальному розмірі 3 800 000,00 грн.

В забезпечення виконання вищенаведеного Договору позики, 02.09.2011 року між сторонами по справі було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. за реєстровим номером №2146 (далі - Договір іпотеки), згідно з яким позивачка надала в іпотеку належне їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 0,150 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловий будинок АДРЕСА_1, що розташований на вищевказаній земельній ділянці (надалі - предмет іпотеки).

При цьому, 30.10.2013 року ОСОБА_2 було складено заяву, в якій він підтвердив факт отримання ним від ОСОБА_1 суми за Договором позики у розмірі 1 166 968,00 грн. та те, що станом на 30.10.2013 року заборгованість за Договором позики та додаткових угод до нього становить 2 633 032,00 грн.

Разом з тим, як стало відомо позивачці, відповідно до умов Договору іпотеки відповідач, як іпотекодержатель, здійснив реєстрацію свого права власності на предмет іпотеки, вартість якого відповідно до Звіту від 07.04.2014 року, складеного ТОВ «Регіональний центр оцінки», була визначена в загальному розмірі 4 992 215,00 грн.

В свою чергу, позивачка, посилаючись на недостовірність вищенаведеної ринкової оцінки майна, виконаної перед зверненням стягнення на предмет іпотеки, а також положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку», зазначає, що оскільки відповідно до Звітів про оцінку будинку та земельної ділянки, складених ТОВ Канзас» на її замовлення, ринкова вартість предмета іпотеки станом на 11.04.2014 року становить в загальному розмірі 11 227 000,00 грн., відповідач, як іпотекодержатель, має відшкодувати їй, як іпотекодацвю, перевищення вартості предмета іпотеки на розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 7 471 268,00 грн. (11 227 000,00 грн./100*90% - 2 633 032,00 грн.).

Так, зокрема позивачка вважає, що про недостовірність ринкової вартості майна, встановленої Звітом від 07.04.2014 року, свідчить те, що, як вбачається зі змісту вказаного Звіту, оцінка проводилася на майно, що знаходиться за іншою адресою та під іншим кадастровим номером, а сам Звіт виконано лише цілей оподаткування відповідно до ст. 172 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до умов Договору добровільного страхування заставного майна №13-2828-13-00022 та Договору добровільного страхування заставного майна №13-2828-13-00022 від 30.10.2012 року житловий будинок застрахований на суму 11 860 540,00 грн., а земельна ділянка - на суму 744 810,00 грн.

За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення свого права власності, позивачка звернулася до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 27.04.2018 року позовну заяву було передано за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

Постановою Апеляційного суду м.Києва від 14.06.2018 року вищенаведену ухвалу скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 20.08.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за даним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

14.09.2018 року до суду надійшла заява представника відповідача, в якій він просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову через сплив позовної давності.

14.09.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, згідно з яким він просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Так, зокрема представник відповідача зазначає, що оскільки, в силу вимог Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається на момент набуття права власності на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель, єдиним належним та допустимим доказом на підтвердження оціночної вартості предмета іпотеки є Звіти ТОВ «Регіональний центр оцінки» від 07.04.2014 року. Крім того, представник відповідача вказує, що посилання позивачки на ті обставини, що оцінку було проведено за іншим об'єктом, не відповідають дійсності, оскільки зі змісту звіту про оцінку майна вбачаться допущена на першій сторінці технічна описка щодо місця розташування цього майна. Також, спростовуючи твердження позивачки про те, що сума її заборгованості за договором позики становить 2 633 032,00 грн., представник відповідача посилається на умови ч.2 п.4.1 Договору позики, якими, в свою чергу, передбачено, що сума позики підлягає поверненню в гривнях та визначається виходячи з еквіваленту в доларах США по курсу, за яким можна придбати долари США у банку на момент (дату) здійснення розрахунку.

02.10.2018 року до суду надійшла відповідь представника позивачки на відзив, в якій він вказує, що розрахунки заборгованості позивачки, наведені у відзиві, є неправильними та спростовуються заявою самого відповідача від 30.10.2013 року.

03.10.2018 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив та письмові пояснення представника позивачки на заяву про застосування строків позовної давності.

09.10.2018 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивачки на заяву про застосування строків позовної давності.

07.11.2018 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 07.11.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2019 року.

Представник позивачки ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в забезпечення виконання позивачкою своїх зобов'язань за Договором позики від 02.09.2011 року, 02.09.2011 року міжнею та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. за реєстровим номером №2146 (далі - Договір іпотеки), згідно з яким позивачка надала в іпотеку належне їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 0,150 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, та житловий будинок АДРЕСА_1, що розташований на вищевказаній земельній ділянці (надалі - предмет іпотеки).

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, відповідно до умов Договору іпотеки 11.04.2014 року відповідач, як іпотекодержатель, здійснив реєстрацію свого права власності на предмет іпотеки, вартість якого відповідно до Звіту про оцінку майна №LC140404-006 та Звіту №LC140404-005 від 07.04.2014 року, складених ТОВ «Регіональний центр оцінки», була визначена в загальному розмірі 4 992 215,00 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом та обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка, посилаючись на недостовірність вищенаведеної ринкової оцінки майна, виконаної перед зверненням стягнення на предмет іпотеки, а також положення ст. 37 Закону України «Про іпотеку», вказувала, що оскільки відповідно до Звітів про оцінку будинку та земельної ділянки, складених ТОВ Канзас» на її замовлення, ринкова вартість предмета іпотеки станом на 11.04.2014 року становить в загальному розмірі 11 227 000,00 грн., відповідач, як іпотекодержатель, має відшкодувати їй, як іпотекодацвю, перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в розмірі 7 471 268,00 грн. (11 227 000,00 грн./100*90% - 2 633 032,00 грн.)

Крім того, визначаючи суму заборгованості за Договором позики саме в розмірі 2 633 032,00 грн., позивачка виходила з того, що згідно з нотаріально посвідченою заявою відповідача від 30.10.2013 року, останній підтвердив факт отримання від ОСОБА_1 суми за Договором позики у розмірі 1 166 968,00 грн. та те, що станом на 30.10.2013 року заборгованість за Договором позики та додаткових угод до нього становить 2 633 032,00 грн.

Так, згідно з п.п.1.2, 2.1 Договору позики, укладеного 02.09.2011 року між сторонами по справі, позивачка отримала позику у сумі 1 984 000,00 грн., що на момент укладення договору становило еквівалент 248 000,00 доларів по курсу 8,0 грн. за 1 долар США.

Крім того, відповідно до п.6.3 Договору позики якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 30 процентів річних від простроченої суми.

В подальшому, до даного Договору позики були підписані додаткові угоди №№1, 2, 3 від 02.04.2012 року, 28.08.2012 року та 01.11.2012 року відповідно, за якими сума позики була збільшена до 3 800 000,00 грн., що становило в еквіваленті 475 000,00 доларів США по курсу 8,0 грн. за 1 долар США.

При цьому, відповідно до ч.2 п.4.1 Договору позики сума позики підлягає поверненню в гривнях та визначається виходячи з еквіваленту в доларах США по курсу, за яким можна придбати долари США у банку на момент (дату) здійснення розрахунків.

Отже, розрахунок суми заборгованості по договору позики здійснюється виходячи з курсу долара США на момент здійснення розрахунку.

Як встановлено в судовому засіданні, 30.10.2013 року ОСОБА_2 було складено заяву, яка посвідчена нотаріально, про те, що він отримав від ОСОБА_1 суму у розмірі 1 166 968,00 грн., що становить 145 861,00 доларів США по курсу 8,0 грн. за 1 долар США, та заборгованість за Договором позики станом на 30.10.2013 року складає 2 633 032,00 грн., що становить еквівалент 329 129,00 доларів США по курсу 8,0 грн. за 1 долар США.

Разом з тим, згідно з Довідкою ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», станом на 11.04.2014 року (дата набуття права власності відповідачем на предмет іпотеки) 1 долар США в еквіваленті становив 13,60 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення договору, а також встановлені обставини справи, станом на 11.04.2014 року заборгованість позивачки за договором позики становила 395 596,58 доларів США (заборгованість за договором у сумі 329 129,00 + нараховані 30% у сумі 66 467,58 доларів США), що в еквіваленті складало 5 380 113,49 грн. (4 476 154,40+903 959,09 грн.), по курсу 13,60 грн. за 1 долар США.

В свою чергу, як вже зазначалося вище, 11.04.2014 року відповідач, як іпотекодержатель, здійснив реєстрацію свого права власності на предмет іпотеки, вартість якого відповідно до Звіту про оцінку майна №LC140404-006 та Звіту №LC140404-005 від 07.04.2014 року, складених ТОВ «Регіональний центр оцінки», була визначена в загальному розмірі 4 992 215,00 грн.

Тобто, виходячи з вищевикладеного, в даному випадку відсутнє перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, оскільки предмет іпотеки не покрив у повному обсязі заборгованість позивачки перед відповідачем.

При цьому, щодо посилань позивачки на недостовірність ринкової оцінки майна, проведеної ТОВ «Регіональний центр оцінки» на замовлення відповідача, та необхідність використання в якості належного доказу оцінки майна висновків, викладених в Звіті ТОВ «Канзас Ріал Естейт», слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно з п.6.4.1 Договору іпотеки іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єкта оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель для здійснення такої оцінки.

Отже, за умовами Закону України «Про іпотеку» та Договору іпотеки іпотекодавцеві не надано право обирати оціночну компанію для визначення вартості предмета іпотеки, яка, в свою чергу, визначається на момент набуття права власності на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель.

Крім того, обов'язок погодження з іпотекодавцем оцінки майна та/або його вартості також не передбачено ані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Законом України «Про нотаріат», ані Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень чи Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

За вказаних обставин, єдиним належним та допустимим доказом в даному випадку є оцінка майна, зроблена ТОВ «Регіональний центр оцінки» в Звітах за №LC140404-006 та №LC140404-005 від 07.04.2014 року.

До того ж, посилання позивачки на ті обставини, що оцінку було проведено за іншим об'єктом, судом оцінюються критично, оскільки зі змісту вищенаведених звітів про оцінку майна вбачаться допущена на першій сторінці технічна описка щодо місця розташування цього майна.

Натомість, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз'яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Також слід зазначити, що, відповідно до роз`яснень, викладених в п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю, підстав для застосування строків позовної давності суд не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про відшкодування іпотекодавцю перевищення вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодавця.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 19.03.2019 року.

Суддя: