КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року

справа 357/8940/16-ц

провадження № 22-ц/824/1557/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - Дроздівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_4

третя особа - Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року у складі судді Цуранова А.Ю. у справі за позовом ОСОБА_2 до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_4, третя особа: Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області, про визнання рішення сільської ради та державного акту на земельну ділянку недійсними,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_4, третя особа: Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області, про визнання рішення сільської ради та державного акту на земельну ділянку недійсними, у якому змінивши позовні вимоги просив визнати недійсним рішення Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 12.08.2008 року за №22-122 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 в межах Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 02 грудня 2010 року, виданий на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_4, третя особа: Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області, про визнання рішення сільської ради та державного акту на земельну ділянку недійсними задоволено.

Визнано недійсним рішення Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 12 серпня 2008 року №22-122 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 в межах Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також в частині надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки в АДРЕСА_1 в межах Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 02 грудня 2010 року, виданий на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що розміри суміжних земельних ділянок, належних їй та позивачу не змінювалися, між сторонами не виникало спорів щодо меж цих земельних ділянок. Між земельними ділянками на межі встановлено паркан. Місце розташування земельної межі неодноразово перевірялося земельною комісією Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та спеціалістами-землевпорядниками під час виготовлення технічної документації для приватизації цих земельних ділянок. Крім того, між нею та дружиною позивача підписано акт встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі. Зазначає, що експерт при проведенні судової земельно-технічної експертизи помилково дійшов висновку про накладення земельних ділянок, оскільки мало місце відхилення, гранично-допустима похибка, що виникає при роботі різних вимірювальних приладів.

Також посилається на те, що позивачем при зверненні до суду пропущено строки позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що Дроздівська сільська рада Білоцерківського району Київської області надала у власність земельну ділянку, площею 0,00668 га, яка перебуває у власної позивача, чим порушила право власності останнього. Акт про встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі не був підписаний позивачем, а був підписаний його дружиною, яка не є суміжним власником земельної ділянки. Також зазначає, що при зверненні до суду позивачем не пропущено строки позовної давності, оскільки про порушення свого права він дізнався в липні 2016 року, коли відповідач ОСОБА_4 винесла в натурі координати поворотних точок належної їй земельної ділянки.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судове засідання третя особа не з'явилася, про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Дроздівська сільська рада Білоцерківського району Київської області надала у власність земельну ділянку, площею 0,00668 га, яка перебуває у власності позивача, чим порушила право власності останнього.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_3, та земельна ділянка для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель та споруд, та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,6696 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 (а.с.10, 11, 12 т.1).

Власником суміжної земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1, є ОСОБА_4.

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 20.07.2016 року, інженером-геозедистом, землевпорядником Дроздівської сільської ради в присутності землевласників ОСОБА_4 та ОСОБА_2, проведено обстеження межі між земельними ділянками, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Встановлено, що зазначена межа земельної ділянки ОСОБА_4 АДРЕСА_1 проходить по земельній ділянці ОСОБА_2 АДРЕСА_2 (а.с. 12 т.1).

Відповідно до рішення восьмої сесії п'ятого скликання Дроздівської сільської ради Білоцерківського району від 29.03.2007 року №08-43, ОСОБА_4 передано безоплатно у власність, земельну ділянку розміром 0,25 га, що знаходиться в АДРЕСА_1, для обслуговування житлового будинку (а.с.14 т.1).

На підставі рішення 22 сесії п'ятого скликання Дроздівської сільської ради від 12.08.2008 року №22-122 ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,2500 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області, цільове призначення для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, серія НОМЕР_1 від 02.12.2010 року з кадастровим номером НОМЕР_2 (а.с.17 т.1).

Доводи апеляційної скарги, що позивач давав згоду на погодження меж земельної ділянки є необґрунтованими.

З висновку експерта від 07.03.2017 року вбачається, що підпис в графі «Г-Д» акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачу на зберігання межових знаків від 22.04.2008 року виконаний ймовірно не ОСОБА_2, а ОСОБА_5

Відповідачі погодились з тим, що позивач не підписував вказаний акт, зазначивши, що замість нього акт підписала його дружина.

Згідно акту про передачу на зберігання місця встановлення межових знаків користувачу земельної ділянки від 06.07.2016 року інженер-геозедист, не змінюючи земельної межі, виконав роботи по встановленню місця п'яти межових знаків земельних ділянок, що належать ОСОБА_4, зокрема зазначено, що кутова нав'язка в ході виконання робіт не перевищувала гранично-допустимої (а.с. 36 т.1).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-тезхнічної експертизи від 06.02.2018 року №07/29-17-18, є накладання земельної ділянки, яка належить відповідачу ОСОБА_4 відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою за адресою: АДРЕСА_1, на земельну ділянку позивача ОСОБА_2, що перебуває у його фактичному землекористуванні, а саме по існуючій межі домоволодіння. Площа накладання становить 0,00668 га (66,8 кв.м.) (а.с.188-203 т.1).

У висновку судового експерта вказано, що він під час дослідження використовував вищевказану інструкцію, тому з урахування допустимих похибок експерт встановив, що є накладання земельної ділянки, площа накладання становить 0,00668 га (66,8 кв.м.).

Відповідно до топографо-географічної зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 виготовленої інженером-геодезистом ОСОБА_6, земельна ділянка ОСОБА_4 накладається на земельну ділянку ОСОБА_2.( а.с. 253 т.1).

У частині першій статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною десятою статті 123 ЗК України, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до частин першої, другої статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України(частина друга статті 50 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

Тобто, погодження меж земельної ділянки із суміжними власники (користувачами) є обов'язковим при виділенні земельної ділянки у власність.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При виділенні земельної ділянки у власність ОСОБА_4 із позивачем не було погоджено межі земельної ділянки.

Відповідно до висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 07.03.2017 року №19/8-4/342-СЕ/16, підпис у графі «Г-Д» акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачу на зберігання межових знаків від 22.04.2008 року ОСОБА_4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виконаний ймовірно не ОСОБА_2, а ОСОБА_5 (а.с.113-116 т.1).

Як пояснили сторони, ОСОБА_5 є дружиною позивача, не є співвласником земельної ділянки належної позивачу, а тому проставлення її підпису на акті встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачу на зберігання межових знаків від 22.04.2008 року не є підтвердженням того, що відповідачем ОСОБА_4 погоджено межі земельних ділянок із суміжними власниками.

Внаслідок приватизації ОСОБА_4 земельної ділянки по АДРЕСА_1 відбулося накладання меж земельної ділянки, яка знаходиться у її користуванні, та земельної ділянки позивача.

Тобто, на час отримання ОСОБА_4 державного акту на право приватної власності на земельну ділянку було встановлено факт самовільного захоплення суміжної земельної ділянки, а погодження меж земельної ділянки, виділеної позивачу у власність, з усіма суміжними власниками та землекористувачами, зокрема позивачем, не було проведено.

Отже, позивачем доведено ту обставину, що рішенням Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №22-122 від 12.08.2008 року про передачу ОСОБА_4 земельної ділянки у власність, передано частину земельної ділянки, площею 0,00668 га, яка належить позивачу, чим порушено права власності останнього.

Крім того, відповідачем ОСОБА_4 не доведено, що експерт при проведенні судової земельно-технічної експертизи помилково дійшов висновку про накладення земельних ділянок, оскільки мало місце відхилення, гранично-допустима похибка, що виникає при роботі різних вимірювальних приладів, оскільки як зазначено у висновку експертизи, під час дослідження експертом було використано Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджену наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, з урахуванням допустимих похибок.

Враховуючи, що Дроздівською сільською радою Білоцерківського району Київської області при наданні відповідачу ОСОБА_4 земельної ділянки у власність порушено право власності позивача, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянки ОСОБА_4

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивачем при зверненні до суду пропущено строки позовної давності, оскільки як посилався відповідач він дізнався про порушення свого права у липні 2016 року, коли відповідач винесла внатурі координати поворотних точок земельної ділянки, яка була надана їй у власність.

Крім того, як слідує з акту встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачу на зберігання межових знаків від 22.04.2008 року при погодженні та встановленні меж земельної ділянки ОСОБА_4 позивач не був присутній, а тому не міг знати про порушення своїх прав.

Лише 20.07.2016 року було встановлено, що межа земельної ділянки ОСОБА_4 АДРЕСА_1 проходить по земельній ділянці ОСОБА_2 АДРЕСА_2.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 березня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді