Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 211/941/14-ц

провадження № 61-45020св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - Державна реєстраційна служба України
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2018 року у складі судді Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

(далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність.

Позовна заява мотивована тим, що 29 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі

39 000 доларів США, що в еквіваленті становить 196 950 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % зі строком повернення до 28 квітня 2028 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором

29 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку.

08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк»,

та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

У зв`язку з невиконанням умов договору про надання споживчого кредиту станом на 19 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 22 332,64 доларі США, що згідно з курсом Національного банку України складає 178 504,79 грн, з яких: заборгованість за кредитом -

13 889,18 доларів США, що в еквіваленті складає 111 016,22 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом - 8 443,46 доларів США, що в еквіваленті складає 67 488,57 грн.

Посилаючись на вищевказане, ПАТ «Дельта Банк» просило суд у рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 22 332,64 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України складає 178 504,79 грн за договором про надання споживчого кредиту

від 29 квітня 2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно; визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки; припинити право власності ОСОБА_1 на вказане домоволодіння, у тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаним житлом,; виселити з домоволодіння відповідача та інших мешканців, зареєстрованих за вказаною адресою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року (у складі судді

Бардіна О. С.) у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач має у власності інше майно або не проживає постійно у спірному будинку (предмет іпотеки), загальною площею 60,9 кв. м, житловою площею 30,1 кв. м. Крім того, до вказаних правовідносин, не зважаючи на наявність заборгованості за кредитним договором, у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» необхідно застосувати цей закон, оскільки він пом`якшує цивільну відповідальність відповідача. Тому у задоволенні позовних вимог банку слід відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня

2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що скаржником не зазначені поважні підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, вимоги ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2018 року про залишення апеляційної скарги банку без руху у повному обсязі не виконані, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. просить скасувати ухвалу апеляційного суду і передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції у порушення норма процесуального законодавства копію рішення було направлено лише на юридичну адресу банку, проте на адресу представника ПАТ «Дельта Банк» - ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт», який подав позов в інтересах банку, рішення суду першої інстанції не надсилалось.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що у лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року у задоволенні позову

ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду першої інстанції, представник ПАТ «Дельта Банк» оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня

2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» залишено без руху. Запропоновано скаржнику надати документ, що посвідчує повноваження представника (адвоката), квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших підстав. Роз`яснено, що у випадку невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Належно завірена копія ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2018 року про залишення апеляційної скарги без руху була направлена ПАТ «Дельта Банк» та представнику ПАТ «Дельта Банк» на адресу, вказану в апеляційній скарзі.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду від 23 липня 2018 року,

у серпні 2018 року представник ПАТ «Дельта Банк» подав до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі та заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, яку обґрунтовував тим, що у матеріалах справи є адреса для листування представника позивача ТОВ «Про консалтинг» в особі Мухи П. В.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня

2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно зі статтею 292 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною першою статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» подало 27 червня 2018 року з пропуском на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Належно завірена копія рішення суду першої інстанції від 19 січня 2015 року була направлена ПАТ «Дельта Банк» рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу, вказану останнім в позовній заяві: вулиця Щорса, 36б, місто Київ . Копію рішення суду першої інстанції отримано уповноваженою особою - « ОСОБА_2 » 17 лютого 2015 року, тобто банку було відомо про ухвалене рішення, тому заявник зобов`язаний вжити заходів, щоб подати апеляційну скаргу у строк, передбачений процесуальним законодавством.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»,

заяви № 17160/06 та 35548/06, від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною першою статті 44 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження

ПАТ «Дельта Банк» посилалося на те, що рішення суду першої інстанції було надіслано лише на юридичну адресу банку: вулиця Щорса, 36б, місто Київ . Проте, на адресу представника банку - ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт», який подавав позовну заяву до суду в інтересах банку та супроводжував справу у суді, не направлялось.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Апеляційний суд встановив, що причини пропуску строку, зазначені банком з посиланням на направлення копії рішення суду першої інстанції лише на юридичну адресу банку ( вулиці Щорса, 36б, місто Київ, ) та не направлення копії рішення суду представнику ПАТ «Дельта Банк» не є поважними, оскільки зазначені обставини відносяться до діяльності банку. Крім того, матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення судової кореспонденції ПАТ «Дельта Банк» за адресою: вулиця Щорса, 36б, місто Київ (залишення позовної заяви без руху тощо).

Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги є ідентичними доводам, що були викладені заявником в апеляційній скарзі, та є такими, що зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками судe щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та такою, що відповідає нормам закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня

2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк