Справа № 524/1824/17
Провадження №2/524/1116/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2019 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: Головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Воблікової І.О., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов і ОСОБА_4 надання банківських послуг, позивач погодилась з даними і правилами і зобовязалась виконувати їх вимоги. Зняття коштів позивачем підтверджується наданою банком випискою по рахунку ОСОБА_3 Про збільшення відсоткової ставки позичальник була повідомлена SMS повідомленнями. Заяви про розірвання кредитного договору від ОСОБА_3 не надходило. Розмір заборгованості відповідача підтверджується наданим суду розрахунком.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач надіслав суду відзив на позов, в якому зазначив, що з вимогами позивача не погоджується в повному обсязі. Вважає, що банком було порушено умови договору в частині нарахування відсотків, оскільки останні нараховані за завищеною відсотковою ставкою та не на тіло кредиту. Звертав увагу, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання кредиту в розмірі 1800 грн. Вказував, що нарахування відсотків, штрафу та пені після закінчення строку кредитування є неправомірним. Просив застосувати позовну давність.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що оскільки 26.09.2013 кредит набув статус простроченого грошового зобовязання, то з вказаної дати у банку припинилось право на одержання процентів за користування кредитом. За підрахунками відповідача, розмір процентів за користування кредитом станом на 26.09.2013 становить 305,77 грн. Строк позовної давності до стягнення цієї заборгованості сплинув 26.09.2016, що є підставою для відмови у позові.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
ОСОБА_3 ознайомилась та погодилась з Умовами надання банківських послуг та тарифами банку. Своїм підписом на анкеті-заяві вона підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку.
Пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт зобовязаний: погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору; у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.
Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.
В п. 2.1.1.12.6.4 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у випадку непогашення суми простроченого кредиту(кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини більш ніж на 210 днів весь Кредит(Овердрафт) вважається простроченим та нарахування з дати переводу Кредиту (Овердрафту) в статус прострочених боргових зобовязань проводяться згідно п.п. 2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню в розмірі, визначеному в п.2.1.1.12.6.1 дійсних Умов. Разом із цим винагорода, відсотки за користування Кредитом не сплачується.
Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право змінювати ОСОБА_1, а також інші умови обслуговування рахунку. За цих умов ОСОБА_5, за виключенням випадків зміни розміру кредиту(кредитного ліміту), зобовязаний не пізніше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці за Картрахунком згідно п.1.1.3.1.9 цього договору. ОСОБА_5 не отримав повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, вважається, що Клієнт приймає нові умови.
Відповідно до п.2.1.1.3.7 Умов та правил надання банківських послуг банк зобов'язаний надавати власнику способом, зазначеним у заяві, виписки про стан картрахунків і про здійсненні за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet Banking (Приват24) виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobile Banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень.
На виконання вимог п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг 15.08.2014 та 15.03.2015 банком були надіслані повідомлення позичальнику про зміну відсоткової ставки за використання кредитних коштів з 01.09.2014 на 2,9 % та з 01.04.2015 на 3,6% на місяць, відповідно.
У звязку з порушенням ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором, утворилась заборгованість перед позивачем.
- заборгованість за кредитом 1893,92 грн;
- комісія 3605 грн;
- штраф (фіксована частина) становить 500 грн та штраф (процентна складова) 1526,70 грн
Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
В статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно з абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
З Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті).
В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ОЦІНКА СУДУ
Кредитні відносини, передбачають наявність певних зобовязань між сторонами, зокрема обовязку кредитора надати кошти, а позичальника повернути кошти та сплатити проценти. Зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.
Для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.
В даній справі між сторонами фактично виник спір щодо стягнення заборгованості за договором.
Суд відзначає, що строк договору сторони окремо не визначили, однак погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування останній день місяця строку дії картки, а також термін щомісячного виконання зобов'язання до 25 числа місяця.
З наданих позивачем доказів вбачається, що строк дії картки, яка була видана відповідачу відповідно до умов договору був визначений до серпня 2016 року.
Починаючи із вересня 2016 року відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором.
ОСОБА_6 Верховного Суду в постанові по справі № 444/9519/12(провадження № 14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року висловила наступну правову позицію: «Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. ОСОБА_4 кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання».
Крім того, враховуючи положення п. 2.1.1.12.6.4 Умов та правил надання банківських послуг, а також наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд погоджується із доводами відповідача та його представника про те, що з вересня 2013 року наданий відповідачу кредит набув статусу простроченого і на нього не повинні були нараховуватись відсотки.
Також, суд враховує, що наданими сторонами доказами підтверджується фактичне використання позичальником кредиту в сумі 1786,72 грн.
Отже, враховуючи наведене, суд вважає необґрунтованими доводи позивача в частині стягнення відсотків з вересня 2013 року, а також кредиту в сумі 1893,92 грн.
Крім іншого, суд приймає до уваги заяву відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення кредиту та відсотків, які нараховані до вересня 2013 року та вважає за можливе її задовольнити, оскільки позивачем не було надано доказів, які підтверджували переривання позовної давності.
З огляду на вказане, суд вважає за можливе відмовити АТ КБ «Приватбанк» у задоволенні вимог до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом на відсотками
Щодо вимог позивача про стягнення комісії та штрафів суд відзначає наступне.
Враховуючи позицію Верховного Суду висловлену в постанові по справі № 202/4494/16-ц(провадження 14-318цс18) від 31 жовтня 2018 року, суд вважає, що окрім права нараховувати проценти, після спливу визначеного договором строку кредитування, кредитодавець також втрачає право нараховувати обумовлену в договорі неустойку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині нарахування штрафів.
Також суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення комісії, оскільки у договорі не зазначено, які саме послуги за визначену комісію надавалися відповідачу як позичальнику. Тому, вимога позивача про стягнення з боржника комісії ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем договору, у зв'язку із чим у цій частині позов задоволенню не підлягає.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати суд покладає на позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст. ст.10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. ОСОБА_5 в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 27.03.2019

Суддя Д.Д.Андрієць