Справа №295/8969/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

Головуючого - судді: Ведмідь Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бойченко Т.М.,

учасників справи:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ними, посилаючись на те, що відповідач є матір'ю вказаних дітей, однак від виконання батьківських обов'язків злісно ухиляється, нормальних умов для проживання та розвитку дітей не створила, зловживає алкогольними напоями, рекомендацій членів комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради щодо облаштування помешкання та створення належних умов для проживання дітей не виконує, у зв'язку з чим діти постановлені на облік у службі у справах дітей Житомирської міської ради, як діти, які проживають у сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, та 26.08.2016 року діти були влаштовані до комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня» у зв'язку із пожежею у будинку, з подальшим поміщенням до комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів», після чого протягом 2016-2017 років ОСОБА_2 працевлаштувалась, алкогольними напоями не зловживала, постійно забирала дітей на вихідні, святкові та канікулярні дні. Однак станом на квітень 2018 року відповідачка належних умов для проживання та розвитку дітей не створила, продовжує зловживає алкогольними напоями, не працює.

26.10.2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_3, у якому представник відповідача вказала, що позивач у позові не вказав, на підставі яких законодавчих норм позивач дійшов висновку, що умови проживання дійте є неналежними. Відповідачка фізично не мала можливості у строки, які встановлювалися службою у справах дітей, покращити житлові умови, хоча намагалася. Відповідачка заявляла про те, що у разі сприяння службою у справах дітей у влаштуванні дитини до інтернатного закладу, відповідачка матиме змогу працевлаштуватися та забезпечити матеріально-побутові умови для проживання дітей. Наразі ОСОБА_2 працює, але не офіційно. Також представник відповідача у відзиві посилається на Декларацію прав дитини, якою проголошено, що без наявності виняткових обставин, дитину не може бути розлучено з матір'ю. На підставі вищевикладеного, у задоволенні позову просить відмовити. (а.с. 103)

05.11.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача вказала, що інформація, яка відображена у актах обстеження умов проживання є достовірною, оскільки неналежність умов проживання встановлена відповідно до наказу Мінсоцполітики від 20.01.2014 року № 27 «Порядку ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах». Підставою для висновку, що умови проживання сім'ї незадовільні було те, що приміщення квартири захаращені брудними речами та різним мотлохом до такої міри, що квартирою не можливо пересуватися. Щодо строків, які встановлювалися службою у справах дітей для покращення житлово-побутових умов, то позивач зазначає, що син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувають на обліку у службі у справах дітей з народження, а син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 - 3 ІНФОРМАЦІЯ_7, тобто у відповідача було більше семи років, від дня народження сина ОСОБА_6 для покращення житлово-побутових умов, однак станом на квітень 2018 року за адресою: АДРЕСА_1, належні умови для проживання дітей були відсутні. Ситуація, що склалася у сім'ї ОСОБА_2 неодноразово розглядалася комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради, ОСОБА_2 надавалася допомога у вирішенні жилово-побутових проблем та всебічне сприяння, однак позитивних результатів це не дало. Також є наявні у матеріалах позову акти органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 20.09.2016 року, 30.06.2018 року та від 30.03.2018 року. (а.с. 106-108).

27.11.2018 року протокольною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 111-114)

10.12.2018 року представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду заперечення, у якому зазначено, що відповідачка любить свої дітей та піклується про них, відвідує у школі-інтернаті, однак матеріальний стан не дозволяє відповідачці забезпечити їх всім необхідним, матеріальний стан не повинен бути підставою для позбавлення батьківських прав, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, додатково пояснила, що змушені були звернутися з позовом до суду, оскільки дітям не було куди повертатися з інтернату, однак при останньому виході за місцем проживання відповідача встановлено, що житло приводиться до належних санітарних норм, мати дітей відвідує, вони також до неї прив'язані, служба цікавилася у сусідів про поведінку матері, негативних відгуків не дали, відповідач офіційно працевлаштувалася, наразі про дітей піклується. Однак, як було неодноразово, коли відповідачка починає вживати алкогольні напої, її поведінка та відношення до дітей змінюється.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що для дітей робить все, що у її силах, наразі офіційно працює прибиральницею - посудомийницею, отримує заробітну у розмірі 4500,00 грн., алкогольні напої не вживає, дітей в інтернаті відвідує кожну суботу, надає матеріальну допомогу, інколи забирає дітей додому, гуляє з ними, вони відвідують розважальні заклади, відносини з дітьми хороші, вона любить їх, наразі у помешканні проводиться косметичний ремонт, просить надати їй можливість виправитися.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила надати матері можливість виправитися, діти її люблять та прив'язані до неї, відповідачка отримує заробітну плату у більшому розмірі, ніж мінімальна, біологічний батько дітей також допомагає матеріально забезпечувати дітей, вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов'язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

При цьому ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати може вважатися такою, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 с матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10. Відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 8-13)

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10, перебувають на обліку в службі у справах дітей Житомирської міської ради як діти, які проживають в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. (а.с. 14-16)

13.07.2018 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради складено висновок № 730, згідно якого виконавчий комітет Житомирської міької ради, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10. (а.с. 72)

Як вбачається зі змісту вищевказаного висновку та підтверджується матеріалами справи, 26 серпня 2016 року діти ОСОБА_2 були влаштовані до комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня» у зв'язку із пожежею у будинку.

З 1 вересня 2016 року діти були влаштовані до комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» у зв'язку з важким матеріально-побутовим становищем та вкрай незадовільними умовами проживання сім'ї. Станом на жовтень 2017 року умови проживання в сім'ї не змінилися, будинок потребував капітального ремонту, проте через брак коштів ОСОБА_2 не мала змоги цього зробити.

Після направлення дітей на навчання до комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» протягом 2016-2017 років ОСОБА_2 офіційно працевлаштувалась, алкогольними напоями не зловживала, постійно забирала дітей на вихідні, святкові та канікули за адресою: АДРЕСА_2, де для дітей були створені належні умови.

Умов для проживання, розвитку та виховання дітей за адресою АДРЕСА_1, де наразі проживає та зареєстрована відповідачка, не створено. (а.с. 21-43)

Згідно листа від 11 квітня 2018 року, управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради, з 01.05.2018 року ОСОБА_2 припинено виплати на дітей. (а.с. 48)

2 квітня 2018 року службою у справах дітей Житомирської міської ради було надіслано лист до комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» з повідомленням про те, що в даний час у помешканні, де проживає сім'я ОСОБА_2, не створено належних умов для проживання дітей, у зв'язку з чим служба заперечує, щоб мати забирала дітей на канікули та вихідні дні.

Згідно витягу з протоколу № 12 від 3 квітня 2018 року, комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради прийнято рішення про надання ОСОБА_2 терміну (один місяць) на створення належних умов проживання для дітей за адресою: АДРЕСА_1, офіційного працевлаштування. (а.с 50-51)

Згідно витягу з протоколу № 15 від 8 травня 2018 року, комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради вдруге прийнято рішення про надання ОСОБА_2 додаткового терміну щодо створення належних умов для проживання та виховання дітей. (а.с. 53)

Згідно витягу з протоколу № 17 від 22 травня 2018 року, комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради, головою правління ГО «Милосердя» запропоновано ОСОБА_2 допомогу у ремонті зруйнованої підлоги на кухні, що становило безпосередню загрозу життю та здоров'ю дітей. (а.с. 52)

Як вбачається із змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради № 730 від 13.07.2018 року, у зв'язку з тим, що 25 травня 2018 року у комунальному навчальному закладі «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» розпочалися канікули, а повернення дітей додому було неможливе, з 01 червня 2018 року по 16 червня 2018 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 оздоровлено у позашкільному закладі оздоровлення та відпочинку «Супутник», ОСОБА_7 в цей час перебувала у комунальній установі «Центральна дитяча міська лікарня» у зв'язку із хворобою.

З 20 червня 2018 року по 30 червня 2018 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 безкоштовно перебували на оздоровленні у таборі Церкви «Різдва» Євангельських християн-баптистів терміном два тижні. Тим самим службою у справах дітей Житомирської міської ради було надано ОСОБА_2 додатковий термін, для того, щоб створити належні умови для повернення дітей у рідну сім'ю та припинення зловживання алкогольними напоями.

02 липня 2018 року за ініціативою служби у справах дітей Житомирської міської ради для проведення ремонтних робіт на кухні залучено комунальне підприємство «ВЖРЕП №5» Житомирської міської ради, при цьому ОСОБА_2 було наголошено на тому, що вона має прибрати у помешканні, винести усе сміття, поскладати речі, привести помешкання до ладу, аби мати змогу забрати дітей додому.

03 липня 2018 року під час планового обстеження сім'ї встановлено, що працівниками комунального підприємства «ВЖРЕП №5» Житомирської міської ради зроблено стяжку підлоги на кухні. В свою чергу ОСОБА_2 жодних рекомендацій членів комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради не виконала, що також підтверджується висновком № 730 від 13.07.2018 року.

Судом також встановлено, що діти неодноразово доставлялися працівниками міліції до КУ «Центральна міська дитяча лікарня» по акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. (а.с. 58-70).

13.07.2018 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради прийнято рішення № 730 від 13.07.2018 року про відібрання у ОСОБА_2 малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, вирішено клопотати перед управлінням охорони здоров'я Житомирської обласної ради про надання путівок до державного дитячого закладу для дітей, затверджено висновок щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно всіх дітей. (а.с. 71-72)

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Також, у рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Відповідно до п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Відповідно до п.18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з вищезазначеним висновком органу опіки та піклування про наявність підстав для позбавлення батьківських прав з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні під час розгляду справи, ОСОБА_2 наразі працює, алкогольними напоями не зловживає, приводить житло за адресою: АДРЕСА_1, до належного стану, робить ремонт, спілкується з дітьми, відвідує їх в школі-інтернаті та має бажання піклуватися ними.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач має постійне місце проживання, має бажання піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, спілкуватися з ними та надавати матеріальну допомогу на їх утримання, що свідчить про небайдуже ставлення до дітей та відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками.

Також, як встановлено судом, діти мають позитивне ставлення до відповідачки, прив'язані до своєї матері.

Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

На підставі вищенаведеного, суд зважає на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, при цьому зважаючи на підстави відібрання раніше у відповідача дітей, попереджає її про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей і покладає на орган опіки та піклування Житомирської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків. У разі невиконання відповідачем такого попередження позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

Керуючись ст. ст. 150, 164, 165, 166, 169 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст. 2, 10, 12, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Житомирської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, про необхідність змінити ставлення до виховання дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у разі ухилення від виконання батьківських обов'язків вона може бути позбавлена батьківських прав.

Зобов'язати Орган опіки та піклування Житомирської міської ради здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов'язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Виконавчий комітет Житомирської міської ради (місце знаходження: 10014 м. Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2);

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12 (місце проживання: АДРЕСА_1);

Третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради (місце знаходження: 10014 м. Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2).

Повний текст рішення складено 22.03.2019 року.

Суддя