ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/610/19 Справа № 2-5237/11 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2018 року

по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2018 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» про заміну сторони виконавчого провадження- задоволено.

Замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» по цивільній справі № 2-5237/11 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за договором кредиту № 06-Ф/110-СК-Д від 26 жовтня 2006 року, яка утворилась станом на 27.09.2012 року в розмірі 45 757,68 дол. США (сорок п`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім доларів США 68 центів), що за встановленим Національним банком України курсом гривні станом на 27.09.2012 року складає 365 741,14 грн. (триста шістдесят п`ять тисяч сімсот сорок одна гривня 14 коп.), яка складається з: прострочених процентів - 8988,45 дол. США, нарахованих процентів за період з 30.08.2012 року по 26.09.2012 року - 360,28 дол. США, боргу за несплачену частину кредиту - 23796,36 дол. США, залишку строкової заборгованості - 12612,59 дол. США та судові витрати в рівних частках у розмірі 3339 грн., правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року по справі №2-5237/11 та постановити нову ухвалу про відмову ТОВ "Фінансова компанія «Інновація» у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача).

У відзиві ТОВ "Фінансова компанія «Інновація» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2018 року просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було постановлено рішення по цивільній справі № 2-5237/11 за позовом ПАТ «Фідобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги банку - задоволено (а.с. 119-121 т.1).

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість за договором кредиту № 06-Ф/110-СК-Д від 26 жовтня 2006 року, яка утворилась станом на 27.09.2012 року в розмірі 45 757,68 дол. США (сорок п`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім доларів США 68 центів), що за встановленим Національним банком України курсом гривні станом на 27.09.2012 року складає 365 741,14 грн. (триста шістдесят п`ять тисяч сімсот сорок одна гривня 14 коп.), яка складається з: прострочених процентів - 8988,45 дол. США, нарахованих процентів за період з 30.08.2012 року по 26.09.2012 року - 360,28 дол. США, боргу за несплачену частину кредиту - 23796,36 дол. США, залишку строкової заборгованості - 12612,59 дол. США.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» заборгованість по пені за договором кредиту № 06-Ф/110-СК-Д від 26 жовтня 2006 року в розмірі 41524,80 грн. (сорок одна тисяча п`ятсот двадцять чотири гривні 80 коп.).

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» судові витрати у розмірі 3339 грн. (три тисячі триста тридцять дев`ять гривень).

09 вересня 2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчі листи № 2/205/153/13 на примусове виконання вказаного рішення суду (а.с. 123 т.1).

31 жовтня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Грифон Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги №14-ГК, за яким ТОВ «Фідобанк» відступлено право вимоги з кредитним договором № 06-Ф/110-СК-Д від 26 жовтня 2006 року.

23 червня 2015 року між ТОВ «Грифон Капітал» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» укладено договір про відступлення права вимоги.

08 лютого 2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» укладено договір про відступлення права вимоги № 2, відповідно до умов якого до заявника перейшли права вимоги за кредитним договором № 06-Ф/110-СК-Д від 26 жовтня 2006 року та договором поруки.

Відповідно до ч. ч. 1,5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Це означає, що після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Задовольняючи заяву ТОВ "Фінансва компанія "Інновація", суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відповідно до договору відступлення ТОВ "Фінансва компанія "Інновація" набуло прав кредитора за кредитним договором № 06-Ф/110-СК-Д від 26 жовтня 2006 року.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що у матеріалах справи відсутні відомості про відкриття та/або здійснення виконавчого провадження на підставі виконавчих листів, виданих на виконання рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.01.2013 року по справі №2-5237/11, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

На підставі ч.5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчиненні до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, Законом передбачено право на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження не лише за наявності діючого провадження, але й до його відкриття.

Доводи ОСОБА_1 щодо неможливості відкриття виконавчого провадження, так як пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому існують підстави для відмови у задоволенні заяви ТОВ "ФК "Інновація" про заміну сторони, є безпідставними, оскільки Законом не визначено такої підстави для відмови у заміні сторони виконавчого провадження як неможливість відкриття виконавчого провадження через пропущення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, питання поновлення судом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання жодним чином не пов`язане з заміною сторони виконавчого провадження відповідно до ст. 442 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що попередньому стягувачу ТОВ "Грифон Капітал" було відмовлено у заміні сторони, тому ці причини відмови розповсюджуються й на заяву ТО "ФК "Інновація", колегія суддів не приймає до уваги, оскільки причиною відмови попередньому стягувачу ТОВ "Грифон Капітал" у задоволенні заяви про заміну стягувача, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строків пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання було невірне формулювання заявника, який за наявності у суду оригіналів виконавчих листів заявив клопотання про видачу дублікатів.

Між тим, предметом розгляду даної справи є саме заява ТОВ "ФК "Інновація" про заміну сторони виконавчого провадження, а не видача дублікатів виконавчих листів та поновлення строків пред`явлення дублікатів виконавчих листів до виконання.

Доводи апеляційної скарги, що товариством не надано Акт приймання-передачі документації та прав до Договору про відступлення права вимоги №2 від 08.02.2017 року, колегія суддів ставиться критично, оскільки ТОВ "ФК "Інновація" було надано, а судом перевірено, належним чином завірену копію Акту приймання-передачі документації та прав до Договору про відступлення права вимоги №2 від 08.02.2017 року (а.с. 199 т.2).

Посилання апелянта, що товариством не надано суду доказів набуття права вимоги за договором поруки, укладеним з ОСОБА_2 , колегія суддів вважає недоречними, оскільки наявність або відсутність у ТОВ "ФК "Інновація" прав вимоги до ОСОБА_2 за договором поруки, укладеним на забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту №06-Ф/110-СК-Д від 26.10.2006 року, жодним чином не впливає на наявність у ТОВ "ФК "Інновація" прав вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором кредиту.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 381, 384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова