328/2433/18
01.04.2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., за участі секретаря судового засідання Гаряги А.О.,представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_4, розглянувшиу у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав та стягнення аліментів та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про повернення дитини та усунення перешкод в її вихованні,-

ВСТАНОВИВ:

11.09.2018 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 якою просить:

1.Відібрати малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання в розмірі ј частини всіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

10.12.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, якою просить повернути малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває в Комунальному закладі «Мирненський обласний центр соціально психологічної реабілітації дітей», її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, для подальшого сумісного проживання, виховання та утримання та допустити негайне виконання рішення суду щодо поверннення дитини її матері.

Позов обґрунтовує наступним.

Відповідач є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно виховання та утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно інформації Токмацького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 29.08.2018 № 192 родина відповідача перебуває на обліку центру, але відповідач не йде на контакт з працівниками центру, вчиняє сварки, дитина не навчається, складає враження ізольованої дитини, волосся пофарбоване в оранжево-рожевий колір.

Під час проведення рейду на території м. Молочанськ, а саме - 04.09.2018 року було обстежено житлово-побутові умови проживання відповідача. В ході обстеження встановлено наступне: будинок на праві користування, умови проживання в родині незадовільні, помешкання потребує ремонту, в кімнатах брудно, сморід. Дитина станом на 01.09.2018 року не приступила до навчання, складає враження ізольованої дитини, волосся пофарбоване в оранжево-рожевий колір, є педикульоз. Відповідач вчинила сварку, була в істеричному та агресивному стані. Виникла безпосередня загроза життю та здоров'ю дитини.

Відповідач має захворювання, зарекомендувала себе з негативної сторони, не приділяє уваги вихованню дитини, не створила належних умов для її проживання, виховання та морального розвитку, не створює умов для отримання нею освіти та розвитку додаткових здібностей, що стало суперечити інтересам дитини, негативно впливає на стан розвитку дитини. Відібрання дітей у батьків без позбавлення останніх батьківських прав може виступати як один із заходів захисту інтересів батьків, якщо вони у зв'язку з хворобою або іншими об'єктивними обставинами не можуть здійснювати функції по вихованню дітей, піддають небезпеці їхнє життя і здоров'я. Створенню небезпечної для дітей обстановки сприяють активні форми туберкульозу, психічні захворювання із стійкою психопатичною симптоматикою і періодичними змінами особи (маніакально-депресивний психоз, епілепсія, шизофренія), органічні ураження центральної нервової системи із стійкими важкими порушеннями функцій кінцівок, важка форма бронхіальної астми, а також венеричні захворювання. Кожна з проаналізованих підстав відібрання дітей без позбавлення батьківських прав створює небезпечну обстановку для життя і здоров'я, належного виховання дітей, а також можливість несприятливого виливу на їх етичний, фізичний і психічний розвиток.

Протягом девяти років ОСОБА_5 повністю відмежована матір'ю від соціуму та знаходиться в психотравмуючій обстановці. Крім того, дитина часто знаходиться на самоті в антисанітарному будинку. Не маючи належного дотримання режиму дня, ОСОБА_5 перебуває в обстановці, яка загрожує її здоров'ю та життю. Дівчинка має повне право на повноцінне харчування, збагачене вітамінами, правильний режим дня, обов'язкове перебування на свіжому повітрі, певний фізичний розвиток, доступ до культурних та інших духовних цінностей, створення умов для отримання нею освіти та розвитку додаткових здібностей.

04.09.2.018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації було прийняте рішення про негайне вилучення малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідача у звязку із безпосередньою загрозою життю та здоровю дитини.

У цей же день на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації, дитину було вилучено у відповідача та поміщено до центральної районної лікарні.

Розпорядженням голови Токмацької райдержадміністрації від 04.09.2018 № 389 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово влаштовано до дитячого закладу на повне державне забезпечення. На даний час ОСОБА_5 тимчасово влаштована до Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР».

Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками. Відповідач свого обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов'язків не чинилось.

З метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та враховуючи всі вищевказані обставини, орган опіки та піклування в особі Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області вважає достатніми підстави для звернення до суду в інтересах малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час тимчасово влаштована до Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР з вимогою відібрання дитини у відповідача без позбавлення її батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та обставини, якими вони обґрунтовані в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали.

Крім того, відповідач звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, в якій зазначає наступне.

22.08.2009 року у позивача народилась донька ОСОБА_5, що підтверджує свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 124420, виданим Молочанським міськвиконкомом Токмацького району Запорізької області 03.09.2009 року. Вони проживають разом з донькою за місцем їхньої реєстрації у матері позивача ОСОБА_6 за адресою: Запорізька область, Токмацький район, м. Молочанськ, вул. Ясна, буд. 89.

Позивач є особою з інвалідністю з дитинства 2 групи та має постійний щомісячний дохід у вигляді пенсії, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та допомоги на 1 дитину одиноким матерям, що підтверджує довідкою до акта огляду МСЕК від 03.05.2006 року та довідками Токмацького РУСЗН від 20.11.2018 року № 7794 та № 7795 та довідкою Токмацького ОУ ПФУ від 03.12.2018 року.

З часу народження дитини позивач піклувалася про неї, про її стан здоров'я, про її розвиток, здійснювала належне її виховання, купувала їжу, ліки, одяг, взуття, іграшки, книжки та інші речі, які необхідні були донечці для її належного розвитку. Донечка ходила до дитячого садочку «Ромашка» та «Топольок» в місті Молочанську, Токмацького району, Запорізької області.

Позивач мала плани переїхати з донькою на інше місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_4, так як намагалася влаштувати своє життя, знайти роботу та влаштувати дитину до шкільного закладу в місті Бердянську, але на восени 2018 року позивач вирішила залишитись проживати разом з дитиною в місті Молочанську та влаштувати дитину в навчальному закладі ЗОШ № 2.

Але в вересні 2018 року приїхали представники органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації разом з поліцією та незаконно і безпідставно відібрали у позивача донечку ОСОБА_5, посилаючись на неналежне виконання позивачем своїх батьківських обов'язків.

З того часу, позивач не має змогу бачитися та спілкуватися з дитиною, так як під час відвідування її в КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, коли приїжджає до дитини позивачу повідомляють, що дитина знаходиться на лікуванні в інфекційному відділенні, так як захворіла на простудне захворювання.

За час проживання дитини з позивачем вона майже не хворіла та росла здоровою дівчинкою, і лише після відібрання дитини від позивача її стан здоров'я різко погіршився та вона постійно хворіє та перебуває в інфекційному ізоляторі на лікуванні.

Всі намагання позивача, з моменту їхнього розлучення повернути дитину додому та мирним шляхом врегулювати даний спір не призвели до вирішення цього питання, оскільки створені такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з донькою та забрати її з собою додому.

Позивач бажає виконувати свій материнський обов'язок в повній мірі, хоче брати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею, проявляти свою материнську любов особисто. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що позивача спілкування з дитиною спричинить шкоду доньці не існує.

Таким чином, позивач зобов'язана брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте проживання та спілкування з донькою, а відповідач та інші особи не мають права перешкоджати позивачу проживати разом, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Позивач вважає, що відповідач порушує права позивача та права малолітньої дитини ОСОБА_5, відібравши дитину у позивача.

Позивач має всі необхідні умови для проживання дитини з позивачем за місцем проживання позивача. Вона буде забезпечена всім необхідним, продуктами харчування, окремою обладнаною для дитини кімнатою.

Після чисельних мирних спроб вирішити дане питання мирним шляхом переговорів, взаємних поступок, з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушена звернутися до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 01.10.2018 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 31.10.2018 року оголошено перерву до 15.11.2018 року.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 20.12.2018 року зустрічний позов про повернення дитини та усунення перешкод в її вихованні прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримала.

Представник третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ОСОБА_4 за первісним позовом позовні вимоги підтримала.

Відповідач та представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні позов не визнали, надали відзив наступного змісту.

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа № 328/2433/18 за позовною заявою Органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації до відповідача, за участю третьої особи на боці позивача ОСОБА_7 у справах дітей Токмацької районної держаної адміністрації про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських та стягнення аліментів.

Позовні вимоги органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації до відповідача про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав стягнення аліментів не визнає, так як з часу народження дитини позивач піклувалася піклується до тепер про свою дитину, про її стан здоров'я, про її розвиток, здійснює належне її виховання, купувала їжу, ліки, одяг, взуття, іграшки, книжки та інші речі, необхідні були донечці для її належного розвитку. Донечка ходила до дитячого садочку «Ромашка» та «Топольок» в місті Молочанську, Токмацького району, Запорізької області.

Так, з часу народження дитини вони проживають разом з донькою за місцем реєстрації у матері позивача за адресою: Запорізька область, Токмацький район, Молочанськ, вул. Ясна, буд. 89.

Відповідач є особою з інвалідністю з дитинства 2 групи та має постійний щомісячний дохід у вигляді пенсії, державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та допомоги 1 дитини одиноким матерям, що підтверджує довідкою до акта огляду МСЕК 03.05.2006 року та довідками Токмацького РУСЗН від 20.11.2018 року № 7794 та № 7795, які додає до відзиву.

З тим, що в позивача відібрали дитину позивач не згодна, хоче повернути свою дитину додому, піклуватися про неї та виховувати.

Відповідач мала плани переїхати з донькою на інше місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_5, так як намагалася влаштувати своє життя, знайти роботу, влаштувати дитину до шкільного закладу в місті Бердянську, але восени 2018 року вирішила залишитись проживати разом з дитиною в місті Молочанську та влаштувати дитину в навчальному закладі ЗОШ № 2.

В вересні 2018 року приїхали представники органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації разом з поліцією та незаконно і безпідставно відібрали у позивача донечку ОСОБА_5, посилаючись на неналежне виконання позивачем своїх батьківських обов'язків.

З того часу, позивач не має змоги бачитися з дитиною під час відвідування її в «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, коли приїжджає до дитини, то позивачу повідомляють, що вона знаходиться на лікуванні інфекційному відділенні, так як захворіла на простудне захворювання.

За час проживання дитини з відповідачем вона майже не хворіла та росла здоровою дівчинкою, і лише після відібрання дитини від позивача її стан здоров'я різко погіршився вона постійно хворіє та перебуває в інфекційному ізоляторі на лікуванні.

Всі намагання позивача, з моменту їхнього розлучення повернути дитину додому мирним шляхом врегулювати даний спір не призвели до вирішення цього питання оскільки створені такі обставини, через які відповідач не може нормально зустрічатися з донькою та забрати її з собою додому.

Відповідач бажає виконувати свій материнський обов'язок в повній мірі, хоче брати участь у вихованні дитини, має велике бажання виховувати свою дитину, спілкуватися з нею проявляти свою материнську любов особисто. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що спілкування позивача з дитиною спричинить шкоду донечці не існує. Таким чином, відповідач зобов'язана брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте проживання та спілкування з донькою, а відповідач та інші особи не мають права перешкоджати позивачу у виконанні свого материнського обов'язку у її вихованні.

Відповідач та її представника в судовому засіданні підтримали зустрічні позовні вимоги та обставини, якими їх обґрунтовано в зустрічній позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні зустрічний позов не визнала, надала відзив наступного змісту.

04.01.2019 року орган опіки та піклування Токмацької райдержадміністрації отримав ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 20.12.2018 року № 328/2433/18 про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про повернення дитини та усунення перешкод в її вихованні.

Відповідач є матір'ю малолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Запорізька область.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків.

Згідно частин 1,4 статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають грунтуватися па повагі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.2, 3 статті 3 Закону України «Про освіту» ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової перед вищої, вищої освіти та освіти дорослих.

Відповідно до ч,2, 3, 4 статті 12 Закону України «Про освіту» повна загальна середня освіта в Україні є обов'язковою і здобувається в інституційних або індивідуальних нормах, визначених законодавством, як правило, в закладах освіти. Повна загальна середня освіта має три рівні освіти: початкова освіта тривалістю чотири роки; базова середня освіта тривалістю п'ять років; профільна середня освіта тривалістю гри роки. Початкова освіта здобувається, як правило з шести років. Діти, яким на початок навчального року виповнилося сім років, повинні розпочинати здобуття початкової освіти цього ж навчального року.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 684 «Про затвердження Порядку ведення обліку дітей дошкільного, шкільного віку та учнів», листа Міністерства соціальної політики України від 22.08.2018 № 16384/0/2-18/37 «Про організацію та проведення Всеукраїнського профілактичного заходу «Урок», з метою виявлення дітей шкільного віку не охоплених навчанням на початок навчального року, запобігання їх бездоглядності і безпритульності, профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку на території Токмацького району було організовано рейд «Урок». Під час проведения даного рейду па території м. Молочанськ, а саме - 04.09.2018 року було виявлено дитину, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка ніколи в школі не навчалась і станом на 01.09.2018 року не приступила до навчання. Дитина складала враження ізольованої дитини, волосся було пофарбоване в оранжеві рожевий колір, був педикульоз.

Відповідач ухилялася від виконання батьківських обов'язків стосовно виховань та утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача було встановлено, що умови проживання в будинку незадовільні, помешкання потребує ремонту, в кімнатах брудно, сморід, відсутні продукти харчування відповідач вчинила сварку.

Позивач не приділяла уваги по вихованню дитини, не створила належних умов для її проживання, виховання та морального розвитку, не створила умов для отримання нею освіти та розвитку додаткових здібностей, що стало суперечити інтересам дитини, негативно впливає на ста розвитку дитини. Дар'я була повністю відмежована матір'ю від соціуму і знаходилася в психотравмуючій обстановці. Крім того, дитина часто знаходилася на самоті в антисанітарному будинку. Не маючи належного дотримання режиму дня, ОСОБА_5 перебувала в обстановці, яка загрожувати здоров'ю та життю. Але ж дівчинка має повне право на повноцінного харчування, збагачене вітамінами, правильний режим дня, обов'язкового перебування на свіжому повітрі, певний фізичний розвиток, доступ до культурних та інших духовних цінностей, створення умов для отримання неї освіти та розвитку додаткових здібностей.

Зазначені фактори є ухиленням матері від виховані дитини, свідоме нехтування своїми обов'язками. Відповідач свого обов'язок виховувати та утримувати дитини до досягнення нею повноліття не виконувала та не здійснювала жодних дій, спрямованих на їх виконання.

04.09.2018 року па засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації було прийняте рішення про негайне вилучення, малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у матері позивача, у зв'язку із безпосередньої загрозою життю та здоров'ю дитини.

Розпорядженням голови Токмацької райдержадміністрації від 04.09.2018 №389 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово влаштовано до дитячого закладу на повне державне забезпечені до Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціальне психологічної реабілітації дітей» ЗОР. Згідно довідки Мирненської ЗОШ I-III ст. Мелітопольської районної ради Запорізької області від 10.10.2018 № 13 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається в 1 класі денної форм навчання Мирненської ЗОШ І-III ст. Згідно висновку про стан здоров'я фізичний та розумовий розвиток дитини від 09.10.2018 малолітня ОСОБА_5 має інші розлади психологічного розвитку.

Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов'язків в спілкуванні з дитиною, відвідуванні її в закладі не чинилось, службою у справах дітей райдержадміністрації позивачу неодноразово надавались дозволи на відвідування дитини, але за весь час перебування малолітньої в закладі позивач відвідала її тільки два рази 26.11.2018 та 17.01.2019. З учителями, вихователями не спілкується, дитині не телефонує, позивачу з метою отримання її донькою повної загальної освіти, було зобов'язано звернутись до навчальних закладів за місцем проживання. Згідно довідки Молочанського ОЗЗСО І-III ст. від 17.12.2018 №1925 позивач не зверталась з питання щодо зарахування її малолітньої доньки до закладу.

Під час обстеження житлово-побутових умов проживання позивача 30.10.2018 року було встановлено, що умови проживання в будинку задовільні, в помешканні йде косметичний ремонт, в кімнатах поступово наводиться порядок, є мінімальний запас продуктів харчування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому вважає, що вимоги відповідача не зовсім відповідають інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.178 Цивільно-процесуального Кодексу України, просить в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Представник третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача підтримала первісний позов, заперечує проти задоволення зустрічного позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач є матірю малолітньої ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС №124420, виданого Молочанським міськвиконкомом Токмацького району Запорізької області 08.09.2009 року.

Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно виховання та утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно інформації Токмацького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 29.08.2018 № 192 родина відповідача перебуває на обліку центру, але відповідач не йде на контакт з працівниками центру, вчиняє сварки, дитина не навчається, складає враження ізольованої дитини, волосся пофарбоване в оранжево-рожевий колір.

Під час проведення рейду на території м. Молочанськ, а саме - 04.09.2018 року було обстежено житлово-побутові умови проживання відповідача. В ході обстеження встановлено наступне: будинок на праві користування, умови проживання в родині незадовільні, помешкання потребує ремонту, в кімнатах брудно, сморід. Дитина станом на 04.09.2018 року не приступила до навчання, складає враження ізольованої дитини, волосся пофарбоване в оранжево-рожевий колір, є педикульоз. Відповідач вчинила сварку, була в істеричному та агресивному стані. Виникла безпосередня загроза життю та здоров'ю дитини.

04.09.2.018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації було прийняте рішення про негайне вилучення малолітньої дитини, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідача у звязку із безпосередньою загрозою життю та здоровю дитини.

У цей же день на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації, дитину було вилучено у матері та поміщено до центральної районної лікарні.

Розпорядженням голови Токмацької райдержадміністрації від 04.09.2018 № 389 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасово влаштовано до дитячого закладу на повне державне забезпечення. На даний час ОСОБА_5 тимчасово влаштована до Комунального закладу «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР».

Відповідач свого обов'язку виховувати та утримувати дитини до досягнення нею повноліття не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов'язків не чинилось.

Згідно ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дітей, турбуватися про їх здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток.

На підставі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини.

Згідно ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав судвирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ст.ст.180, 182 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Що стосується позовних вимог про повернення дитини та усунення перешкод в її вихованні, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.ст.11,15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Ч.7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ч. 1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, навчання, створити належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

Ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та. обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

В судовому засіданні встановлено, що з 01.06.2016 року дитина не відвідує ні дошкільні, ні шкільні дитячі заклади.

Те, що дитина з 01.06.2016 року не відвідує дошкільні та шкільні дитячі заклади відповідач пояснює тим, що з 2016 року вона чекає, що дитину заберуть на один рік до Італії волонтери. Як пояснила відповідач, ці волонтери підготували всі необхідні документи і постійно повідомляли їй протягом всього часу з 2016 по 2018 рік, що вже наступного тижня заберуть дитину до Італії, але поїздка постійно відкладалась.

Суд не бере такі пояснення відповідача до уваги, як обґрунтування поважної причини незабезпечення відповідачем відвідування дитиною дошкільних та шкільних навчальних закладів протягом більш ніж двох років.

Відповідач не змогла повідомити, яким чином відвідування дитячих закладів могло б перешкодити поїздці за кордон, яка начеб - то планувалась. Крім того, відповідачем не надано суду будь-яких документів, які б підтверджували планування такої поїздки. Відповідач повідомила, що їй невідомі ні назва волонтерської організації, ні прізвища осіб, які пропонували їй відправити її дитину за кордон на один рік. Як пояснила відповідач, ці особи звязувались з нею лише телефоном, жодного разу вона особисто з ними не зустрічалась, але була готова віддати їм свою дитину на один рік для виїзду за кордон, бо довіряла їм.

Такі пояснення відповідача не лише не підтверджують поважність причин невідвідування дитиною дошкільних та шкільних дитячих закладів, а напроти, вказують на безвідповідальне її ставлення до дитини.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 пояснює тривале невідвідування дитиною дошкільних та шкільних дитячих закладів тим, що не вистачає коштів, але погоджується, що для утримування дитини вдома необхідно коштів не менше, ніж для того, щоб вона відвідувала дошкільний дитячий заклад.

З наданих суду документів дохід сімї відповідача на момент відібрання дитини в вересні 2018 року складався з її пенсії 1452 грн., пенсії її матері 1552,38 грн., допомозі малозабезпеченій сімї 2477,96 грн., та допомоги одиноким матерям 592,89 грн., що загалом складало 6075,23 гривень на місяць.

Після відібрання дитини в вересні 2018 року відповідач не отримує соціальні допомоги, живе лише за рахунок своєї пенсії та пенсії своєї матері, зазначає, що цих доходів не вистачає на проживання, разом з тим стверджує, що відкладає гроші для забезпечення навчання дитини.

Такі пояснення відповідача щодо того, що до відібрання дитини їй не вистачало коштів для забезпечення відвідування дитиною дошкільного та шкільного навчального закладу, а зараз вона має для цього кошти є суперечливими, не узгоджуються з дослідженими судом доказами щодо доходів сімї відповідача.

На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що становить небезпеку для її здоровя та нормального розвитку, а тому необхідно задовольнити позовні вимоги за первісним позовом щодо відібрання дитини у відповідача без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання, а зустрічний в задоволені зустрічного позову про повернення дитини та усунення перешкод в вихованні відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 258, 259, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Відібрати малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без позбавлення її батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 на користь державного закладу, в якому буде перебувати малолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області про повернення дитини та усунення перешкод в її вихованні відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 01.04.2019 року

Суддя: