ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року

м. Харків

справа № 638/16772/17

провадження № 22-ц/818/3962/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Котелевець А.В., Сащенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач виконавчий комітет Харківської міської ради, Департамент праці та соціальної політики Управління служб по справам дітей,

інші учасники справи:

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

третя особа Харківська місцева прокуратура № 1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, ухвалене 15 травня 2019 року у складі судд Подус Г.С. (повний текст рішення виготовлений 22 травня 2019 року),

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив надати дозвіл на опіку онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та змінити його місце проживання на АДРЕСА_1 , надати батьку дитини, ОСОБА_2 , право безперешкодно спілкуватися з сином.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онуком позивача. Донька позивача, ОСОБА_4 , 04.02.2010 була позбавлена батьківських прав стосовно сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 - померла. Після її смерті позивач звернувся до служби у справах дітей Шевченківського району м. Харкова про визнання його опікуном онука ОСОБА_5 . 04.01.2017 рішенням зазначеної служби у справах дітей ОСОБА_1 . був постановлений на облік потенційних опікунів. На момент звернення до суду з зазначеним позовом ОСОБА_3 вже 7 років знаходиться в комунальному закладі Харківський будинок дитини «Родина», його намагаються усиновити з 2010 року, хоча в нього є батько та дід. Позивач уважає, що він має право бути опікуном онукую

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.07.2017 ОСОБА_2 був визнаний батьком ОСОБА_5 , тому останній вже не має статусу дитини-сироти, щодо якої можливо встановити опіку. Строк дії документів ОСОБА_1 як опікуна закінчився, тому 05.01.2018 він був знятий з обліку як кандидат в опікуни. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.03.2013, що набрало чинності, ОСОБА_1 вже було відмовлено у призначенні його опікуном онука.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 визнаний біологічним батьком ОСОБА_3 , що не є тотожним поняттю «батько». Дія документів позивача як опікуна була дійсна до 14.12.2017, а позовна заява в цій цивільній справі подана 06.11.2017, отже, строк дії документів тоді ще не сплив. При цьому законодавство не вимагає ніяких документів для близьких родичів дитини-сироти для постановки їй на облік у якості опікунів. Враховані судом документи щодо того, що позивач покинув онука в пологовому будинку, не містять всіх необхідних реквізитів, тому не можуть бути доказами у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , яка діє в інтересах Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - залишити без змін. Посилається на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратив статус дитини-сироти, оскільки рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25.07.2017 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний його батьком. Дитина 12.07.2018 вибула з КЗ «Харківський дитячий будинок «Родина», оскільки була передана на виховання та спільне проживання батьку. ОСОБА_1 перебував на обліку кандидатів в опікуни дитини-сироти та дитини позбавленої батьківського піклування у Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей з 04.01.2017, але 05.01.2018 був знятий з обліку як кандидат в опікуни, оскільки строк дії документів закінчився і ним не поновлювався.

Суд, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , який діє в інтересах виконавчого комітету Харківської міської ради, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї та вимог заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як установлено судовим розглядом і вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.02.1993 (т.1 а.с. 35).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 народила сина ОСОБА_3 , батьком якого записаний ОСОБА_2 (копія свідоцтва серії НОМЕР_2 (т.1 а.с. 33)).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2010 року ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після цього дитина була направлена до дитячого будинку «Родина».

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 померла згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (т.1 а.с. 34).

Згідно зі статтею 55 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

За статтею 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

За правилом статті 243 Сімейного кодексу України (надалі СК України) опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Положеннями статті 1 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 «Про охорону дитинства» визначено, що дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки, діти, позбавлені батьківського піклування діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Таке ж визначення дітей, позбавлених батьківського піклування, та дитини-сироти міститься в частині першій статті 1 Закону України № 2342-IV від 13.01.2005 «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Відповідно до статті 244 ЦК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначення дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

За приписами частини четвертої статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 липня 2017 року в цивільній справі № 641/146/17 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 в графі «батько», залишивши запис в графі «мати» без змін (т.1 а.с. 85-86).

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5 ст.82 ЦПК України).

Згідно відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 12 липня 2018 року вибув із комунального закладу «Харківський дитячий будинок «Родина», переданий на виховання та спільне проживання з батьком, ОСОБА_2 (т.2 а.с. 80-81).

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив із того, що ОСОБА_3 не є дитиною-сиротою чи дитиною, позбавленою батьківського піклування, тому стосовно нього не можливо встановити опіку чи піклування діда. Зазначений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 639/3648/18 (провадження № 61-12043св19).

Доводи апеляційної скарги зазначеного вище не спростовують, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 жовтня 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

І.С. Сащенко