1Справа № 335/3354/19 2/335/1518/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про захист прав споживачів, визнання дій Банку незаконними, -

В С Т А Н О В И В:

25.03.2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про захист прав споживачів, визнання дій Банку незаконними.

ОСОБА_1 предявила зазначений позов до ПАТ «ФІДОБАНК» за місцем своєї реєстрації :АДРЕСА_1, з посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, суд вказує на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

У рішенні від 10.11.2011 №15-рп/2011 Конституційний Суд Українизазначає, що положення пунктів 22, 23 статті1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як вбачається з поданого позову, представник позивача лише посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», однак зі змісту викладених в позові правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору вбачається, що Банком була подана відносно ОСОБА_1 до Державного реєстру ДФС України інформація про отримання ОСОБА_1 в 2015 р. доходу у сумі 974 756,07 грн. від ПАТ «Фідобанк» за ознакою доходу «126» - «Дохід отриманий платником податку, як додаткове благо», з приводу чого позивач вважає дії ПАТ «Фідобанк» незаконними.

Згідно з викладеним, суд дійшов висновку, що врегулювання спору за кредитним договором в даному випадку регулюється вимогами ЦК України та умовами укладеного між сторонами кредитним договором, і за таких обставин положення законодавства про захист прав споживачів щодо вказаного договору, який не є споживчим, не поширюється.

Таким чином, укладання кредитного договору та його наслідки, більш того визнання дій Банку незаконними з приводу подання відносно ОСОБА_1 до Державного реєстру ДФС України інформації про отримання ОСОБА_1 в 2015 р. доходу у сумі 974 756,07 грн. від ПАТ «Фідобанк» за ознакою доходу «126» - «Дохід отриманий платником податку, як додаткове благо», не є відносинами споживчого кредитування в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а отже, дія цього закону на дані правовідносини не поширюється, що в свою чергу унеможливлює застосування ч.5 ст. 28 ЦПК України щодо підсудності за вибором позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі №826/14118/16

Положенням ч. 2 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною адресою відповідача ПАТ «ФІДОБАНК» є вул. Велика Васильківська, будинок 10, м. Київ, 01601.

Відповідно до п.1. ч.1ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наявні в матеріалах справи відомості про місце знаходження і реєстрації відповідача поза межами Орджонікідзевського району міста Запоріжжя, суддею встановлено, що справа Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя не підсудна.

Зважаючи на вищевикладене, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про захист прав споживачів, визнання дій Банку незаконними, слід передати на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва, відповідно до вимог п.1. ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про визнання дій Банку незаконними передати на розгляд Шевченківському районному суду міста Києваза підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Н.І. Рибалко