Провадження № 2/243/804/2019
Справа № 243/1138/19
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Содовий завод» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою терміну її виплати, -

В С Т А Н О В И В :

06.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ВАТ «Содовий завод» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою терміну її виплати, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала на ВАТ «Содовий завод» на посаді машиніста насосного устаткування цеху водо-паро та газопостачання з 11.05.1997 року по 02.09.2002 року. З 1997 року працівникам почали нерегулярно виплачувати заробітну плату. Наказом №739 від 02.09.2002 року вона була звільнена з роботи. Після звільнення неодноразово зверталась до відповідача за отриманням невиплаченої заробітної плати, але кожен раз отримувала відмову щодо цього через відсутність у нього нібито коштів. Відповідно до довідки № 5446 від 09.04.2003 року заборгованість по заробітній платі складає 3 797,15 грн. На підставі рішення комісії по трудовим спорам № 133 від 12.05.2003 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі. Рішення комісії було своєчасно надано до державної виконавчої служби та взяте на виконання, але до цього часу не виконане.

У зв'язку із викладеним, просить суд, стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 51 978,05 грн., та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків їх виплати у сумі 21 651,69 грн.

27.02.2019 року ОСОБА_1 надала заяву в якій відмовилася від позовної вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 51 978,05 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, справу просила розглянути у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.53).

Представник відповідача ВАТ «Содовий завод» до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.48,52).

18.03.2019 року на адресу суду було надіслано заяву з якої слідує, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі. Будь-яке збільшення суми у ліквідаційній процедурі по справі № 5/174Б про банкрутство ВАТ «Содовий завод» в частині застосування КЗпП України та інших нормативно-правових актів прийнятих до набрання чинності Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не можуть суперечити вищевказаному Закону України (ч. 2 ст. 23 розділу VII Прикінцевих положень Закону № 2343-ХІІ від 14.05.1992 року, ч. 1 ст. 38 Закону № 4212-VI від 22.10.2011 року «у банкрута не виникають ніяких додаткових зобов'язань»). Тому ВАТ «Содовий завод» не може визнавати компенсації та інші додаткові вимоги крім основних заборгованостей по заробітній платі, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури рахується за даними бухгалтерського обліку. Ліквідатор за законом не може збільшити реєстр кредиторів, які з моменту затвердження господарським судом не змінюються. Будь-які зміни сум у ліквідаційній процедурі не передбачені. Отже, ВАТ «Содовий завод» може визнати тільки дійсні вимоги, які можуть бути погашені на підставі ст. 31 (черговість задоволення вимог кредиторів) вказаного закону після проведення аукціону. На підставі викладеного, крім дійсної заробітної плати всі інші вимоги ВАТ «Содовий завод», який знаходиться в ліквідаційній процедурі, не визнає за законом (а.с.51).

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв'язку і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з доданих до справи документів, ОСОБА_1 працювала у ВАТ «Содовий завод» з 11.05.1997 року по 02.09.2002 року (а.с.26).

При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був.

Відповідно до довідки ВАТ «Содовий завод» №5446 заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем за період з березня 2000 року по жовтень 2002 року складає 3 797,15 грн. (а.с.27).

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року.

Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення тощо).

Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Із роз'яснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно з ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації).

За наявності зазначених умов у тому ж самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно з ст. 34 Закону України «Про оплату праці» і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними Постановою від 23 квітня 1999 року №692) підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати за період з 01 квітня 2000 року по 01 грудня 2018 року (згідно меж заявлених та підтриманих позовних вимог) видно, що розмір даної компенсації складає 21 651,69 грн. Наданий позивачем розрахунок є обґрунтованим, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати у розмірі 21 651,69 грн. задоволенню підлягають у повному обсязі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в сумі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 27, 59, 60, 61, 88, 192, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, Законом України «Про оплату праці», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року, Законом України «Про судовий збір», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ВАТ «Содовий завод» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою терміну її виплати - задовольнити.

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод», яке розташоване за адресою: 84100 Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Світлодарська, б. 91, р/р 263103 у Апро К ПІБ, МФО 334561, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 21 651 (двадцять одна тисяча шістсот п'ятдесят одна) грн. 69 коп.

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод», яке розташоване за адресою: 84100 Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Світлодарська, б. 91, р/р 263103 у Апро К ПІБ, МФО 334561, , судовий збір на користь держави в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, р/р 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Р.В. Кузнецов