РІШЕННЯ

іменем України

29 жовтня 2019 рокуСправа №451/766/19
Провадження № 2/451/723/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/766/19 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

28 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Хмільно Радехівського району Львівської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 07 березня 2011 року Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який 24.06.1996 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Хмільнівської сільської ради Радехівського району, і відповідно до якого спадкодавець заповіла усі свої майнові та немайнові права своєму синові ОСОБА_3 . За результатом відповідного звернення ОСОБА_3 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу №78 та на частину спадкового майна 29.09.2011 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстровані в реєстрі за №№1815, 1818, 1821. У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Хмільно Радехівського району Львівської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 18.10.2013 року виконавчим комітетом Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Померлим ОСОБА_3 05 грудня 2012 року було складено заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Хмільнівської сільської ради Радехівського району та зареєстрований в реєстрі за №135, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті зазначено ОСОБА_1 . Зазначає, що після звернення до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., нею 21.10.2013 року відкрито спадкову справу за №133/2013, однак відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_3 , набувши прав на спадкове майно ОСОБА_2 за життя не здійснив реєстрацію права власності на таке та не виготовив на своє ім`я відповідні правовстановлюючі документи. Відповідно, у липні 2014 року вона звернулася до Радехівського районного суду Львівської області із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Вимоги якого рішенням суду від 31.07.2014 року було задоволено. Зі спливом значного проміжку часу їй стало відомо, що у склад спадкової маси, належної ОСОБА_2 , права на яку за заповітом набув ОСОБА_3 , увійшли також і дві земельні ділянки, загальною площею 1,2035 га, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розтшовані на території Хмільнівської сільської ради. Відомості про зазначені земельні ділянки знайшли своє відображення у Державному акті про право власності на землю, серії НОМЕР_3 -ЛВ №002527, виданому на імя ОСОБА_2 , оригінал якого був втрачений, що і унеможливило набуття права на землю ОСОБА_3 під час звернення до нотаріуса. Легітимність її прав спадкоємця майна ОСОБА_3 викладена у рішенні Радехівського районного суду Львівської області від 31.07.2014 року (справа №451/949/14-ц). Враховуючи вказані обставини, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2035 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 0,9046 га з кадастровим номером :02:000:0198 та 0,2989 га з кадастровим номером :06 НОМЕР_4 :0338, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали ОСОБА_2 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №002527, виданого 12.04.2000 року (а.с.4-6).

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с.31).

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи без їх представника. Окрім цього в заяві зазначає, що ОСОБА_2 12.04.2000 року видано Державний акт на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №002527 на земельні ділянки, площею 1,2035 га. Спадкоємцем майна ОСОБА_2 був її син ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт на позивача (а.с.33).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує чиї-небудь права або законні інтереси.

Із врахуванням наведеного, на підставі ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи.

Дослідивши подані учасниками справи документи, враховуючи визнання позову відповідачем, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Хмільно Радехівського району Львівської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 07 березня 2011 року Хмільнівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.9).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який 24.06.1996 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Хмільнівської сільської ради Радехівського району, і відповідно до якого спадкодавець заповіла усі свої майнові та немайнові права своєму синові ОСОБА_3 (а.с.11).

За результатом відповідного звернення ОСОБА_3 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу №78 та на частину спадкового майна 29.09.2011 року видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що зареєстровані в реєстрі за №№1815, 1818, 1821 (а.с.13-18).

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Хмільно Радехівського району Львівської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 18.10.2013 року виконавчим комітетом Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.8).

Померлим ОСОБА_3 05 грудня 2012 року було складено заповіт, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Хмільнівської сільської ради Радехівського району та зареєстрований в реєстрі за №135, відповідно до якого грошові заощадження заповів ОСОБА_4 , а спадкоємцем всього іншого майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті зазначено ОСОБА_1 (а.с.12).

Після його смерті, окрім іншого, залишилося, спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 1,2035 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 0,2989 га та площею 0,9046 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області, які належали ОСОБА_2 , згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ІІІ НОМЕР_5 , виданого 12.04.2000 року Радехівською районною Радою народних депутатів на підставі рішення Х сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради від 25 лютого 2000 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9467 (а.с.21-21 зворот).

У липні 2014 року позивач звернулася до Радехівського районного суду Львівської області із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, вимоги якого рішенням суду від 31.07.2014 року було задоволено (а.с.19 ,20-20 зворот).

Із довідки Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №661 від 15.04.2019 року, вбачається що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 разом з нею по АДРЕСА_1 проживав і був зареєстрований син ОСОБА_3 . Від імені померлої посвідчувався заповіт за реєстром № 24 від 24 червня 1996 року, заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.22).

Відповідно до довідки Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області №662 від 16.04.2019 року, вбачається що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , разом з ним по АДРЕСА_1 ніхто не проживав і не був зареєстрований. Від імені померлого посвідчувався заповіт за реєстром № 135 від 5 грудня 2012 року, заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.23).

Легітимність її прав спадкоємця майна ОСОБА_3 викладена у рішенні Радехівського районного суду Львівської області від 31.07.2014 року (справа №451/949/14-ц) (а.с.19,20-20 зворот).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності зі ст.ст.1217, 1220, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, стало те, що померлий ОСОБА_3 за життя не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначені земельні ділянки та виготовити на власне ім"я державні акти на право власності на земельні ділянки. Усунути цю перешкоду та реалізувати такі права і інтереси позивача можливо лише в судовому порядку.

Приймаючи до уваги вищенаведене, відсутність відомостей щодо наявності інших претендентів на прийняття спадкового майна, окрім позивача, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2035 га, яка складається з двох земельних ділянок площами 0,9046 га з кадастровим номером :02:000:0198 та 0,2989 га з кадастровим номером :06 НОМЕР_4 :0338, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Хмільнівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належали ОСОБА_2 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №002527, виданого 12.04.2000 року.

Стягнути з Лопатинської селищної об`єднаної територіальної громади, , що знаходиться за адресою: смт Лопатин, вул. Центральна АДРЕСА_2 12, Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживаючої в АДРЕСА_1 , судові витрати в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 29 жотвня 2019 року.