КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року м. Київ

Справа №552/5892/18

Апеляційне провадження №22-ц/824/3886/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Галагана В.І. 26 грудня 2018 року в м. Києві, повний текст додаткового рішення складено 26 грудня 2018, у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПУМБ» з вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за реєстровим № 432 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 28 травня 2014 року у розмірі 21125,27 грн, а також позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара НаталіяСтаніславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволеночастково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною за реєстровим № 432 про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1 від 28 травня 2014 року у розмірі 21125,27 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В частині стягнення витрат на правничу допомогу -відмовлено.

Представником позивача ОСОБА_4 - адвокатом Остапенком О.П. 22 грудня 2018 року до суду подано заяву, відповідно до якої заявник просив суд ухвалити додаткове рішення у справі в частині вирішення питання про розподіл понесених ним судових витрат на правничу допомогу на загальну суму 2795,80 грн.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Остапенка Олександра Петровича про розподіл судових витра - задоволеночастково.

Доповнено рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара НаталіяСтаніславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу у розмірі 2310 (дві тисячі триста десять) гривень 00 копійок.

В іншій частині заяви відмовлено.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що із додатково наданих документів убачається надання адвокатом послуг з написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вартістю 2310,00 грн, а також послуг з правничої допомоги, наданих щодо справи, яка перебувала у провадженні Полтавського окружного суду. З огляду на задоволення основної вимоги позивача ОСОБА_4 останньому підлягає до відшкодування з боку відповідача сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 2310,00 грн, що є послугою адвоката щодо написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання, оплату якої документально підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.

Не погодилось із додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року ПАТ «ПУМБ», представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що на момент ухвалення рішення в матеріалах справи були відсутні відповідні докази, такі документи були додатково надані представником позивачапісля ухвалення рішення, що є грубим порушенням норм процесуального права. Ухвалюючи рішення, суд правильно розподілив судові витрати у справі стягнувши судовий збір і відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки останні не були доведені належними і допустимими доказами. А отже приухваленнідодаткового рішення суд прийшов до хибного висновку щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного просить скасувати додаткове рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким в частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача вказує на те, що доводи викладені відповідачем у апеляційній скарзі є необґрунтованими, а додаткове рішення Дніпровського суду м. Києва від 26 грудня 2018 року є таким, що прийняте у відповідності до чинного законодавства, без будь яких порушень права.

Крім того зазначає, що у зв'язку з подачею відповідачем апеляційної скарги та необхідністю ОСОБА_4. реагувати на неї шляхом написання адвокатом відзиву, останній змушений нести витрати на правову допомогу, які повинні бути стягнуті з відповідача.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_4 та його представник адвокат Остапенко О.П. заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили додаткове рішення суду залишити без змін.

Представник ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», в судове засідання призначене в режимі відеоконференції, не з'явився. Про проведення засідання в режимі відеоконференції, час та місце представник БойченкоД.О. був повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського округу Хара Н.С. в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи апеляційним судом повідомлена належним чином, та від неї надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду, колегія суддів виходить з наступного.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги судом встановлено, що справа була призначена в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ХараНаталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. за реєстровим номером №432 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 21125, 27 грн. Стягнуто з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

В частині стягнення витрат на правову допомогу - відмовлено.

Рішення суду в частині відмови в стягнені витрат на правову допомогу мотивовано тим, що позивачем не долучено до матеріалів справи детального опису робіт, виконаних адвокатом щодо підготовки до суду саме досліджуваного у даному провадженні позову, а долучена до матеріалів справи копія Акта приймання-передачі послуг від 16 вересня 2018 року за договором про надання адвокатських послуг № 96 від 03 вересня 2018 року стосується послуг адвоката, наданих ним у зв'язку із підготовкою позову до Полтавського окружного адміністративного суду, про що зазначено в Акті (а.с. 33), та яким за наслідками розгляду позову вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу. При цьому судом враховано відсутність детального опису адвокатських робіт, за які позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 2154,00 грн згідно копії меморіального ордеру від 17 жовтня 2018 року серії ПТ № 062606 (а.с. 32), а тому суд позбавлений можливості надати правову оцінку такому доказу та здійснити розподіл витрат, понесених позивачем.

З матеріалів справи також вбачається, що 18 грудня 2018 року до суду першої інстанції від представника позивача надійшов детальний опис робіт виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги у вказаній справі станом на 11 грудня 2018 року до якого долучено копію Акту прийому-передачі послуг за договором про надання адвокатських послуг №96 від 03 вересня 2018 року. Також в матеріалах справи міститься заява представника позивача від 22 грудня 2018 року про надання доказів понесення витрат на правову допомогу, в якій він зазначає, що ним, як адвокатом позивача 11 грудня 2018 року до суду було направлено детальний опис виконаних робіт з доказами понесених витрат, який судом було отримано 15 грудня 2018 року, а тому вважає, що ним до ухвалення рішення була зроблена заява щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, а тому суд має право прийняти додаткове рішення (а.с.73-81).

Ухвалюючи у справі додаткове рішення, суд першої інстанції виходив із наявності заяви представника позивача від 22 грудня 2018 року, у якій він просив ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл понесених ним судових витрат на правничу допомогу в сумі 2795, 80 грн, та вказав, що із додатково наданих адвокатом документів, позивачем ОСОБА_4 та адвокатом Остапенком О.П. 11 грудня 2018 року було підписано Акт прийому-передачі послуг за договором про надання адвокатських послуг № 96 від 03 вересня 2018 року, за яким загальна вартість послуг з надання правничої допомоги з 17 вересня 2018 року по 11 грудня 2018 року становить 2955,00 грн, і складається із наданих адвокатом послуг: з написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вартістю 2310,00 грн; а також послуг з правничої допомоги, наданих щодо справи, яка перебувала у провадженні Полтавського окружного суду. При цьому в матеріалах справи наявні меморіальні ордери щодо сплати позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 200,00 грн. та 2 154,20 грн., досліджені судом при ухваленні рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З наведених обставин справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом позивачем був наведений розрахунок понесених судових витрат та витрат, які ним планувалися. Також була зроблена заява про намір подати докази на підтвердження цих обставин в майбутньому. Справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, тобто судові дебати не проводились, дата ухвалення рішення не була відома сторонам завчасно. При ухвалені рішення, судом була здійснена оцінка доводів і доказів наданих стороною позивача, стосовно понесених ним витрат на правничу допомогу та відмовлено у їх стягненні з відповідача на користь позивача.

Судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення не взято до уваги ту обставину, що відповідно до положень ст. 270 ЦПК України, суд може ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Разом з тим, у вказаній справі під час ухвалення рішення від 18 грудня 2018 року, судом було вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу, та відмовлено в задоволенні вказаної вимоги, що унеможливлює ухвалення додаткового рішення з цього питання.

Крім того, слід звернути увагу на те, що в заявах від 18 грудня 2018 року та 22 грудня 2018 року позивач надав додаткові докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу саме у цій справі, і просив про їх стягнення посилаючись, зокрема, на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Проте, враховуючи, що судом при ухваленні рішення від 18 грудня 2018 року вже було вирішено питання стягнення витрат на правову допомогу, повторне вирішення цього питання не вбачається можливим, навіть з урахуванням поданих нових доказів. Такий підхід суперечить положенням ЦПК України, основним принципам цивільного судочинства щодо остаточності судового рішення та його правової визначеності.

Системний аналіз ст. ст. 141, 270 ЦПК України, свідчить про те, що надані в порядку п.8 ст. 141 ЦПК України докази можуть бути прийняті та оцінені судом при ухвалені додаткового рішення, але за умови, що вказане питання було вирішено під час ухвалення рішення по суті.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки викладені в додатковому рішенні суду першої інстанції є помилковим, так як відсутні підстави для ухвалення рішення

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, враховуючи те, що суд першої інстанції неправильно застосував норм процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - задовольнити.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення.

В ухваленні додаткового рішення у справі - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В.Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В.Поліщук

Повний текст постанови складений 28 березня 2019 року.