Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2019 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Метьолкіній Н.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1, у інтересах ОСОБА_3 до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Волноваської РЕМ про визнання незаконними дій та зобовязання провести перерахунок споживання електроенергії

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1, що діє у інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду із заявою до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Волноваської РЕМ про визнання незаконними дій та зобовязання провести перерахунок споживання електроенергії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_3 є споживачем електричної енергії за адресою: Донецька область Волноваського району с. Дмитрівка вул. Центральна, 103, згідно відкритого на його імя особового рахунку №0701075, а також договору на користування електричною енергією від 03.10.2013р., та додаткової угоди до договору від 01.02.2017р. Також він користується пільгою, як «особа з інвалідністю (2 група) внаслідок війни», яка надає 100% знижку по сплаті за спожиту електричну енергію в межах норм: до 01.01.2018р. 120 кВтч, з 01.01.2018р. 100 кВтч. В середньому, на місяць ОСОБА_3 споживає близько 70-75 кВтч, тобто в межах пільгової норми споживання, що підтверджують щомісячні рахунки за електроенергію. Однак, у платіжних повідомленнях ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за листопад 2017 року відповідачем, безпідставно, на думку представника позивача, було нараховано 265 кВтч, внаслідок чого у ОСОБА_3 перед відповідачем виникла заборгованість у сумі 243,00 грн. Після чого, на неодноразові звернення ОСОБА_3 провести перерахунок - відповідач не реагує, та продовжує надсилати платіжні повідомлення з вимогою сплати боргу. На підставі наведеного, просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо нарахування йому 265 кВтч за листопад 2017 року на суму 243,00 грн. та зобовязати відповідача провести перерахунок споживання електроенергії в листопаді 2017р. шляхом скасування нарахованої суми 243,00 грн.

Присутній у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Присутня у судовому засіданні у режимі відеоконференції представник відповідача ОСОБА_2, не визнала позовні вимоги, посилаючись на те, що за період з 12.11.2017р. по 01.12.2017р., споживачу ОСОБА_3 було проведено середньодобове нарахування споживання електроенергії відповідно до п.21 ППЕЕН, у звязку з відсутністю показів засобу обліку. Також вона заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки відсутні докази чи належне обґрунтування, яке саме право чи охоронюваний законом інтерес позивача порушено відповідачем, спосіб захисту, обраний позивачем не відповідає способам захисту, встановленим законом або договором.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсягу з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є споживачем електричної енергії за адресою: Донецька область Волноваського району с. Дмитрівка вул. Центральна, 103, згідно відкритого на його імя особового рахунку №0701075, а також договору на користування електричною енергією від 03.10.2013р., та додаткової угоди до договору від 01.02.2017р. Також він користується пільгою, як «особа з інвалідністю (2 група) внаслідок війни», яка надає 100% знижку по сплаті за спожиту електричну енергію в межах норм: до 01.01.2018р. 120 кВтч, з 01.01.2018р. 100 кВтч.

У платіжних повідомленнях ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за листопад 2017 року відповідачем, було нараховано 265 кВтч, внаслідок чого у ОСОБА_3 перед відповідачем виникла заборгованість у сумі 243,00 грн.

Суд вважає, що відносини, які склались між сторонами, регулюються наступними нормами матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13.

Вимога представника позивача про зобовязання зробити перерахунок не передбачена чинним законодавством, оскільки сама вимога сплатити заборгованість - носить рекомендаційний характер і сторони, у разі необхідності, можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Розрахунок заборгованості, у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків, може бути наданий як доказ, що повинний оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а його самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством.

Оскарження порядку визначення розміру заборгованості, а також формули розрахунку повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про стягнення заборгованості за використання електроенергії.

З огляду на викладені представником позивача доводи, суд зауважує, що вони не дають підстав вважати, що обраний ним спосіб захисту відповідає вимогам закону, оскільки жодних його прав у даному випадку відповідачем порушено не було, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 272, 273, 274-279 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог представника позивача ОСОБА_1, у інтересах ОСОБА_3 за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після проголошення рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 березня 2019р.

Суддя: Н.В.Писанець