Постанова
Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 760/750/16-ц

провадження № 61-10380св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України,

представники відповідача:Мехреньгіна Айна Батирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
третя особа житлова комісія Бориспільського гарнізону військової частини НОМЕР_1 ,

представники третьої особи:ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року в складі судді Демидовської А. І. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Вербової І. М., Болотова Є. В., Шахової О. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі

ККЕУ МОУ), третя особа житлова комісія Бориспільського гарнізону військової частини НОМЕР_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що він у період з 1993 року по 2010 рік проходив військову службу у Збройних силах України. Службу проходив у різних військових частинах. Так, під час проходження військової служби у м. Маріуполі у військовій частині НОМЕР_2 , 27 травня 1993 року його було взято на квартирний облік. Проте під час проходження військової служби у м. Луганську у військовій частині НОМЕР_3 , на підставі пункту 2 Положення про порядок забезпечення житловою площею у Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, було змінено дату взяття його на квартирний облік з

27 травня 1993 року на 03 березня 1995 року. На даний час він разом із членами сім`ї перебуває на квартирному обліку у житловій комісії військової частини НОМЕР_1 у загальній черзі Бориспільського гарнізону з 03 березня 1995 року та у списках осіб, які мають право на позачергове отримання житла як звільнений з військової служби наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 10 липня 2010 року № 360 за станом здоров`я. Позивач звертався до відповідача щодо перенесення дати зарахування його на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 27 травня

1993 року, проте йому було відмовлено. Такі дії відповідача вважав протиправними.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії відповідача щодо не перенесення дати зарахування його у складі сім`ї 4 особи на квартирний облік з дати 03 березня 1995 року на 27 травня 1993 року у загальній черзі, а також невнесення відповідних змін до облікових документів щодо черги його на отримання житла з урахуванням первісної дати зарахування на облік громадян, які потребують у житлі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року, позов задоволено.

Зобов`язано ККЕУ МОУ поновити ОСОБА_1 у загальній черзі на отримання житла з 03 березня 1995 року на 27 травня 1993 року.

Зобов`язано внести відповідні зміни в облікові документи щодо черги

ОСОБА_1 на отримання житла до списку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов у гарнізоні м. Борисполя, з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 27 травня 1993 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачу було протиправно відмовлено у перенесенні дати зарахування на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 27 травня 1993 року, а тому його право підлягає захисту шляхом внесення змін до облікових документів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2016 рокуККЕУ МОУ подалодо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та відмовити у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2017 року касаційне провадження відкрито та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року до Верховного Суду передано дану цивільну справу.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2018 року вказану цивільну справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи позивачу у перенесенні дати зарахування його на квартирний облік відповідач керувався наказом Міністерства оборони України від 03 березня 1995 року № 20, згідно із яким при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку з дати набрання чинності цим наказом, тобто з 03 березня 1995 року, а тому період перебування позивача на квартирному обліку до 03 березня 1995 року не підлягав зарахуванню. Також, заявник вважав, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що ОСОБА_1 у період з 1993 року по 2010 рік проходив військову службу у Збройних силах України.

27 травня 1993 року ОСОБА_1 було поставлено на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_2 м. Маріуполь складом сім`ї одна особа.

Наказом командувача 14АК від 16 листопада 1995 року № 092 ОСОБА_1 було переміщено до військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_1 .

Наказом заступника Міністра оборони України командувача ВПС України

від 30 вересня 1996 року № 0123 позивача було переміщено до військової частини НОМЕР_5 м. Луганськ, номер якої було в подальшому змінено на НОМЕР_3 у зв`язку із реорганізаційними заходами.

Відповідно до довідки Луганської КЕЧ від 22 травня 1998 року ОСОБА_1 у військовій частині НОМЕР_3 м. Луганськ перебував на квартирному обліку складом сім`ї 4 особи з 03 лютого 1995 року. У списках осіб, які мають право на позачергове отримання житла не перебував.

Наказом заступника Міністра оборони України командувача ВПС України

від 08 травня 1998 року № 0122 ОСОБА_1 було переміщено до військової частини НОМЕР_1 м. Бориспіль.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 10 липня 2010 року № 360 на підставі підпункту «б» статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 звільнено за станом здоров`я.

Також, судом установлено, що на даний час ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку разом із членами сім`ї у житловій комісії військової частини НОМЕР_1 у загальній черзі Бориспільського гарнізону з 03 березня 1995 року, а також у списках, осіб, які мають право на позачергове отримання житла, як звільнений з військової служби наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України

від 10 липня 2010 року № 360 за станом здоров`я.

Листом ККЕУ МОУ від 18 грудня 2015 року № 303/25/61927 ОСОБА_1 повідомлено про те, що перенесення дати квартирного обліку з 03 березня 1995 року на 27 травня 1993 року неможливо, оскільки відправною датою для зарахування військовослужбовцям терміну перебування на квартирному обліку є 03 березня 1995 року військовослужбовців при переміщенні до нового місця служби на квартирний облік раніше цієї дати немає законних підстав.

Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 34 та 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Статтею 43 ЖК Української РСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до пункту 3.1 наказу Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, на загальних підставах відповідно до чинного законодавства.

Згідно із пунктом 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та пунктом 3.7 наказу Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577, військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.

Судами установлено, позивач вперше був зарахований на квартирний облік

27 травня 1993 року. У зв`язку з переїздом у 1996 році для проходження військової служби до м. Луганська позивача та членів його сім`ї зараховано на квартирний облік з 03 березня 1995 року (відповідно до діючого на той момент Наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20, яким було передбачено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку але не раніше, ніж з 03 березня 1995 року). Однак, вказаний наказ втратив чинність.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вказаний наказ втратив чинність та оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило