БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/229/19
Справа № 356/409/19
Р І Ш Е Н Н Я (заочне)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернулось публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свою позовну заяву обґрунтовувало тим, що 02.03.2018 року між сторонами укладено договір у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 20 000 грн. зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами. У зв`язку із порушеннями відповідачем зобов`язань за договором станом на 15.03.2019 року виникла прострочена заборгованість у сумі 26 797, 57 грн., з яких 19 395,50 грн. основна заборгованість (прострочена); 5 260,56 грн. проценти за користування кредитом (строкові); 1 382,05 грн. пеня за прострочену заборгованість; 211 грн. комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 132,83 грн. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів; 263,59 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту; 105,28 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту; 46,76 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. У зв`язку з цим на адресу відповідача позивачем було направлено листа-вимогу, яким боржника повідомлялось про наявну заборгованість та необхідність її сплатити протягом 30 календарних днів з дати його отримання. Разом з тим, відповідач вказаних вимог не виконав та в добровільному порядку заборгованість не сплатив, відтак, позивач просить суд стягнути суму заборгованості у вказаному розмірі та судові витрати в розмірі 1 921 грн. з відповідача на свою користь.

В позовній заяві представник позивача просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 07.08.2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

За правилами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, 21.08.2019 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та вказував, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.32).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням, повістки надсилались за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.39,40).

Так, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Заяв від відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши і оцінивши матеріали справи у сукупності, докази по справі, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2019 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання № 366754911 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (далі ДКБО), невід`ємною частиною якої є заява на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), чим підтвердив свою беззастережну згоду на приєднання до ДКБО в редакції, яка на день підписання заяви розміщена на інтернет-сторінці банку: www.oschadbank.ua, та уклав з банком договір, за умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби строком на 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії з бажаним розміром кредиту в сумі 20 000 грн. та максимальним розміром кредиту в сумі 250 000 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 30% річних за користування кредитними коштами (а.с.5-8,9-10).

Позичальнику вручено паспорт споживчого кредиту, а також ознайомлено з таблицею визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 02.03.2018 року, про що ОСОБА_1 поставив свій власний підпис (а.с.11,12).

Як встановлено, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується розрахунком заборгованості позичальника ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість (16-19).

В зв`язку з вказаним на адресу відповідача ОСОБА_1 позивачем було направлено лист-вимогу від 31.10.2018 року за вих. № 100.19-07/101906/65/2018-26/вих, яким повідомлено позичальника про наявність спірної заборгованості та пред`явлено вимогу сплатити її в строк, не пізніше 30 календарних днів з дати отримання вказаного листа (а.с.14).

Як встановлено, відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, з аналізу п. 1.1 розділу І ДКБО, що розміщений на офіційному сайті банку: www.oschadbank.ua, в редакції, затвердженій постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 року № 694, що набрала чинності 26.02.2018 року (із змінами від 16.02.2018 року № 101), відтак, чинній на момент підписання відповідачем заяви, випливає, що ДКБО є договором приєднання, оголошення пропозиції до укладення якого відповідно до ст. 641 ЦК України здійснюється шляхом оприлюднення цього документа на сайті www.oschadbank.ua.

Згідно п. 4.1 розділу IV ДКБО, договір вважається укладеним (акцептованим клієнтом в частині надання обраних клієнтом послуг) з моменту оформлення Заяви на приєднання до Договору за встановленою банком формою, інших документів, надання яких необхідне за умовами цього Договору.

Згідно пункту 1.7 розділу XXII ДКБО датою укладення Кредитного договору є дата підписання Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії уповноваженим представником (працівником) Банку, датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів).

За змістом п. 1.8 розділу XXII ДКБО, банк зобов`язується надати клієнту кредит на умовах, передбачених Договором про споживчий кредит, а клієнт, згідно п.п. 1.15.1 п. 1.15 розділу XXII ДКБО, зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором.

Згідно пункту 1.17 розділу ХХІІ ДКБО, за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії та в Додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитування згідно п. 11.1.3 Розділу ХХ Договору.

У відповідності до п. 9.1 розділу ІХ ДКБО, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено договором.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу ст. 526 ЦК України, відповідач повинен виконувати зобов`язання належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України.

Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов`язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В частині 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

У відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі № 718/2080/17, від 07.03.2018 року у справі № 305/1293/16-ц, постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 363/3858/15-ц.

З урахуванням імперативних вимог ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За правилами ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, за встановлених судом обставин, відповідач ОСОБА_1 скористався наданим банком кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що станом на 15.03.2019 року призвело до виникнення заборгованості в сумі 26 797, 57 грн., з яких 19 395,50 грн. основна заборгованість (прострочена); 5 260,56 грн. проценти за користування кредитом (строкові); 1 382,05 грн. пеня за прострочену заборгованість; 211 грн. комісія за розрахунково-касове обслуговування (прострочена); 132,83 грн. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів; 263,59 грн. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту; 105,28 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту; 46,76 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача відповідачем суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» належить стягнути заборгованість у вказаному вище розмірі - 26 797, 57 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1 921 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 625, 627, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 11-13, 76-81, 89, 128, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-279, 280, 352, 354-355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, будинок 12-Г (код ЄРДПОУ 00032129) в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (), місцезнаходження якої зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 27, заборгованість у сумі 26 797 (двадцять шість тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, будинок 12-Г (код ЄРДПОУ 00032129) в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (), місцезнаходження якої зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 27, судові витрати в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривня 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик