ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/4437/18
Провадження № 22-ц/4820/1792/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника апелянта ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 серпня 2019 року (суддя Вдовичинський А.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що їй та відповідачу належали на праві власності квартири в житловому будинок по АДРЕСА_1 , а саме їй належала квартира за № 2, а ОСОБА_4 - квартира АДРЕСА_2 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 25 квітня 2013 року двохквартирному житловому будинку квартирного типу, який складається із квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 було надано статус «будинок садибного типу». Відповідно до рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 20 червня 2013 року № 800 - житловому будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 83,20 кв. м., який належить ОСОБА_4 надано адресу - АДРЕСА_1 загальною площею 58,8 кв. м., який належить їй надано адресу АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення сесії Кам`янець-Подільської міської ради від 23 жовтня 2013 року № 25/47 передано їй та відповідачу у власність земельну ділянку площею 1000,0 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 16 листопада 2013 року ними було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно відповідно до якого їй та відповідачу на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га по АДРЕСА_1 за кадастровим № :05:001:0231. 30 квітня 2014 року вона отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно на будинок садибного типу загальною площею 159,7 кв. м., житловою площею 41,6 кв. м. по АДРЕСА_1 . Спільно з відповідачем зверталися в землевпорядну організацію для того, щоб добровільно провести поділ земельної ділянки, яка перебуває у їх спільній приватній сумісній власності. Такий план було розроблено, проте відповідач добровільно провести поділ земельної ділянки відмовляється.

У зв`язку з цим позивач просила суд провести поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 за кадастровим номером :05:001: НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га між співвласниками нею та відповідачем; для визначення варіантів поділу земельної ділянки призначити судову земельно-технічну експертизу; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2018 року призначено по справі судову земельно-технічну експертизу.

В січні 2019 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву в якій просила провести поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 за кадастровим номером :05:001: НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га між нею та відповідачем за першим варіантом поділу земельної ділянки за висновком експерта № 148Е-11/18, виділивши їй у власність земельну ділянку площею 0,0445 га зафарбовану червоним кольором, відповідачу земельну ділянку зафарбовану зеленим кольором, земельну ділянку зафарбовану жовтим кольором площею 0,0090 га залишити у їх спільному користуванні; встановити сервітут на її користь для обслуговування будинку площею 0,0003 га. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 серпня 2019 року позов задоволено частково. Проведено поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 за кадастровим номером :05:001: НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га за другим варіантом поділу земельної ділянки за висновком експерта № 148Е-11/18 від 11 січня 2019 року, виділивши: співвласнику ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,0445 га (зафарбована червоним колером) в межах точок 9,15,14,13,16,17,18,21,22,23,24,10,5; співвласнику ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,0455 га (зафарбована зеленим колером) в межах точок 7,1,2,3,4,10,24,23,22,21,18,17,16,13,12,11,8. Земельну ділянку площею - 0,0090 га (зафарбована жовтим колером) в межах точок 8,11,12,13,14,15,9,6 залишити в спільній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення сервітуту на її користь для обслуговування будинку площею 0,0003 га - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 704,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі.

Вважає вказане рішення постановлене з порушенням норм процесуального права.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам які були дані відповідачем, неповно встановив обставини які мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції постановляючи рішення послався на висновок експерта № 148Е-11/18 від 11 січня 2019 року та пояснення сторін по даній справі, однак при цьому не в повному обсязі дослідив документи які мають важливе значення для вирішення спірного питання щодо розподілу земельної ділянки.

Крім того, суд не звернув увагу, що 31 жовтня 1996 року на підставі ухвали суду проводилась судово-технічна експертиза, виходячи з висновку експерта влаштувати проїзд на земельній ділянці яка належить міській раді неможливо через те, що там проходять електричні кабельні лінії, дана обставина викладена в ухвалі Хмельницького обласного суду від 17 квітня 1997 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вважає рішення суду законним, об`єктивним та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Вважає, що суд прийшов до правильного висновку та провів поділ земельної ділянки за другим варіантом, згідно якого, кожній із сторін було передано у власність окремі ділянки, з урахуванням існуючих комунікацій.

Крім того, відповідач не наддав будь-яких доказів про те, що в його власності є земельна ділянка по АДРЕСА_1 , а також доказів того, що при поділі земельної ділянки будуть чинитись йому якісь перешкоди в користуванні цією земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Проте суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Власникові, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ч. 1 ст. 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

За правилами ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з п. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельного ділянкою (ділянками).

Відповідно до положень ст. 401 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Згідно зі ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Пунктом 22-2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено про те, що встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби у інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 20 червня 2013 року № 800 - житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить відповідачу ОСОБА_4 загальною площею 83,20 кв. м., надано адресу АДРЕСА_1 , який належить позивачу ОСОБА_2 загальною площею 58,8 кв. м., надано адресу АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Відповідно до рішення сорок сьомої (позачергової) сесії Кам`янець-Подільської міської ради від 23 жовтня 2013 року № 25/47 сторонам передано у власність земельну ділянку площею 1000,0 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 9).

15 листопада 2013 року сторонами було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно відповідно до якого їм на праві приватної спільної сумісної власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га по АДРЕСА_1 за кадастровим № :05:001:0231 (а. с. 16). Вказана земельна ділянка зареєстрована за сторонами в реєстрі речових прав 15 листопада 2013 року на праві спільної сумісної власності (а. с. 15).

30 квітня 2014 року позивачем було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будинок садибного типу загальною площею 159,7 кв. м., в т. ч. житловою 41,6 кв. м., яке було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30 квітня 2014 року, що підтверджується копією витягу (а. с. 14, 18).

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідно до висновку експерта № 148Е-11/18 судової земельно-технічної експертизи від 11 січня 2019 року (а. с. 70-93) запропоновано два варіанти поділу спільної земельної ділянки. Згідно першого варіанту поділу, запропоновано: передати позивачу в користування земельну ділянку площею - 0,0455 га (зафарбована червоним колером-1 ), в межах точок 8,2,9,12,13,14,15, 16,18,21,22,23,26,25; відповідачу надати земельну ділянку площею - 0,0112 га (зафарбована зеленим колером-2), в межах точок 11,7,1,8,25,26,23,22,21,18,19,20 та земельну ділянку площею - 0,0343 га (зафарбована зеленим колером-3), в межах точок 3,4,5,10,17,16,15,14,13,12,9); на земельну ділянку відповідача ОСОБА_4 в точках 23,24,25,26, площею-0,0003 га (зафарбована зеленим колером з червоною штриховкою-5) накласти сервітут на користь ОСОБА_2 для доступу та догляду за своєю частиною житлового будинку; в обох співвласників залишити в спільному користуванні (1/2 частка ОСОБА_4 та 1/2 частки ОСОБА_2 ) земельну ділянка площею - 0,0090 га (зафарбована жовтим колером-4) в межах точок 11,20,19,18,16,17,10,6. Згідно другого варіанту поділу, запропоновано: надати позивачу земельну ділянку площею - 0,0455 га(зафарбована червоним колером-1), в межах точок 9, 15, 14, 13, 16, 17, 18, 21, 22, 23, 24, 10, 5; надати відповідачу земельну ділянку площею - 0,0455 га (зафарбована зеленим колером-2), в межах точок 7,1,2,3,4,10,24,23,22,21,18,17,16,13,12,11,8; на земельну ділянку відповідача в точках 18,19,20,21, площею - 0,0007 га (зафарбована зеленим колером з червоною штриховкою-5) накласти сервітут на користь позивача ОСОБА_2 для доступу та догляду за своєю частиною житлового будинку; в обох співвласників залишити в спільному користуванні (1/2 частка ОСОБА_4 та 1/2 частки ОСОБА_2 ) земельну ділянку площею - 0,0090 га (зафарбована жовтим колером-4) в межах точок 8,11,12,13,14,15,9,6.

При визначені варіанту розподілу який підлягає до застосування суд вважав необхідним обрати саме другий варіант поділу запропонований у висновку експерта оскільки ним запропоновано передачу сторонам по окремій ділянці, в той же час згідно першого варіанту запропоновано передати відповідачу дві розрізнені ділянки. Крім цього суд враховував, що відповідач більш тривалий час є співвласником житлового будинку, ним проведені підземні комунікації на частині земельної ділянки яку експерт пропонує передати позивачу згідно першого варіанту поділу.

Крім того, вимоги позивача щодо встановлення сервітут на її користь для обслуговування будинку площею 0,003 га задоволенню не підлягають. При цьому суд врахував, що позивачем не конкретизовано на який строк, в якій формі безоплатній чи оплатній вона просить встановити сервітут, нею не надано суду доказів про відсутність можливості у задоволенні потреби в користуванні земельною ділянкою іншим способом ніж як встановлення сервітуту.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам які були дані відповідачем, неповно встановив обставини які мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи є необґрунтованими. Апелянт не зазначив, які конкретно докази були подані ним до суду першої інстанції, що вони підтверджують та що спростовують із висновків суду.

Не можуть бути підставою для спростування висновків суду посилання апелянта, що суд першої інстанції постановляючи рішення послався на висновок експерта № 148Е-11/18 від 11 січня 2019 року та пояснення сторін по даній справ, однак при цьому не в повному обсязі дослідив документи які мають важливе значення для вирішення спірного питання щодо розподілу земельної ділянки. За виключенням зазначеного посилання, апелянт на навів доказів, що знаходяться у справі і спростовують висновок суду.

Посилання апелянта, що суд не звернув увагу, що за висновком судово-технічної експертизи від 31 жовтня 1996 року на яку послався Хмельницький обласний суд в ухвалі від 17 квітня 1997 року влаштувати проїзд на земельній ділянці яка належить міській раді неможливо оскільки там проходять електричні кабельні лінії є необґрунтованим. Зазначена експертиза проводилась по справі між іншими сторонами. В даному судовому засіданні судом не досліджувалась, при проведені експертизи експертом не залучалась.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк