Справа № 344/7794/17
Провадження № 2/344/612/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Домбровської Г.В.

при секретарі c/з Гула Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі - «Відповідач 1»), ОСОБА_3 (надалі - «Відповідач 2»), ОСОБА_4 (надалі - «Відповідач 3»), ОСОБА_5 (надалі - «Відповідач 4»), в якому просив стягнути з відповідачів на його користь збитки в розмірі 133 204,00 грн., а саме: вартість нерухомого майна по АДРЕСА_1 за договорами купівлі-продажу в сумі 84 878,00 грн.; покращення, проведені в будинковолодінн АДРЕСА_1 в сумі 46 831,00 грн.; вартість плодових дерев, посадених на земельній ділянці по АДРЕСА_1 в сумі 1495,00 грн.; а також моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Позивачу, як добросовісному набувачеві домоволодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , було завдано матеріальної та моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів, пов`язаних з відчуженням даного нерухомого майна.

Як зазначено в позовній заяві, на підставі рішень судів, які набрали законної сили, на користь ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , як добросовісного набувача, було витребувано домоволодіння та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_1 законним чином набув за відплатними договорами купівлі-продажу. У зв`язку з цим, він, як добросовісний набувач даного нерухомого майна, звернувся д суду з позовом про стягнення вартості майна та його покращень, а також завданої йому такими діями моральної шкоди, з відповідачів.

Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду направлено заяву про розгляд справи без її участі, а також Відзив на позов, в якому вона просила поновити строк на його подання, проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх безпідставність, просила в задоволенні позову відмовити, зважаючи на те, що вона є законним власником спірного майна і саме щодо неї було вчинено шахрайські дії щодо відчуження такого майна.

Відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , - в судове засідання повторно не з`явилися, явку уповноважених представниківне забезпечили, про причини неявки суду не сповістили, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом направлення повісток на зареєстровану у встановленому порядку адресу реєстрації місця проживання а також публікації оголошення про виклик на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

03 червня 2009 року між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу домоволодіння, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. та зареєстровано в реєстрі за №1467 (а.с.12-14), за умовами якого продавець передаву власність, а покупець прийняв і оплатив вартість домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2.1 даного договору продаж вчинено за 19 933,00 грн., які покупець сплатив продавцю до підписання даного договору.

03 червня 2009 року між ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. та зареєстровано в реєстрі за №1471 (а.с.15-17).

За умовами даного договору продавець передав у власність, а покупець прийняв та оплатив вартість земельної ділянки площею 0,0419 га, кадастровий номер 080030132, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 2.1 вказаного договору продаж предмету договору за домовленістю сторін вчинено за 64 945,00 грн., які покупець сплатив, а продавець одержав повністю до підписання цього договору.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.07.2012 рокуОСОБА_4 та ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні злочинів передбачених ст. 190 ч. 4, ст. 357 ч. 3, ст. 358 ч. 2, ст. 358 ч. 3 КК України та засуджено.

Зі змістузазначеного Вироку випливає, що ОСОБА_3 восени 2008 року викрав у своєї сестри ОСОБА_2 її особисті документи: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та документи на земельну ділянку та будинок, що п АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 на праві власності - договір дарування на земельну ділянку і державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. В подальшому, згідно Вироку, ОСОБА_3 та невстановлена особа, використовуючи паспорт і діючи від імені ОСОБА_2 , 12.11.2008 у нотаріуса Винницького А.Л. на підставі викрадених документів оформили довіреність на ім`я ОСОБА_3 ВМА №176274 на право розпоряджатися земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . При цьому нотаріус Винницький А.Л., будучи введеним в оману стосовно особи, яка представилася ОСОБА_2 і надала завідомо неправдиву інформацію, посвідчила вказану довіреність. На підставі вказаної підробленої довіреності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квітні 2009 року продали належну ОСОБА_2 земельну ділянку та будинок вартістю 80 тисяч доларів США, що по курсу НБУ становило 616 тисяч гривень, а виручені кошти від реалізації привласнили.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 червня 2013 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 :

- визнано недійсною Довіреність від 12.11.2008 року, що видана від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 , яка посвідчена нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Винницьким А.Л. та зареєстрована в реєстрі за № 264.

- визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_2 (від імені якої напідставі довіреності діяв ОСОБА_3 ) та ОСОБА_7 З. іпосвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Глущенко І.В. 17.04.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 788.

- визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_2 (від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_3 ) та ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Глущенко І.В. 17.04.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 790.

- визнано недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. 03.06.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 1467.

- визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. 03.06.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 1471.

- витребувано з володіння ОСОБА_1 домоволодіння АДРЕСА_1 .

- витребувано з володіння ОСОБА_1 земельну ділянку по по АДРЕСА_1 .

- в решті вимог позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2013 року Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 червня 2013 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. 03.06.2009 року та зареєстрований в реєстрі за № 1467, та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М.03.06.2009 та зареєстрований в реєстрі за № 1471, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М.03.06.2009 та зареєстрований в реєстрі за № 1467, та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М.03.06.2009 та зареєстрований в реєстрі за № 1471, відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

Згідно висновку суду апеляційної інстанції, викладеному в рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2013 року, «добросовісність набувача презюмується, доки зворотне не буде встановлено судом. В матеріалах справи відсутні належні докази, в розумінні приписів ст. 58 ЦПК України, які б свідчили про недобросовісність ОСОБА_1 як останнього набувача спірного майна».

Враховуючи вищевикладене в сукупності, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним цивільним позовом до відповідачів про стягнення з них завданої матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.

Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Порядок відповідальності продавця у разі відсудження товару у покупця врегульовано статтею 661 ЦК України.

У разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Правочин щодо звільнення продавця від відповідальності або щодо її обмеження у разі витребування товару у покупця третьою особою є нікчемним.

Статтею ж 390 ЦК України визначено порядок розрахунків при витребуванні майна із чужого незаконного володіння.

Так, власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.

Власник майна має право вимагати від добросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна.

Добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.

Добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Таким чином, відповідно до вимог статті 661 ЦК України завдані ОСОБА_1 матеріальні збитки (у вигляді оплаченої ціни за договорами купівлі-продажу домоволодіння та купівлі-продажу земельної ділянки) в загальному розмірі 84 878,00 грн. (19933,00 грн. + 64945,00 грн.) підлягають стягненню саме з ОСОБА_5 , як продавця спірних об`єктів нерухомого майна.

Підстави для стягнення вказаної суми коштів з ОСОБА_2 . відсутні, оскільки у правовідносинах із ОСОБА_1 вона не виступала продавцем домоволодіння та земельної ділянки.

Аналогічно в рамках даної цивільної справи відсутні правові підстави для стягнення коштів в сумі 84 878,00 грн. на користь ОСОБА_1 з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони не є продавцями домоволодіння та земельної ділянки, з приводу яких наявний даний спір.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідачів вартості покращень, проведених в будинковолодінн АДРЕСА_1 в сумі 46 831,00 грн., Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

В обґрунтування позовних вимог в цій частині Позивачем надано суду копію Звіту про проведення незалежної оцінки будинковолодіння з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 від 20.09.2016 року (а.с.38-39), відповідно до висновку якого ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 20.09.2016 року становила 66 764,00 грн.

Різницю між вищевказаною ринковою вартістю домоволодіння у 66 764,00 грн. та вартістю, яку було оплачено ОСОБА_1 за Договором купівлі-продажу домоволодіння від 03 червня 2009 року у 19 933,00 грн., Позивач вважає вартістю покращень (66 764,00 грн. - 19 933,00 грн. = 46 831,00 грн.), проведених у домоволодінні.

В той же час Суд вважає необґрунтованою та безпідставною таку позицію Позивача, оскільки, як підтверджується матеріалами справи, вартість домоволодіння у 19 933,00 грн. було визначено станом на 2009 рік (час, коли Позивачем придбавалося домоволодіння), тоді коли звіт про оцінку майна, яким вартість домоволодіння визначено у 66 764,00 грн., складено у 2016 році, тобто через 7 років.

При цьому, Позивачем не враховано рівня інфляційних процесів, росту цін у період з 2009 по 2016 роки, та не обґрунтовано, що такі процеси не вплинули на вартість домоволодіння.

При цьому, належних доказів на підтвердження факту здійснення ОСОБА_1 поліпшень домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , конкретного виду таких поліпшень домоволодіння та їх вартості, Позивачем Суду не надано, а Судом таких обставин не встановлено.

За таких обставин вимога Позивача про стягнення з відповідачів вартості поліпшень домоволодіння в сумі 46 831,00 грн. є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідачів вартості плодових дерев, посаджених на земельній ділянці по АДРЕСА_1 в сумі 1495,00 грн., Суд вважає її необґрунтованою належними засобами доказування, оскільки надана Позивачем на їх обґрунтування видаткова накладна №РН-0000013 від 24 березня 2011 року на суму 1495,00 грн. (а.с.40) не є належним чином оформленою, оскільки не містить підписів відповідних осіб, як і не є доказом того, що зазначені в ній плодові дерева посаджені саме на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, зі змісту вказаної видаткової накладної не вбачається того, що відповідні плодові дерева придбавалися саме ОСОБА_1 .

До того ж, Суду не доведено, що відповідні плодові дерева є такими, що не можуть бути відокремленими від земельної ділянки за вказаною адресою.

Відтак, підстави для стягнення з відповідачів на користь Позивача коштів в сумі 1495,00 грн., відсутні.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь Позивача моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн., Суд зауважує наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши доводи Позивача щодо завданої йому моральної шкоди, форм її прояву, заявленого до відшкодування розміру завданої моральної шкоди у 100 000,00 грн., Суд звертає увагу на те, що належних доказів на підтвердження саме такого розміру завданої моральної шкоди Позивачем Суду не надано.

Так, обґрунтовуючи форми прояву завданої йому моральної шкоди, Позивач покликався на те, що внаслідок дій відповідачів щодо позбавлення його права власності на набуте законно майно, він відчуває страх за майбутнє, сильне душевне хвилювання і стрес, такими діями принижено його честь та ділову репутацію.

Враховуючи зазначене, проаналізувавши пояснення Позивача в судовому засіданні щодо форм прояву завданої йому моральної шкоди, зважаючи на те, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується факт вчинення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочинних дій (що підтверджується відповідним вироком суду), які і призвели до незаконності відчуження спірних домоволодіння та земельної ділянки ОСОБА_1 , який є добросовісним набувачем вказаного майна та сплатив за його придбання відповідні кошти, - Суд приходить до висновку про те, що в рамках даної цивільної справи завдану Позивачу моральну шкоду слід стягнути саме з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки саме внаслідок протиправної поведінки вказаних осіб Позивачу було завдано відповідної моральної шкоди .

Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що в рамках даної цивільної справи доказуванню підлягає не лише факт завдання моральної шкоди та конкретних форм її прояву, а й заявлений до відшкодування розмір у 100 000,00 грн.

Доказів на підтвердження того, що розмір моральної шкоди Позивачу за наслідками дій вищевказаних відповідачів становить саме 100 000,00 грн., - Позивачем Суду не надано.

В той же час, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на конкрентні обставини спірних правовідносин в даній цивільній справі, Суд приходить до висновку про те, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід стягнути завдану Позивачу моральну шкоду в розмірі по 10 000,00 грн. З кожного, і саме такий розмір моральної шкоди за висновоком Суду буде пропорційним порушеним немайновим правам Позивача у спірних правовідносинах.

В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки Позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди діями вказаних осіб.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є обґрунтованими частково та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 22, 23, 390, 661 , 1166, 1167 Цивільного кодексу України,керуючись ст.ст. 2, 4, 76-81, 89, 133, 141, 210, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення збитків та моральної шкоди - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_5 , ІПН, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , оплачену за Договором купівлі-продажу домоволодіння від 03 червня 2009 року та Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03 червня 2009 року вартість нерухомого майна по АДРЕСА_1 , в загальній сумі 84 878,00 грн.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , суму у 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , суму у 10 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

5. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути з ОСОБА_5 , ІПННОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 848,78 грн.

7. Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , витрати зі сплати судового збору в сумі по 100,00 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 жовтня 2019 року.

Суддя Домбровська Г.В.