У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ходька В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя заяву боржника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати встановлене щодо нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, накладеного на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 0818/11719/2012 (провадження №6/0818/324/2012) від 01.11.2012 року. Заява обґрунтована тим, що виконавче провадження було завершено, а виконавчий документ повторно до виконавчої служби не подавався, жодного виконавчого документу про стягнення з боржника на користь ПАТ «Фідобанк» на виконанні не перебуває. За даних обставин заявник вважає, що підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не існує.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявника надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_1, надав суду додаткові пояснення до заяви. За таких обставин, враховуючи скорочені строки розгляду заяви боржника про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч.3 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

У відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області перебувало на виконанні виконавче провадження № 33427405 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» грошових коштів.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2012 року задоволено подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, щодо боржника ОСОБА_1 встановлене тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов`язань до закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-670/2011, виданого 29.03.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

За інформацією Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 05.03.2019 року відсутні виконавчі провадження, боржником у яких є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виконавче провадження № 33427405 також не перебуває на виконанні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" ст.441 ЦПК України виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Як вбачається з вищенаведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 слугувало те, що він є боржником у виконавчому провадженні. Будь-яких доказів про те, що боржник ухилявся чи продовжує ухилятися від виконання судового рішення, зокрема, що підтверджували б свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), до суду не надано, суд вважає, що в даному випадку порушено право заявника, зокрема на свободу пересування, яке підлягає захисту.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що в подальшому обмеженні прав людини не має потреби, у зв'язку з чим заява про скасування застосованого до ОСОБА_1 тимчасового обмеження щодо заборони виїзду за межі України є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259-261, 441 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву боржника ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, накладеного на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 0818/11719/2012 (провадження №6/0818/324/2012) від 01.11.2012 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Ходько