Справа № 127/1158/19
Провадження № 2/127/174/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.03.2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Антонюка В.В.,

за участі: секретаря - Гончарука І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача, та зареєстрований з позивачем в даній квартирі. З червня 2018 року по теперішній час ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, однак реєстрацію за фактичним місцем проживання не здійснює.

Відповідач квартиру залишив добровільно та забрав належні йому речі, перешкод у користуванні квартирою з боку позивача не чинилось.

У зв'язку із викладеним, позивач звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Судові витрати просила залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечила.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 січня 2018 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 - розірвано (а.с.5-8).

Згідно до свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 12 вересня 2018 року позивач змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.9).

Довідкою ПП «Бокут» від 03 січня 2019 року №80 підтверджується, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 04 листопада 2016 року по теперішній час (а.с.10).

Відповідно до акту № 2216 від 16 листопада 2018 р., складеного та підписаного сусідами: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - ОСОБА_2 зареєстрований у АДРЕСА_1, але з червня 2018 року і по теперішній час не проживає. Підписи посвідчені керівником ТОВ «ЖЕО» Ю.М. Олещко (а. с. 11).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.20).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналогічна норма закону щодо користування членом сім'ї власника на рівні з ним його житлом міститься в ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР.

Разом з тим, положенням ч. 2 ст.405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім'ї власника права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім'ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або за законом.

В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено відповідними доказами, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.10), але за даною адресою не проживає без поважних причин понад один рік, у зв'язку з чим він підлягає визнанню таким, що втратив право користування зазначеним житлом.

Враховуючи те, що факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік встановлено, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивача як власника житла важливе юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити позов.

Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати за клопотанням позивача підлягають залишенню за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 71, 72, 150, 156 ЖК УРСР, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 983, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 76-81, 137, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний тест рішення виготовлено 01.01.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса реєстрації та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1.

Третя особа: Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради, , місце знаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя: