Справа № 191/1433/19
Провадження № 2/191/333/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2019 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання частки померлого у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

08.11.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу АВН №066304, зареєстрованого в реєстрі за №731 посвідченого Першою Синельниківською державною нотаріальною конторою 13.10.2000 року. Дана квартира придбана ОСОБА_4 за життя, та ОСОБА_3 у період шлюбу з 12.08.1989 року по 17.11.2009 року. Позивач є спадкоємцем першої черги в прядку спадкування за законом. У встановлений законом 6-місячний строк він звернувся до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але 18.01.2019 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що договір купівлі-продажу від 30.10.2000 року зареєстрований за ОСОБА_3 та належить їй, як колишній дружині спадкодавця, на праві спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин частки співвласників у праві власності на квартиру є рівними. За життя спадкодавець не укладав з іншими співвласниками квартири договір щодо поділу часток у майні, яке знаходиться у спільній сумісній власності або виділу частки такого майна. Посилаючись на ст. ст. 319, 355, 368, 372, 1216, 1226, 1218, 1261, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 68 СК України, позивач ОСОБА_1 просить суд визначити частку учасника спільної сумісної власності ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без його присутності.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до початку проведення судового засідання надали суду заяви про визнання позову та розгляд справи без їх участі.

Третя особа ОСОБА_3 до початку проведення судового засідання надала суду заяву про відсутність заперечень проти позову та розгляд справи без її участі.

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З наданих суду матеріалів справи встановлено, що 12 серпня 1989 року Синельниківським міським відділом ЗАГСу Дніпропетровської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.7), який розірвано 17 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.10).

В період шлюбу, а саме 13 жовтня 2000 року ОСОБА_3 придбано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №731, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8). Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 15 липня 2008 року, відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.9).

Згідно із ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, яка діяла на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, визначалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 22 червня 2016 року складено відповідний актовий запис №179 (а.с.6).

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.08.1989 року до 17.11.2009 року. У вказаний період ОСОБА_3 було придбано квартиру АДРЕСА_1 , а отже відповідно до ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, це нерухоме майно, а саме квартира, має статус спільної сумісної власності подружжя.

Сам факт незвернення за життя ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , як в період так і після розірвання шлюбу до суду із позовом про розподіл майна подружжя не є підставою, з якою закон пов`язує (визначає) припинення права власності на спільну сумісну власність.

У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, відсутність визначення часток у майні подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , перешкоджає позивачу ОСОБА_1 , який є сином спадкодавця ОСОБА_4 в реалізації спадкових прав після смерті батька ОСОБА_4 , що встановлено із наданої суду копії постанови державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 18 січня 2019 року про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.18).

Відповідно до абз.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересі, а абз. 2 цієї ж статті закріплено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, визнані відповідачами та незаперечні власником - третьою особою у справі, а тому підлягають задоволенню, шляхом визначення за ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ѕ частки квартири у праві спільної сумісної власності на неї з колишньою дружиною ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Вимоги позивача задовольнити.

Визначити частку у праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , придбаної 13 жовтня 2000 року в період шлюбу з колишньою дружиною ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за №731.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: А. В. Твердохліб