КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2195/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року у складі судді Сенька М.Ф.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Ізумруд» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Ізумруд» (надалі - ТОВ «Завод «Ізумруд») про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Зазначав, що з 22 березня 2011 року працював на посаді головного інженера заводоуправління в ТОВ «Завод Ізумруд», який є правонаступником Київського державного підприємства «Ізумруд» (надалі - КДП «Ізумруд»).

З вказаної посади його було звільнено наказом від 13 липня 2016 року, зобов'язано бухгалтерський обліковий відділ провести повний розрахунок позивача за фактично відпрацьований період з 22 березня 2011 року по 22 липня 2016 року та виплатити компенсацію за невикористану відпустку у кількості 72-х календарних днів.

Позивач зазначав, що наказом № 139-К від 09 серпня 2012 року його було призначено членом комісії по припиненню юридичної особи КДП «Ізумруд».

Посилаючись на те, що при звільненні ОСОБА_1 з роботи як головного інженера відповідач, порушуючи взяті на себе зобов'язання, припинив плату позивачу за його роботу в комісії, яка визнана як особливо важлива і поставив його в умови, які стали відмінні від умов роботи інших членів комісії, які і надалі одержували плату за свою роботу в комісії, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на його користь не нараховану та не виплачену заробітну плату за роботу на посаді члена комісії з припинення юридичної особи - Київського державного підприємства «Ізумруд», в сумі 33 298 грн. 68 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, в сумі 281 350 грн. 26 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 23 листопада 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильність встановлення судом обставин, які мають значення для справи, неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що всі надані ОСОБА_1до суду докази, аргументи і пояснення є належними і всі разом і кожні окремо вказують і доказують те, що відповідач при звільненні позивача з роботи 22 липня 2016 року, заробітну плату за червень, липень місяці 2016 року в частині доплати в розмірі 50 % від посадового окладу йому виплатив не в повному обсязі, чим порушив вимоги ст.116, ст.117 КЗпП України.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника ТОВ «Завод «Ізумруд», який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Завод «Ізумруд» на посаді головного інженера заводоуправління (а.с.8 т.1).

Встановлено, що наказом Фонду Державного майна України від 09 серпня 2012 року № 3275, разом з іншим, було прийнято рішення про припинення Київського державного підприємства «Ізумруд», створено комісію з припинення юридичної особи, до складу якої, разом з іншими працівниками підприємства, було включено головного інженера ОСОБА_1 В наступному, на виконання вказаного наказу Фонду, ОСОБА_1, разом з іншими працівниками, за згодою, було зараховано до штату ТОВ «Завод «Ізумруд», про що 03 грудня 2012 року директором підприємства видано наказ №02-к. (а.с.12-14, 48 т.1).

Згідно наказу директора ТОВ «Завод «Ізумруд» від 26 травня 2016 року № 82, з 01 червня 2016 року встановлено нові розміри доплат до посадового окладу працівникам залученим до роботи ліквідаційної комісії КДП «Ізумруд», як це встановлено судом, є чинним, наказ було погоджено самим позивачем, як одним із керівників підприємства, правом на його оскарження позивач не скористався, виплати передбачені цим наказом здійснені позивачу в повному обсязі (а.с.53 т.1).

Встановлено, що наказом директора ТОВ «Завод «Ізумруд» від 13 липня 2016 року №185-к головного інженера заводоуправління ОСОБА_1 звільнено з роботи з 22 липня 2016 року, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін (а.с.6 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що відповідач не має перед ОСОБА_1 заборгованості заробітній платі, а відтак достатніх підстав для застосування до спору положень ст.ст. 21, 97, 116, 117, 235 КЗпП України, як на тому наполягає позивач, не має.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими.

Твердження апеляційної скарги про те, що всі надані ОСОБА_1до суду докази, аргументи і пояснення є належними і всі разом і кожні окремо вказують і доказують те, що відповідач при звільненні позивача з роботи 22 липня 2016 року, заробітну плату за червень, липень місяці 2016 року в частині доплати в розмірі 50 % від посадового окладу йому виплатив не в повному обсязі, чим порушив вимоги ст.116, ст.117 КЗпП України, колегія суддів визнає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи дійсно встановлено, що після зарахування ОСОБА_1 до штатного складу товариства згідно з наказом ТОВ «Завод «Ізумруд» від 03 грудня 2012 року № 15 працівникам, які входять до складу комісії з припинення юридичної особи, на період виконання особливо важливих робіт було встановлено надбавку до посадових окладів у розмірі 50 % (а.с.52 т.1).

Між тим, з 01 червня 2016 року відповідно до наказу ТОВ «Завод «Ізумруд» від 26 травня 2016 року № 82 «Про зміни та доповнення до наказу № 15 від 03.12.2012» в товаристві було зменшено розміри доплат за виконання особливо важливих робіт (а.с.53 т.1).

Так, згідно з п. 1.2 наказу ТОВ «Завод «Ізумруд» від 26 травня 2016 № 82, ОСОБА_1, як члену комісії з припинення юридичної особи, на період виконання особливо важливих робіт встановлено доплату до посадового окладу у розмірі 5 %.

Встановлено, що із змістом цього наказу ОСОБА_1 знайомий, оскільки погоджував його, про що свідчить його підпис (а.с.52 на звороті т.1).

З матеріалів справи убачається, що враховуючи вимоги зазначеного наказу від 26 травня 2016 року № 82 ОСОБА_1 за червень 2016 року було виплачено доплату за особливо важливі роботи у розмірі 2 723 грн. 30 коп., що становить 5%, від його нарахованого за червень 2016 року посадового окладу у розмірі 54 466 грн., про що свідчить розрахунковий листок доданий до позову (а.с.10 т.1).

Відповідно до наказу від 29 квітня 2016 року № 69 «Про зміни і доповнення до штатного розпису ТОВ «Завод «Ізумруд» та зміни умов праці працівників Товариства» ОСОБА_1 з 01 липня 2016 року було встановлено посадовий оклад у розмірі 19 050грн., про що ОСОБА_1 було вручено відповідне попередження, з яким він ознайомився 29 квітня 2016 року (а.с.55-56 т.1).

Отже, відповідно до зазначених наказів ТОВ «Завод «Ізумруд» ОСОБА_1, як працівнику товариства, з 01 червня 2016 року було встановлено надбавку до посадового окладу у розмірі 5 %, а з 01 липня 2016 року - посадовий оклад у сумі 19 050 грн.

Зі змісту наказу ТОВ «Завод «Ізумруд»від 13 липня 2016 року № 185-к «Про звільнення з роботи працівника Товариства» убачається, що 22 липня 2016 року є останнім робочим днем ОСОБА_1 (а.с.6 т.1).

Встановлено, що розрахунок товариством в повному обсязі проведено 09 серпня 2016 року, в тому числі й з урахуванням доплати за особливо важливу роботи у розмірі, визначеному наказом № 82 від 26 травня 2016 року.

Як убачається з наявної у справі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2017 року у справі № 759/11264/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Завод «Ізумруд» про виплату середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та за зустрічним позовом ТОВ «Завод «Ізумруд» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, за порушення строків розрахунку з ТОВ «Завод «Ізумруд» стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у розмірі 42 453 грн. 51 коп. (а.с.16-18 т.1).

Встановлено, що вказане рішення виконане товариством у повному обсязі 26 січня 2018 року, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16 лютого 2018 року ВП № 55484382 (а.с.59-60 т.1).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно листа Фонду держаного майна України від 19 квітня 2018 року № 10-57- 7801, який міститься у справі, засідання комісії з припинення КДП «Ізумруд» з 05 квітня 2013 року по 14 січня 2018 року не проводились (а.с.164 т.1).

Враховуючи, що в матеріалах справи не міститься доказів яку роботу виконував ОСОБА_1 з 05 квітня 2013 року по 14 січня 2018 року та яка на його думку має бути оплачена, при тому, що матеріалами справи підтверджено повний розрахунок із відповідачем після звільнення, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Матеріалами справи доведено, що винагороду за участь у ліквідаційній процедурі товариства позивачу було встановлено наказом керівника ТОВ «Завод «Ізумруд» № 15 від 03 грудня 2012 року й у межах повноважень зазначеною посадовою особою наказом №82 від 26 травня 2016 року було внесено зміни до наказу №15 шляхом зменшення розміру винагороди за участь у припиненні юридичної особи.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги про незаконність наказу № 82 та наявність лише у Фонду державного майна України права приймати рішення про зменшення ОСОБА_1 відповідної доплати; про порушення трудових прав позивача, пов'язаних з нарахуванням йому заробітної плати за червень та липень 2016 року у неповному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: