П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Інвестиційний Клуб» на ухвалу судді Дарницького районного суду м.Києва від 03 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишенської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшин Крістіни Вікторівни, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший Інвестиційний Клуб», ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 03 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» про зустрічне забезпеченняу справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії КП Вишенської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшин К.В., треті особи: ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб», ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора.

Не погоджуючись із ухвалою третя особа ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції та вжити заходів зустрічного забезпечення,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права. Скарга мотивована неналежною оцінкою доводів заявника щодо підстав вжиття заходів зустрічного забезпечення, зокрема суд не врахував, що в результаті забезпечення позову, заявник позбавлений можливості реалізувати правомочності власника, а саме провести відчуження даної квартири чи здати її в оренду та будь-яким чином отримати дохід від належного йому нерухомого майна, що завдає йому збитків з урахуванням тривалості судового процесу. Суд не врахував що не вжиття заходів зустрічного забезпечення може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення прав особи на доступ до суду в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законну і обгрунтовану ухвалу і правомірно відмовив у зустрічному забезпеченні з огляду на відсутність до цього підстав, а доводи апеляційної скарги ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах

- 2 -

закону, не спростовують висновків суду.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення (п.5 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить проводити розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з викликом учасників. Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні, оскільки позивачка змістовно і грунтовно виклала свою позицію у відзиві на апеляційну скаргу, де детально проаналізувалаобставини справи та обгрунтувала відсутність підстав для зустрічного забезпечення. При цьому колегія суддів враховує, що, посилаючись на необхідність розгляду справи в судовому засіданні, позивачка не зазначила ні про нові обставини або факти, які вона має намір повідомити суд, ні про нові докази, які вона має намір подати суду та причини їх неподання до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що в провадженні Дарницького районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Київської філії КП Вишенської сільської ради «Добробут-Гарант» Пукшин К.В., треті особи: ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб», ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора.

Провадження у справі відкрите 23 липня 2018 року.

Предметом спору у справі є визнання протиправними дій державного реєстратора Пукшин К.В. щодо проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» на належну ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , а також визнання протиправним і скасування відповідного рішення державного реєстратора від 18 травня 2018 року. Свої вимоги позивачка ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що 19 вересня 2006 року між нею і ОСОБА_2 з одного боку і ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», з іншого боку, було укладено кредитний та іпотечний договори. У березні 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 дізналися про відступлення банком права вимоги за кредитним і іпотечним договорами на користь ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб», а на початку червня 2018 року вони отримали вимогу від нового кредитора про виселення із займаної квартири. З вимоги вони дізналися про реєстрацію права власності на їх квартиру за ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» в порядку звернення стягнення на іпотечне майно майно. Вважають, що реєстрація права власнсоті на квартиру за новим кредитором була здійснена без достатніх правових підстав, з порушенням норм Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 23 липня 2019 року вжито заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , а саме: накладено арешт на спірну квартиру квартиру АДРЕСА_1 ; заборонено будь-яким третім особам, у тому числі Державній виконавчій службі України вчиняти будь-які дії по передачі права

- 3 -

користування на вказану квартиру та дії щодо проникнення до зазначеної квартири; заборонено будь-яким третім особам, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування даною квартирою, вселятися в квартиру, реєструватися в даній квартирі; заборонено органам, що здійснюють надання адміністративних послуг щодо внесення до реєстраційного обліку відомостей про реєстрацію місця проживання будь-яких третіх осіб у вказаній квартирі; заборонено органам, що здійснюють надання адміністративних послуг щодо внесення до реєстраційного обліку відомостей про зняття зареєстрованих осіб з реєстрації місця проживання у вищевказаній квартирі.

15 серпня 2019 року ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» подав заяву про зустрічне забезпечення позову, в якій просив зобов`язати позивачку внести на депозитний рахунок суду вартість квартири у сумі 864820 грн. Заява мотивована тим, що внаслідок вжиття судом заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на спірну квартиру, заявник як її власник позбавлений можливості реалізувати правомочності власника, а саме продати квартиру. Окрім того, вартість квартири може змінитися, а сама квартира може бути знецінена чи знищена позивачкою.

Згідно положень ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову (ч.2 ст.154 ЦПК України).

Випадки обов`язкового застосування судом зустрічного забезпечення передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України, зокрема, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно положень ч.4-5 ст.154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом, який визначається з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Отже, за змістом вказаних норм, розглядаючи заяву про зустрічне забезпечення, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза спричинення відповідачу збитків внаслідок застосування судом забезпеченням позову.

Окрім того, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття зустрічних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності його вимог щодо зустрічного забезпечення; наявності зв`язку між вжитими судом заходами забезпечення позову і як наслідок можливим заподіянням шкоди відповідачу, в тому числі чи спроможний захід зустрічного забезпечення забезпечити відшкодування збитків, дотримання збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Відмовляючи у вжитті заходів зустрічного забезпечення, суддя першої інстанції

- 4 -

обгрунтовував свої висновки відсутністю передбачених ст.154 ЦПК України підстав для їх застосування.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

При відмові у вжитті заходів зустрічного забезпечення суддя вірно врахував як предмет спору, так і відсутність доказів про заподяння шкоди заявнику внаслідок застосування судом заходів забезпечення позову.

Також, суд підставно виходив із відсутності в даній справі підстав для обов`язкового застосування судом зустрічного забезпечення передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом того, що в результаті забезпечення позову, заявнику завдано шкоди, бо він позбавлений можливості реалізувати правомочності власника, а саме провести відчуження даної квартири колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України, оскільки ч.1 цієї норми визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, та витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, особа, яка посилається на завдання їй збитків в результаті вжиття судом заходів забезпечення позову, серед іншого має довести реальну можливість їх заподяння.

Посилаючись на позбавлення можливості реалізувати правомочності власника, скаржник не надав суду доказів, що станом на час вжиття заходів забезпечення позову, він не просто мав намір, чи розмірковував над можливістю відчуження квартири, а повністю чи частково реалізував намір по її відчуженню, зокрема, що між ним та іншою особою було укладено попередній нотаріально посвідчений договір про продаж квартири у майбутньому і саме внаслідок накладення арешту цей договір не був реалізований. Такі докази відсутні.

Це ж стосується доводів заявника про завдання йому шкоди внаслідок неможливості здати квартиру в оренду чи будь-яким іншим чином отримати дохід від належного йому нерухомого майна, що завдає йому збитків, які колегія судді відхиляє як бездоказові. Такі доводи покладають на заявника обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно він реально міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки забезпечення позову стало єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Водночас, посилаючись на ці обставини, скаржник, не надав доказів про реальну можливість отримання ним доходу. При цьому колегія суддів виходить з того, що позивачка ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_2 мешкають у спірній квартирі, яка є їх житлом, а відтак скаржник не має можливості здавати квартиру в оренду іншим особам та отримувати прибуток за наявності мешканців, які не виселені.

Доводи скарги про те, що суд не врахував тривалість судового процесу, як і те, що невжиття заходів зустрічного забезпечення може призвести до утруднення виконання рішення суду і порушення прав особи на доступ до суду в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних вобод надумані та безпідставні. Скаржнику забезпечено право на доступ до суду як шляхом розгляду судом першої інстанції його заяви про зустрічне забезпечення, так і шляхом розгляду його апеляційної скраги, що переконливо свідить про дотримання його прав на судовий розгляд, передбачених Конвецією, а незгода заявника із

- 5 -

прийнятим судом рішенням не свідчить про обмеження цього права.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ст.154 ЦПК України зустрічне забезпечення може бути застосоване для забезпечення відшкодування можливих збитків саме щодо такого учасника справи як відповідач. Заявник в даній справі є третьою особою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Довідзиву на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 додала клопотання про повернення апеляційної скарги, яке мотивоване тим, що на її думку ухвала про відмову у зустрічному забезпеченні не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Колегія суддів відхиляє дане клопотання, оскільки п.5 ч.1 ст.353 ЦПК України передбачає можливість оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення. Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що у ній йдеться як про вжиття зустрічного забезпечення, так і про відмову у вжитті зустрічного забезпечення, що в тому числі підтверджується ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №460/43/18, де апеляційний суд переглядав ухвалу щодо відмови у зустрічному забезпеченні.

Такий висновок узгоджується із ст.129 Конституції України, яка визначає однією з основних засад судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд, до якого також відноситься і право апеляційного оскарження.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 у справі щодо офіційного тлумачення положень п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, ч.2 ст.383 КПК України, зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість перегляду судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанції, який гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо зустрічного забезпечення після їх перегляду в апеляційному порядкута постанови апеляційних судів за результатами такого переглядукасаційному оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший Інвестиційний Клуб» залишити без задоволення.

Ухвалу судді Дарницького районного суду м.Києва від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: