Ухвала

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 308/11861/14-ц

провадження № 61-5425ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року у складі судді Данко В. Й., та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Кожух О. А., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г., за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про залучення до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_6 у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про звернення стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося з заявою про залучення до участі у справі ОСОБА_6 як правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк».

Заява обґрунтована тим, що 29 вересня 2017 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі - ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо») укладено договір факторингу, за умовами якого ПАТ «Укрсоцбанк» відступлено ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» свої права вимоги за кредитним договором № 26 від 15 травня 2007 року, генеральним договором № 65 від 10 серпня 2006 року, додатковою угодою № 2 від 13 лютого 2007 року, що укладені між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 29 вересня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» відступлено ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» права вимоги за договорами іпотеки на підставі договору передачі прав від 29 вересня 2017 року.

29 вересня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» та ОСОБА_6 укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» відступило ОСОБА_6 свої права вимоги по вказаним договорам. 29 вересня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» відступлено ОСОБА_6 свої права вимоги за договорами іпотеки на підставі договору передачі прав від 29 вересня 2017 року. З урахуванням викладеного просило залучити до участі у справі ОСОБА_6 як правонаступника позивача ПАТ «Укрсоцбанк».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року, заяву ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Залучено до участі у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про звернення стягнення, правонаступника позивача - ОСОБА_6

Рішення судів мотивовані тим, що оскільки провадження у справі відкрито за позовом ПАТ «Укрсоцбанк», а з 29 вересня 2017 року кредитором (особою, яка має право матеріальної вимоги) за відповідними договорами є ОСОБА_6, тому є правові підстави для задоволення заяви ПАТ «Укрсоцбанк» щодо заміни його як позивача у справі тією особою, яка має право вимоги. При цьому апеляційний суд вказав, що не має правового значення та обставина, що ПАТ «Укрсоцбанк» не відступало право вимоги безпосередньо ОСОБА_6

09 березня 2019 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постанову апеляційного суду, та в задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про заміну сторони відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що при здійсненні процесуального правонаступництва суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, у порушення статті 55 ЦПК України не звернув увагу на той факт, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», якому ПАТ «Укрсоцбанк» відступило права вимоги, не зверталося до суду про заміну сторони позивача. Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» право вимоги за кредитними та іпотечними договорами ОСОБА_6 не відступало, вважає, що у нього відсутні правові підстави для звернення до суду із заявою про залучення ОСОБА_6 до участі у справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов'язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Встановивши, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» 29 вересня 2017 року був укладений договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» набуло всіх прав кредитора, які того ж дня ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» відступило ОСОБА_6 за договором про відступлення прав вимоги від 29 вересня 2017 року, суди зробили обґрунтований висновок про задоволення заяви ПАТ «Укрсоцбанк».

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року за заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про залучення до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_6 у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 про звернення стягнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель