Ухвала

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 369/6482/15-ц

провадження № 61-18990ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Києво-Святошинського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про зобов`язання вчинити дії щодо виключення відомостей як батька з актового запису про народження дитини, визнання недійсним свідоцтва про народження,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області виключити відомості про те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , з актового запису про народження № 0 Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25 лютого 2010 року та визнати недійсним свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 16 березня 1992 року.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Виключено відомості про те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , з актового запису про народження № 0 Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25 лютого 2010 року. Зобов`язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області виключити відомості про те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , з актового запису про народження № 0 Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 25 лютого 2010 року. Визнано недійсним свідоцтво про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 16 березня 1992 року. Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року заяву представника ОСОБА_4 ОСОБА_8 про перегляд заочного рішення в цій справі задоволено. Скасовано заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2017 року та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 16 травня 2018 року судом залучено до участі у справі спадкоємця померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року - без змін.

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 як правонаступник ОСОБА_2 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного від 29 жовтня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 жовтня 2017 року.

Касаційна скарга в частині оскарження рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), оплачена судовим збором.

При цьому дотримання заявником строку на касаційне оскарження Верховним Судом встановлено виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Верховним Судом взято до уваги, що в оскаржуваній постанові апеляційного суду не зазначено дату виготовлення її повного тексту, тоді як в касаційній скарзі вказано, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складено 30 вересня 2019 року, що не спростовується наявними в розпорядженні Верховного Суду матеріалами. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржуване судове рішення апеляційного суду було оприлюднене 01 жовтня 2019 року. Враховуючи, що касаційна скарга подана ОСОБА_1 в межах тридцятиденного строку після вказаних дат, строк на касаційне оскарження заявником не пропущено.

Згідно з частиною сьомою статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суддя-доповідач постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

ОСОБА_1 заявила клопотання про зупинення дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року, яке обґрунтовано тим, що дія оскаржуваного судового рішення може призвести до того, що ОСОБА_4 внесе зміни до актового запису про народження, що стане підставою для оформлення спадкових прав на майно після смерті ОСОБА_2 , яке буде відчужене відповідачем або третіми особами. За таких обставин повернення цього майна іншому спадкоємцю ОСОБА_1 буде неможливим.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для такого зупинення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявивши клопотання про зупинення дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року ОСОБА_1 не навела достатніх підстав та аргументів і не надала доказів на підтвердження своїх вимог, які свідчили б про існування об`єктивної необхідності зупинення дії оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а сама по собі незгода заявника з цим рішенням не є підставою для зупинення його дії на час перегляду справи в касаційному порядку. При цьому Верховним Судом взято до уваги, що оскаржуваним рішенням, залишеним без змін постановою апеляційного суду, в задоволенні позову відмовлено, тобто ухвалення цього рішення не призвело до виникнення, зміни або припинення будь-яких правовідносин, а відтак зупинення його дії, про що просить заявник, також не матиме жодних правових наслідків як для учасників справи, так і для інших осіб.

Враховуючи відсутність правових підстав для зупинення судом касаційної інстанції дії оскаржуваного судового рішення, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись статтями 390, 394, 395, 436 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року.

Витребувати з Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/6482/15-ц за позовом ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Києво-Святошинського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про зобов`язання вчинити дії щодо виключення відомостей як батька з актового запису про народження дитини, визнання недійсним свідоцтва про народження.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 29 листопада 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук