Дата документу 01.04.2019 Справа № 554/2601/19
Провадження № 2 /554/1469/2019
У Х В А Л А

01 квітня 2019 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Лиманське», третя особа ОСОБА_2, про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

25.03.2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою до ТОВ «Лиманське», третя особа ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 407 525,00 грн. та середній заробіток в сумі 620 870, 00 грн.

Розглядаючи питання про прийняття до провадження вказаної позовної заяви, приходжу до такого висновку.

Так, судом встановлено, що вказана позовна заява разом з заявою про забезпечення позовної заяви надійшла до суду 25.03.2019 року поштою. У звязку з відсутністю квитанції про сплату судового збору та копії позовної заяви працівниками канцелярії було складено відповідний акт. Вказаній позовній заяві присвоєно унікальний номер справи № 554/2601/19.

У цей же день, 25.03.2019 року, згідно автоматизованого авторозподілу до мого провадження надійшли ще 2 позовні заяви ОСОБА_1 до того ж самого відповідача, про той самий предмет та з тих самих підстав. При цьому, позовна заява за №554/2622/19 надійшла безпосередньо через канцелярію суду, інша за № 554/2628/19 поштою, про що канцелярією суду було складено акт про відсутність квитанції про сплату судового збору та копії позовної заяви.

Крім того, 27.03.2019 року, згідно автоматизованого авторозподілу до мого провадження надійшла знову позовна заява ОСОБА_1 до того ж самого відповідача, про той самий предмет та з тих самих підстав, якій присвоєно унікальний номер справи № 554/2710/19.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Водночас у вказаній позовній заяві позивачем підтверджено, що нею не було подано інших позовних заяв про стягнення невиплачених грошових коштів до того самого відповідача, про той самий предмет та з тих самих підстав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про зловживання позивачем процесуальними правами.

Цивільно-процесуальний кодекс України в редакції від 15.12.2017 року усунув прогалини в законодавстві в питані впливу з боку сторін на вибір суддів шляхом подання численної кількості тотожних позовів.

ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч.3 ст.35 Конвенції, де вказано, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується Судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15.09.2009), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому Суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

З огляду на викладене, суд вважає, що в спірних правовідносинах підлягає застосуванню висновок ЄСПЛ, оскільки дії позивачки при поданні нею повторних аналогічних позовних заяв, порушує встановлений порядок роботи суду та ускладнює належний перебіг розгляду інших справ, оскільки у суду виникає процесуальний обовязок надати правову оцінку поданим документам.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву повернути позивачу, оскільки дії позивачки є свідченням недобросовісного використання, наданих їй законом процесуальних прав, а тому суд визнає її дії зловживанням процесуальними правами.

У відповідності до п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 185 ЦПК України, суд -

постановив :

Визнати дії ОСОБА_1, що полягають у повторному поданні позову до ТОВ «Лиманське» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку у справі № 554/2601/19 зловживанням процесуальними правами.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Лиманське», третя особа ОСОБА_2, про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку повернути особі, яка її подала.

Ухвалу може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 15 (пятнадцяти) днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Суддя Л.В.Гольник