н/п 2/490/271/2019 Справа № 490/1334/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого: судді - Гуденко О.А.,

при секретарі: Дудник Г.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 23.07.2009 року, укладеним між Банком та ОСОБА_2 , в сумі 5370,20 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору (анкети-заяви) від 23.07.2009 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , останньому було надано кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відмотків за коритування кредитним лімітом .

Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а ОСОБА_2 , їх отримав, проте свої зобов`язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув.

При цьому, позивач зазначає, що оскільки ОСОБА_2 , з яким було укладено договір у вигляді анкети-заяви, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, заявником було знаправлено претензію кредиторпа до Славутської державної нотаріальної контори та відповідачем у справі було зазначено ОСОБА_1 , як спадкоємця померлої особи, з тих підстав, що остання зареєстрована за одною адресою з померлим , а тому оскільки ОСОБА_1 у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, при цьому, як стверджує позивач, постійно проживав із помепрлим та була зареєстрована - вона є його спадкоємцем, а, отже, прийняла на себе зобов`язання за спірним кредитним договором.

А тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась станом на 26.12.2018 року по кредитному договору в розмірі: 5370,20 грн. - тіло кредиту.

В судове засідання представник позивача не з`явився направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23 липня 20009 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За даною заявою Банк надав Позичальнику кредит у сумі 8000,00 грн., які перераховувались у вигляді кредитного ліміту на картку, а позичальник зобов`язувався повернути отримані кошти та сплачувати відсотки у розмірі 2,5 % на місяць.

Дана заява, що фактично є кредитним договором підписана ОСОБА_2 , що підтверджує те, що вона погодилася на умови, викладені в заяві. Крім того в заяві зазначено, що позичальник ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані в письмовому вигляді для ознайомлення. Також зазначено, що Позичальник своїм підписом підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку.

Крім того, як вбачається, ОСОБА_2 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з копії паспортів ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_1 - станом на 09.04.2014 рік вони були зареєстровани за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, у відповідь на претензію Банку від 15 червня 2016 року, листом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори ГТУЮ в Миколаївській області від 20.07.2016 року було повідомлено, що спадкова справа після смерті Позичальника не заводилась, а а Банку необхідно сплатити 51,00 грн для відпрацювання претензії кредитора щодо боржника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснити підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом.

При цьому, як вбачається з листа Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 22.03.2019 року , який був наданий на запит суду, спадкова справа відносно померлого ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - не заводилась.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2018 року Банк надсилав на адресу спадкоємця позичальника - ОСОБА_1 вимогу досудового врегулювання спору, у якій повідомляв її про наявну заборгованість позичальника за кредитним договором від 24дипня 2009 року б/н в сумі 5370 грн 20 коп. на день смерті позичальника .

За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Крім того, ч. 2 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Стаття 1282 ЦК України визначає, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Як встановлено судом, позивач в даному випадку зазначив відповідачем ОСОБА_1 , як особу, яка постійно проживала із померлим Позичальником , при цьому зазначаючи, що остання вважається його спадкоємцем, оскільки в межах шестимісячного строку, визначеним положеннями ЦК України, остання не звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, а отже вважається, що в даному випадку вона є спадкоємцем, яка має прийняти на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором.

Проте, як вбачається із копії паспорту відповідача вона є зареєстрованою у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , так як і ОСОБА_2 , проте суду не надано доказів, що відповідачка дійсно постійно проживала із померлою особою та залишалася його дружиною , при цьому, із наданої відповіді нотаріуса, вбачається, що спадкова справа не відкривалась, а отже особа не зверталась із заявою про її прийняття та не прийняла її, а тому в даному випадку суду не доведено, що відповідачка є спадкоємцем померлого Позичальника , який прийняв спадщину.

Крім того, аналіз положень ст. 1281 ЦК Українги дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 лютого 2018 року у справі №205/6410/16).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Отже, часом відкриття спадщини після померлого ОСОБА_2 , є день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

АТ КБ "Приватбанк" пред`явило претензію кредитора стовоно померлого позичальника ОСОБА_2 .. шляхом надіслання нотаріусу Першої Миколаївської державної нотаріальної контори претензії від 15 червня 2016 року, а вимоги до спадкоємця померлого ОСОБА_1 , - лише 20.12.2018 року.

За таких обставин, оскільки позивач, як кредитор, протягом встановленого ст. 1281 ЦК України строку не пред`явив своїх вимог до спадкоємця боржника ОСОБА_2 , він позбавлений права такої вимоги у силу положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України, а також належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття спадкового майна та вартості спадкового майна судуд не надано, суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні його позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст.77-81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції-Миколаївського апеляційного суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Гуденко