Провадження № 2/679/57/2019
Справа № 679/1257/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2019 року м.Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Базарника Б.І.,
за участі секретаря Ясенчук С.Ю.,
позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин цивільну справу №679/1257/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», про визнання договору фінансової послуги недійсним, стягнення коштів та захист прав споживачів,-
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору фінансової послуги недійсним, стягнення коштів та захист прав споживачів.
Після сплати авансового внеску, позивачу було пояснено, що автомобіль «Chery Tiggo 2» буде надано протягом пяти днів, проте без його відома у договір був вписаний інший транспортний засіб марки «ВАЗ Largus».
В звязку з наявними розбіжностями договору, несправедливими умовами щодо нього, як споживача, неналежне оформлення договору, позивач вважає, що вказаний договір має бути визнаний судом недійсним, із застосуванням наслідків недійсності правочину.
Представник відповідача ТОВ «Авто Просто» у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що 02.06.2011 року прийнятий Закон № 3462-ІУ від 02.06.2011 року, яким до Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг внесені зміни до ч.1 ст.4 та вказану статтю було доповнено пунктом 111 відповідно до якого, фінансовими послугами вважається зокрема, і послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. 19.01.2012 року ТОВ «Авто Просто» зареєстровано як фінансова установа з видачею Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії А01 № 370389. 12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг за № 1676 від 09.10.2012 року Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На виконання вимог Закону про необхідність отримання ліцензії на надання фінансових послуг, 15.01.2013 року ТОВ «Авто Просто» отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 198421 від 15.01.2013 року. Тобто державою в особі спеціального уповноваженого органу надано офіційний дозвіл на здійснення такого виду діяльності та надання таких послуг. Крім того, Постановою Кабінетом Міністрів України за № 913 від 07.12.2016 р. було затверджено Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів). Договір укладено у повній відповідності до зазначених ліцензійних умов. Типовий договір, який укладений з позивачем було перевірено на його відповідність ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого договору, його повну відповідність законодавству України та відсутність порушень умовами договору прав споживачів. Наведене виключає можливість визнання договору недійсним, зокрема з підстав передбачених ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 вересня 2018 року у вказаній справі відкрито провадження, розгляд справи призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засідані позивач ОСОБА_1 надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.
Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, надав пояснення аналогічні відзиву на позов.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що являється дружиною ОСОБА_1, представник ТОВ «Авто Просто» шляхом обману вписав у свій екземпляр договору автомобіль іншої марки ніж заявлений її чоловіком.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.1ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
В цивільному праві, при укладенні такого договору, слід мати на увазі, що продається не сам результат, а дії, які до нього призвели.
Поняття фінансової послуги наведено в п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», згідно з яким, це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Відповідно до ст.230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна із його сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.20 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними», ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел в діях однією із сторін правочину. Наявність такого умислу, а також сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.
Позиція сторони позивача про наявність умислу з боку відповідача, а також сам факт обману не просто недоведена, її в цілому слід визнати необґрунтованою.
Як зазначено в ст.1 договору, ТОВ «Авто Просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. Товариство забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про адміністрування.
Одним з обов'язків фінансової установи, про який йдеться в ст.2 договору, є придбання автомобіля з подальшою передачею його у власність учаснику групи.
Крім того, що поняття «групи» наведено в договорі, під яким слід розуміти наперед визначену товариством кількість учасників, періодичні платежі яких об'єднуються для придбання автомобіля кожному учаснику, який належним чином виконує свої зобов'язання, сама назва договору свідчить про те, що після його підписання позивач стане учасником групи.
Відповідно до визначення термінів, які наведено в договорі, поточна ціна автомобіля - це ціна, яка встановлюється постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця та є основою для розрахунку грошового розміру періодичних платежів та винагороди товариства, передбачених договором. Поточна ціна автомобіля може змінюватись протягом строку дії договору, що відповідно зумовлює зміну грошового розміру періодичних платежів та винагороди Товариству.
Механізм надання права на отримання автомобіля визначено в ст.6 договору, і право на його першочергове отримання має учасник, який набрав найбільшу кількість балів відповідно до даних, повідомлених банківськими установами, через які учасником сплачуються внески.
Згідно із договором доручення №732545 від 08.05.2018 року саме оплата винагороди, а не авансовий внесок є призначенням цього платежу, про що йдеться в квитанції.
Тобто, не позивач сплатив винагороду, а за його дорученням такі дії повинен був здійснити повірений.
Відповідно до п.19.2 та п.19.3 статті 19 Розділу ІІ договору, підписанням цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Учасник підтверджує, що ТОВ «Авто Просто» надало інформацію по суті фінансової послуги, що пропонується за цим договором із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи, повідомило про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, повідомлено про механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено Реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів.
Крім цього, згідно довідки про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами, своїм підписом позивач засвідчив та підтвердив, що ознайомлений із внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ТОВ «Авто Просто». Терміни, визначення, умови внутрішніх правил йому зрозумілі.
Також, як зазначено в самому договорі, учасник заявляє, що уважно прочитав та зрозумів умови договору та додатків до нього, його умови для нього зрозумілі та він вважає їх справедливим по відношенню до себе.
Таким чином, беручи до уваги той факт, що з умовами договору позивач погодився та визнав їх справедливим по відношенню до себе, про що особисто поставив свій підпис, немає підстав вважати такий договір укладеним під впливом обману, а отже, відсутні підстави для визнання його недійсним.
З огляду на викладене, незалежно від того, яку інформацію надала позивачу продавець-консультант, саме з такими умовами погодився позивач, про що особисто поставив свій підпис. Саме такі умови для нього були зрозумілими, з ними він ознайомився та вважав прийнятними для себе. В такому випадку, вбачається висновок про відсутність в діях відповідача обману.
Договір між позивачем та відповідачем ТОВ «Авто Просто» укладений відповідно до норм і положень цивільного законодавства. Пунктом 3 ч.1 ст.3 ЦК України зазначено, що однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. У ст.627 ЦК України прописано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Сторони договору №732545 від 08.05.2018 року в ст.12 закріпили право учасника групи односторонньо відмовитися від договору протягом 14 календарних днів з дати його укладення.
У п.12.1 ст. 12 договору зазначено: «Учасник, який ще не отримав Автомобіль, має право розірвати Договір за власним бажанням, про що зобовязаний повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, ТОВ «Авто Просто» розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за Договором, у урахуванням положень, викладених в цій статті».
Таким чином, у визначений договором 14-денний строк позивач не повідомив про розірвання договору, а отже позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатків.
Щодо інших сумнівів позивача у справедливості договору та настання реальних наслідках, передбачених договором спростовується умовами договору, які передбачають строки дії договору, надання права на отримання автомобіля, порядку його надання та гарантії, відповідальність ТОВ «Авто Просто» у разі порушення зобовязання та інших сумнівів.
Верховний Суд України у постанові №6-40цс/13 від 11.09.2013 року висловив правову позицію щодо несправедливості умов договору та зазначив, що визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.
Аналізуючи норму ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по - третє, умови завдають шкоди споживачеві.
З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, що прямо зазначено у названій вище постанові та висновку Верховного Суду України.
Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.
Суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що відповідач ввів в оману позивача, використовуючи підміну понять, шляхом вписання у свій екземпляр договору додатку №1 автомобіль іншої марки, оскільки вказане твердження позивача спростовується наданими поясненнями в судовому засіданні самим позивачем, який зазначив, що він особисто заповнював графу марка автомобіля у своєму екземплярі додатку №1.
Так, відповідно до ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Суд вважає, що договір №732545 від 08.05.2018 року підписаний належним чином сторонами.
З наведеного вище вбачається, що законність та відповідність законодавству України укладеного між сторонами у справі договору неможливо ставити під сумнів, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» перевіряється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та нею надано ліцензію на провадження такої діяльності, що виключає можливість визнання договору недійсним з підстав його невідповідності ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».
У зв'язку з викладеним, суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ст.203 ЦК України, для визнання оспорюваного правочину недійсним.
Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд дійшов висновку, що доводи позивача є безпідставними і не узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».
Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення його прав, враховуючи визначену ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» сукупність ознак, необхідних для визнання умов договору несправедливими.
Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18, 203, 215, 230 ЦК України, ст.ст.1, 4 ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.13, 141, 247, 263-265, 273, 352, 354, ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», про визнання договору фінансової послуги недійсним, стягнення коштів та захист прав споживачів відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до ч.1 п.15 п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони у справі №679/1257/18:

Позивач: ОСОБА_1, адреса проживання: 30100, АДРЕСА_1, паспорт серії НА №455078;

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», адреса місцезнаходження: 03045, м.Київ, столичне шосе, 90, 4-й поверх, .

Повний текст судового рішення складено 28.03.2019.

Суддя Б.І. Базарник