Постанова

Іменем України

14 березня 2019 року

м. Київ

справа №273/472/16

провадження № 61-24556св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В.І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - Сільськогосподарський кооператив «Діброва»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5, подану в інтересах ОСОБА_4 на рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2016 року в складі судді Махалюка О. П. та на ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року в складі колегії суддів Галацевич О. М., Борисюка Р. М., Широкової Л. В.:

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до сільськогосподарського кооперативу «Діброва» (далі - СГК «Діброва») про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог указувала, що з квітня 1983 року вона працювала в колективному сільськогосподарському підприємстві «Жовтнева Перемога», назву якого в подальшому змінено на СГК «Діброва». 04 грудня 2014 року вона звільнилася з підприємства у зв'язку з виходом на пенсію, однак з нею не було проведено повний розрахунок при звільненні. Заборгованість із заробітної плати складає 28 252,66 грн. Посилаючись на викладене, позивач просила стягнути з відповідача 28 252,66 грн заборгованості із заробітної плати та 25 578 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 грудня 2014 року до 01 серпня 2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю позовних вимог.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2016 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 травня 2018 року справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди, ухвалюючи рішення, не врахували, що відсутність заборгованості із заробітної плати перед працівником при його звільненні, повинен довести відповідач. Крім того, апеляційний суд ухвалив рішення без належного повідомлення представника позивача про час та місце розгляду справи та без наявності клопотання про розгляд справи без його участі.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

Заперечення/відзив на касаційну скаргу не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_4 працювала у СГК «Діброва» в с. Дубрівка Баранівського району Житомирської області. 04 грудня 2014 року позивач звільнена з роботи з посади старшого бухгалтера у зв'язку із виходом на пенсію.

Доказів про наявність заборгованості із заробітної плати на момент звільнення позивач не подала.

Надані на підтвердження позовних вимог докази не дають підстав для висновку про наявність заборгованості на момент звільнення, оскільки довідка про наявність заборгованості із заробітної плати перед ОСОБА_4 видана 04 січня 2016 року без вихідного номера та підпису бухгалтера, містить підпис чоловіка позивача ОСОБА_6 як директора підприємства, який 14 січня 2016 року звільнений з роботи; пояснення чоловіка позивача як свідка не можуть бути підтвердженням наявності заборгованості перед ОСОБА_4, у фінансових звітах відсутні дані про наявність заборгованості саме перед ОСОБА_4

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 60 ЦПК України).

Відповідно до статті 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 59 ЦПК України).

Відповідно до положень КЗпП України та вимог Закону України «Про оплату праці» обов'язок доказування відсутності заборгованості перед позивачем із заробітної плати покладається на роботодавця, а не на позивача (робітника).

На виконання вказаних вимог відповідач надав податкові розрахунки форми № 1ДФ СГК «Діброва» за 2012 -2014 роки, в яких сума нарахованого доходу співпадає із сумою виплаченого доходу, що свідчить про відсутність заборгованості із заробітної плати перед працівниками СГК «Діброва». Відсутність заборгованості із виплати заробітної плати перед працівниками СГК «Діброва» підтверджуються і поданими до органів Пенсійного фонду звіти форми №Д4 про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування форми № Д4 за період 2013- 2014 роки.

З урахуванням наведеного, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про недоведеність позивачем своїх вимог про наявність заборгованості із виплати заробітної плати, адже наданих відповідачем доказів про відсутність такої заборгованості ОСОБА_4 не спростувала належними і допустимими доказами.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд Житомирської області постановив ухвалу без належного повідомлення представника позивача про час та місце судового засідання, не заслуговують на увагу, оскільки на аркуші справи 20 том 2 міститься телефонограма від 01 березня 2017 року № 186 про повідомлення секретарем судового засідання представника позивача ОСОБА_5 про розгляд справи апеляційним судом 09 березня 2017 року об 11:00 годині, що відповідно до частини шостої статті 74 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) та частини п'ятої статті 76 ЦПК України дає підстави для висновку про належне повідомлення представника позивача про час і місце апеляційного розгляду.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 подану в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Бранівського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат