КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 374/204/19 Головуючий у І-й інстанції - Козіна С.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 липня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Ржищівської міської ради Київської області, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення Ржищівської міської ради від 22 липня 2016 року №401-19-07, визнання незаконним та скасування рішення Ржищівської міської ради від 26 січня 2018 року №1132-43-07, визнання недійсним договору оренди землі №09-08/28 від 19 лютого 2018 року, зобов`язання Ржищівської міської ради Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про передачу їй у власність земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Ржищевського міського суду Київської області від 23 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до Ржищівського міського суду Київськогї області для подальшого розгляду.

В судове засіданні суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій ставила питання про визнання незаконними та скасування рішень Ржищівської міської ради №401-19-07 від 22 липня 2016 року та №1132-43-07від 26 січня 2018 року, визнання недійсним договору оренди землі №09-08/28 від 19 лютого 2018 року, зобов`язання Ржищівської міської ради Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про передачу їй у власність земельної ділянки.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказувала, що ОСОБА_5 , який є її чоловіком, належить на праві власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу XVII сесії Ржищівської селищної ради народних депутатів ХХІ скликання від 12 листопада 1993 року, рішення №9, ОСОБА_5 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1586 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 . При цьому зазначала, що за вказаною адресою, згідно плану земельної ділянки, знаходяться земельні ділянки площею 0,0642 га із земель запасу та площею 0,0745 га.

Позивачка неодноразово зверталася із письмовими заявами до Ржищівської міської ради з проханням про передачу їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,0640 га, якою вона користується фактично понад 25 років. Однак в задоволенні такої заяви позивачці було відмовлено.

Разом з тим, 22 липня 2016 року Ржищівською міською радою було постановлено рішення №401-19-07 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва ОСОБА_6. по АДРЕСА_3 », яким надано дозвіл ОСОБА_6 на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки загальною площею 0,1387 га строком на три роки.

26 січня 2018 року Ржищівською міською радою було винесено рішення №1132-43-07 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 років для городництва ОСОБА_6. по АДРЕСА_3 » та передано в оренду відповідачці ОСОБА_6. земельну ділянку, кадастровий номер :69:022:0126, загальною площею 0,1387 га терміном на десять років, у тому числі й частину спірної земельної ділянки. На підставі вказаних рішень 19 лютого 2018 року було укладено договір оренди.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства Україниюрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, до адміністративної юрисдикції належить справа, яка виникла зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повиненвиходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року, в справі №902/517/17).

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

За змістом частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою.

Із наведеного вбачається, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації цього рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Натомість розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають з владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення порушується право особи на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Відмовляючи у відкритті провадження та визначаючи юрисдикцію спору -в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції не з`ясував, чи є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов`язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень під час реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Крім того, в позовній заяві позивачка вказувала, що вона понад 25 років користується земельною ділянкою. Разом з тим, судом першої інстанції не було перевірено на якій правовій підставі позивачка користувалась вказаною земельною ділянкою і чим порушені її права в наслідок передачі земельної ділянки, кадастровий номер :69:022:0126, загальною площею 0,1387 га в оренду відповідачці ОСОБА_6 . , в той час як слідує з позовної заяви, що ОСОБА_2 ставила питання про передачу їй у власність земельної ділянки, площею 0,0640 га для ведення особистого селянського господарства.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та прийшов до передчасного висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , у зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374,379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 23 липня 2019 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 24 жовтня 2019 р.

Головуючий:

Судді: