Справа № 732/275/19
Провадження № 2/732/337/19
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2019 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Карпинської Н.М., секретарі Пінчук С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Городня в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У судове засідання представник позивача не зявився, оскільки подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, з проханням задовольнити позовні вимоги та у випадку неявки відповідача у судове засідання провести заочний розгляд справи (а.с.32).
Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце засідання повідомлявся за адресою реєстрації (а.с.48,49) відповідно до приписів статей 128, 130, 131 ЦПК України. Причини неявки не повідомлені.
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не зявився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.
Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 16.02.2016 року відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву, згідно якої отримав кредит в розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Дія договору підтверджується фактом користування Відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобовязанням, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Пунктом 2.1.1.5.5 Договору сторонами погоджено, що відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відстоків за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідно до частин 1,2 ст. 549 ЦК України та п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.
Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд враховує положення статті 61 Конституції України, у відповідності до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам Закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні пені слід відмовити.
Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню частково з урахуванням вище вказаного.
Стороною позивача при подачі позову до суду сплачено судовий збір який підлягає стягненню з відповідача, відповідно до приписів ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.11, 16, 536, 549, 625, 1048-1050, 1052, 1054 ЦК України та на підставіст.ст.12-13, 43, 82, 89, 128, 130, 131, 141, 211, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-284, 353-354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 А м. Городня Чернігівської області, на користь Акціонерного товариства «ПриватБанк» у відшкодування судових витрат 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.
Направити ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням, копію заочного рішення на протязі двох днів з дня його проголошення і розяснити, що він має право на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Карпинська Н.М.