Ухвала

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 761/24055/18

провадження № 61-5282ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5, Генерального прокурора України ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади,

їх посадовою або службовою особою,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня

2018 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4

про роз'яснення ухвали суду від 17 серпня 2018 року у цивільній справі

№ 761/24055/18 за позовом ОСОБА_4 до керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5, Генерального прокурора України ОСОБА_6

про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовою або службовою особою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду

міста Києва від 02 жовтня 2018 року про відмову у роз'ясненні судового рішення та ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва

від 15 жовтня 2018 року про повернення позову визнано неподаними та повернуто заявнику.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4,

від 14 березня 2019 року, в якій заявник просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня

2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року, посилаючись на порушення судами норм процесуального права. Також заявник просить постановити окрему ухвалу та забезпечити безпеку його життя. ОСОБА_4 заявляє відвід частині суддів Верховного Суду (Курило В. П., ЧервинськаМ. Є., Коротун В. М., Погрібний С. О., Усик Г. І., Ступак О. В.) від розгляду його касаційної скарги.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва

від 02 жовтня 2018 року та ухвали Київського апеляційного суду

від 29 січня 2019 року, зазначаючи, що оскаржену ухвалу суду апеляційної інстанції отримано ним 13 лютого 2019 року.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судами першої та апеляційної інстанції порушено норми процесуального права з метою приховати злочини, а також обмежено право заявника на доступ до суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що заявник оскаржує ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року, якою відмовлено у роз'ясненні судового рішення, касаційна скарга не підлягає прийняттю до провадження, оскільки вказана ухвала суду першої інстанції не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 оскаржує і ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

Статтею 356 ЦПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції встановив, що у апеляційній скарзі на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року не зазначено у чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість відмови суду у роз'ясненні судового рішення. Також заявником не зазначено учасників справи та не надано копій апеляційної скарги відповідно до їх кількості. Встановлено, що прохальна частина апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року про відмову у роз'ясненні судового рішення та ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2018 року про повернення позову не відповідає вимогам статті 374 ЦПК України. Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року апеляційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків.

Суд апеляційної інстанції встановив, що вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року ОСОБА_4 не виконав, а тому подана апеляційна скарга визнана такою, що підлягає поверненню у відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України.

Згідно з частиною шостою статті 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимоги касаційної скарги у частині щодо корупційних дій службових осіб органів державної влади та вчинення злочинів не підлягають розгляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду.

Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 185, 356, 357 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку

на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та ухвали Київського апеляційного суду

від 29 січня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня

2018 року та ухвали Київського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5, Генерального прокурора України ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, їх посадовою або службовою особою - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта