Справа №333/5732/18
Провадження №2/333/386/19
15 березня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Єрохіної А.Б.,
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. 1905 року, буд. 18 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 01.07.2011 року між ОСОБА_4, який діяв від її імені на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 30.06.2011 року та ОСОБА_3 було укладено договір позики на суму 232 000 грн., зі строком повернення грошових коштів до 01.01.2012 року. В підтвердження факту укладання договору позики та одержання від ОСОБА_2 грошей у зазначеній сумі, відповідач написав розписку. Відповідач частково повернув суму позики, а саме: 01.12.2014 року та 01.11.2017 року було повернуто по 1000 грн., що разом складає 2 000 грн., тобто сума неповернутої позики складає 230 000 грн. Своїх зобовязань за договором ОСОБА_3 не виконав.
На вимоги ОСОБА_2 щодо повернення грошових коштів відповідач не реагує, добровільно повернути кошти не бажає, у звязку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 230 000 грн. 00 коп., проценти за користування позикою за період з 01.07.2011 року по 17.10.2018 року в сумі 223258,18 грн., 3 % річних за період 01.01.2012 року по 17.10.2018 року у розмірі 47 163,78 грн., та судовий збір в розмірі 5004,22 грн.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних доказів та заперечень суду не надав.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
01.07.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, від імені якої виступав ОСОБА_4 за дорученням було укладено договір позики на суму 232 000 грн., зі строком повернення грошових коштів до 01.01.2012 року.
30.06.2011 року ОСОБА_2 надала довіреність ОСОБА_4, якою уповноважила останнього управляти та розпоряджатися належним їй на праві особистої власності нерухомими майном, укладати всі дозволені законом угоди.
Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Статтею 239 ЦК України передбачено, що правочин, вчинений представником створює, змінює, припиняє цивільна права та обовязки особи, яку він представляє.
Тобто, зазначений договір укладено ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності відповідно до вимог ст. 237 ЦК України.
Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
ОСОБА_3 частково повернув суму позики двома платежами в сумі по 1000 грн. 01.12.2014 року та 01.11.2017 року. Тобто, залишок суми боргу за договором позики складає 230 000,00 грн.
У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність іншій стороні кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.
Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
У статті 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором між ними. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем проценти за користування позикою за період з 01.07.2011 року по 17.10.2018 року на рівні облікової ставки НБУ, яка за вказаний період змінювалась, складають 223 258,18 грн. Згідно розрахунку, сума 3 % річних за період 01.01.2012 року по 17.10.2018 року складає 47 163,78 грн.
Зазначений розрахунок ніким не спростовано, тому суд приймає його як правильний.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики від 01.07.2011 року грошових коштів у розмірі 500 421 грн. 96 коп., які включають 230 000 грн. сума позики; 223 258,18 грн. проценти за користування позикою за період з 01.07.2011 року по 17.10.2018 року; 3 % річних за період з 01.01.2012 року по 17.10.2018 року у сумі 47 163,78 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 546, 623, 625, 1046, 1048 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,76,81,141,280,289 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. 1905 року, буд. 18 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. 1905 року, буд. 18 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 борг за договором позики від 01.07.2011 року в сумі 500 421 (пятсот тисяч чотириста двадцять одна) грн. 96 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. 1905 року, буд. 18 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 понесені судові витрати в розмірі 5 004 (пять тисяч чотири) грн. 22 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 25.03.2019 року.
Суддя Р.С. Холод