Справа № 296/2037/15-ц
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Комунального підприємства Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради, заінтересовані особи: державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1, Корольовський відділ державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на дії та рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

24.01.2019 КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 щодо повернення виконавчого документа стягувачеві за судовим рішенням №296/2037/15-ц від 19.08.2015 року, виданого Корольовським районним судом м. Житомира щодо стягнення заборгованості неправомірними; визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №48675175 від 21.12.2018 року незаконною та скасувати її; зобовязати Корольовський відділ державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відновити виконавче провадження за виконавчим листом №296/2037/15-ц від 19.08.2015 року.

Свої вимоги мотивує тим, що в вересні 2015 року виконавчий лист №296/2037/15-ц від 19.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради 5 939,10 грн. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та 243,60 грн. витрат підприємства з оплати судового збору передано для примусового виконання до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ. 21.12.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п.9 ч.1 ст.37 Закон України Про виконавче провадження. Заявник вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням норм законодавства. Зокрема державним виконавцем не зясовано чи проживає боржник за адресою: АДРЕСА_1 фактично, а також чи наявне по місцю проживання рухоме майно належне боржнику. Також державним виконавцем не вжито заходів щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзді боржника за межі України. За таких обставин заявник просить визнати незаконною бездіяльність виконавця та скасувати постанову про повернення виконавчого документа та відновити виконавче провадження за виконавчим листом №296/2037/15-ц від 19.08.2015 року.

Ухвалою судді від 28.01.2019 у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду (а.с.6)

13.03.2019 року державним виконавцем Первушиною Ю.О. подано відзив на скаргу, в якому виконавець просила відмовити у задоволенні скарги. Зазначає, що 09.09.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також виконавцем здійсненні запити до Пенсійного фонду, ДФС України. З отриманих відповідей на запити встановлено, що

пенсію боржник не отримує, відкриті номери рахунків у банках відсутні. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.12.2018 року за боржником зареєстроване нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. 21.12.2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Представник заявника згідно поданої заяви просив розглядати справу у його відсутність, вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.29).

Державний виконавець Первушина Ю.О. згідно поданої справи просила розглядати скаргу у її відсутність (а.с.25-26).

Боржник ОСОБА_2 повідомлялася судом про час та місце розгляду скарги за адресою зареєстрованого місця проживання (а.с.8,9).

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції в Житомирській області знаходився виконавчий лист № 296/2037/15-ц, виданий 19.08.2015 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП „Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради заборгованість в розмірі 5939 грн. 60 коп. за надані послуги з централізованого опалення (а.с.33).

Так, 09.09.2015, на підставі заяви стягувача КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради, державним виконавцем відповідно до ст. ст. 17, 19, 20, 25, Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №48675175 про стягнення з ОСОБА_2 користь КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради за послуги централізованого опалення у сумі 5806,60 грн.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень,

неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, суд вважає, що державним виконавцем не було вжито належних заходів щодо розшуку майна боржника , виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження", розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Пунктом 8 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події:

- текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові державного виконавця, підстава для складання акта, перелічуються особи, що були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт;

- у констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції;

- у кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються);

- акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання сторін чи інших осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти імені особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта;

- до акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Так, згідно акта державного виконавця від 15.11.2018 зазначено, що виходом за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що двері квартири ніхто не відчинив, що унеможливлює здійснити перевірку майнового стану боржника (а.с.24).

Отже, акт державного виконавця від 15.11.2018 не відповідає зазначеним вимогам, оскільки в ньому не зазначені дані про понятих, які мали брати участь при їх складанні та відсутні їх підписи, не зазначені відомості у графі "боржник" та "стягувач".

Крім того, з часу винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем здійснено запит до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, однак отримано відповіді, що доходів боржника не виявлено.

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3.

Однак, суд вважає, що заходи вжиті державного виконавця щодо перевірки та розшуку майна боржника в цій частині, не можна вважати належними та такими, що відповідають вимогам Закону України " Про виконавче провадження".

Відповідно до вимог ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до

виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2018 державним виконавцем Корольовського ВДВС м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області по виконавчому провадженню № 48675175 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Отже, суд вважає, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу не відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження», а державним виконавцем всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження» не вжито всіх передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішення, зокрема, не вжито належних заходів по перевірці та розшуку майна за місцем проживання (перебування) боржника, відсутні відомості про виїзд боржника за межі України.

Отже, вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимоги заявника щодо зобов'язання Корольовського ВДВС м.Житомир ГУТЮ у Житомирській області відновити виконавче провадження задоволенню не підлягають, оскільки суд не вправі зобов'язувати державного виконавця до вчинення дій, які визначені Законом України «Про виконавче провадження» та можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Така позиція міститься також і у пункті 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року № 14.

За таких обставин не підлягає задоволенню вимога про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Комунального підприємства Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 по винесенню 21.12.2018 постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 48675175 про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП Житомиртеплокомуненерго Житомирської міської ради за послуги централізованого опалення у сумі 5806,60 грн. - протиправними.

Скасувати постанову державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої

служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 від 21.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачеві по ВП № 48675175.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира, протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя О. С. Рожкова