Провадження № 2/263/1056/2019
Справа № 263/1422/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Диміч Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний виконавець ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи у її відсутність, наполягали на задоволенні позовних з підстав, зазначених у позові, не заперечували проти винесення по справі заочного рішення.
Представник відповідача ПАТ «ПУМБ» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
ОСОБА_6 особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, при цьому надіслала на адресу суду заяву тпро розгляд справи у її відсутності з урахуванням фактичних відносин та просила постановити рішення згідно чинного законодавства.
ОСОБА_6 особа приватний виконавець ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилася, з невідомих суду причин, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку про обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Ухвалою суду від 01.02.2019 року дану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду від 01.02.2019 року позивачем надано суду відповідну заяву та відомості.
Ухвалою суду від 14.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.
Приходячи до висновків про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, судом враховані наступні норми діючого законодавства.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (редакція від 07.11.2018 року), яка діяла на момент вчинення спірного напису (далі за текстом Інструкція)
Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, діючий на момент вчинення спірного виконавчого напису, визначено можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів. Так, згідно зі ст. 87 вказаного Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вказаний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджено постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 (далі за текстом Перелік), у редакції від 22.02.2017 року, яка діяла на час вчинення спірного напису.
Відповідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до п. 238 розділу 32 Інструкції для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено:
- відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; - дата та місце народження боржника фізичної особи, його місце роботи; - номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; - строк за який має провадитись стягнення; - інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо.
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотеко держателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язань.
Згідно із п. 284 розділу 32 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3-х років. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою КМУ. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.
Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, відповідно до п. 287 розділу 32 Інструкції.
Виконавчий напис має містити: найменування на адресу стягувача; найменування та адресу боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків у банках, кредитних установах (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, штраф, проценти, якщо так належать до стягнення тощо .
Дослідивши надані сторонами документи, суд приходить до висновку, що об'єктивних доказів безспірності вимог щодо розміру заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ОСОБА_7 РЕНЕСАНС», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису, не було. Зокрема, таких доказів не надано суду ПАТ «ПУМБ» при розгляді даної справи, не надходили підтверджуючі цей факт документи і від третьої особи приватного нотаріусу КМНО ОСОБА_3
Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, стягнення заборгованості може проводитись за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.
Документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника можуть бути лише первинні бухгалтерські документи, які підтверджують дійсну наявність на облікових рахунках фінансової установи простроченої заборгованості за кредитом. Такими документами у даному випадку можуть бути рахунки-фактури, зведена облікова виписка з рахунку тощо.
Стаття 50 Закон України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
З аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
З огляду на викладене, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 липня 2017 року в справі за № 6-887цс17).
Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
При розгляді судом даної цивільної справи ані відповідачем, ані третьої особою, на підтвердження факту реального існування заборгованості у ОСОБА_9 перед ПАТ «ОСОБА_7 РЕНЕСАНС», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» не надано, жодного первинного бухгалтерського документу, або ж його завіреної копії, на підтвердження вказаного факту в матеріалах справи не має. При цьому суд зауважує, що копії цих документів повинні зберігатись у стягувача, який у даному випадку є ПАТ «ПУМБ», а їх оригінали у нотаріуса, який вчиняв виконавчий напис.
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача сплачених судових витрат у розмірі 1152,6 гривень, то вони є необгрунтованими, підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем підтверджено сплату судового збору лише на суму 768,40 грн., а залишок суми 384,20 грн. був зазначений ОСОБА_1 у попередньому (орієнтовному) розрахунку витрат і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України, суддя
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватний виконавець ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : П.І. Папаценко