Ухвала

25 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 263/6050/18

провадження № 61-18336ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду

від 20 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом,

у якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вартість матеріального збитку у розмірі 156 779, 42 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 липня 2018 року дану справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 156 779, 42 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Донецького апеляційного суду від 20 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 жовтня 2018 року змінено в частині визначення вартості спричиненої матеріальної шкоди та відшкодування витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду спричинену дорожньо-транспортною пригодою у розмірі

89 497, 18 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю

у сплачених судових зборах, пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 113, 90 грн.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 20 вересня

2019 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення скасувати частково і ухвалити нове рішення, яким визначити вартість спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 55 408 грн.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою

в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються

й на стадію касаційного провадження.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що з 1 січня 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921 грн.

Ціна позову у даній справі становить 156 779, 42 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн * 100 = =192 100 грн),

а тому справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного суду від 20 вересня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков