Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 280/1457/16-ц

провадження № 61-31492св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Коростишівська міська рада, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів: Шевчук А. М., Микитюк О. Ю., Талько О. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Коростишівської міської ради та ОСОБА_2 , у якому просила визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 14 травня 1992 року № 138 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 », яким надано дозвіл ОСОБА_2 використовувати під город земельну ділянку, площею 0,04 га по АДРЕСА_1 , яка раніше використовувалася його матір`ю ОСОБА_4 .

Позов мотивований тим, що поруч із її домоволодінням знаходиться вільна земельна ділянка комунальної власності Коростишівської міської ради, орієнтовною площею 0,0800 га, яку вона просила передати їй у власність.

У 2013 році звернулася до Коростишівської міської ради із заявою про надання дозволу на оформлення указаної земельної ділянки у власність в порядку безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Коростишівської міської ради від 25 жовтня 2013 року їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки, однак проект землеустрою рада не затверджує, оскільки рішенням, яке оскаржується, частина цієї земельної ділянки передана у використання ОСОБА_2 . Зазначає, що рішення виконкому було прийнято за відсутності у останнього повноважень на регулювання земельних відносин.

Короткий зміст рішення та постанови суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 14 травня 1992 року № 138 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 ». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що рішення виконкому прийняте за відсутності повноважень у виконавчого комітету Коростишівської міської ради на регулювання земельних правовідносин відповідно до положень статті 19 ЗК України 1990 року. Земельна ділянка надана в користування без проекту її відведення та межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) не встановлені.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2017 року рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 березня 2017 року скасоване і ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Апеляційний суд виходив із недоведеності позивачем вимог та пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що уповноваженим органом на розгляд питань щодо врегулювання земельних відносин є саме Коростишівська міська рада, яка надала їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою, однак потім незаконно перешкоджала у його затвердженні. Суд безпідставно не взяв до уваги рішення Коростишівської міської ради від 23 грудня 1994 року.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_2 подав відзив, у якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржуване судове рішення, як таке, що ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 280/1457/16-ц із суду першої інстанції.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням виконкому Коростишівської міської ради від 14 травня 1992 року №138 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_2 » надано дозвіл ОСОБА_2 використовувати під город земельну ділянку, площею 0,04 га по АДРЕСА_1 яка раніше використовувалася його матір`ю ОСОБА_4 .

Рішенням Коростишівської міської ради від 16 липня 1992 року «Про виділення земельних ділянок для будівництва житлових будинків та під городи» затверджено рішення виконкому від 14 травня 1992 року №138.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Коростишівської міської ради та ОСОБА_2 , у якому просила визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради від 14 травня 1992 року № 138 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 ».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до статей 33, 119 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) на позивача покладено обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Тлумачення статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Згідно положень статті 16 Земельного кодексу Української РСР (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до положень статті 31 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) виконавчий комітет є юридичною особою.

ОСОБА_1 оскаржила до суду рішення виконавчого комітету Коростишівської міської ради, а позов пред`явила до Коростишівської міської ради та ОСОБА_2 , однак вимог до них не заявила.

Інших рішень позивач не оскаржила.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове про відмову у позові, апеляційний суд правильно виходив із того, що позивачем оскаржується рішення виконавчого комітету, але він до участі у справі не залучений, а відтак позов пред`явлений до неналежного відповідача у справі.

Обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника із висновками судів щодо оцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходяться поза межами повноважень Верховного Суду.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2017 року - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук