Провадження № 2/243/192/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Хміль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТОВ «Скат-Центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11 червня 2017 року він був звільнений за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, з ТОВ «Скат-Центр», де працював охоронцем.

На день звільнення відповідач мав перед ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2017 року по день його звільнення в розмірі 20860,22 грн., яку не виплатив до теперішнього часу.

Посилаючись на порушення своїх трудових прав, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в розмірі 20860,22 грн.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. 16 січня 2019 року подав до суду відповідь на відзив ТОВ «Скат-Центр», в якій зазначив, що відзив відповідача частково обґрунтований. Вважає, що відповідач не представив доказів та відомостей на перерахування йому у повному обсязі всіх сум нарахованої йому заробітної плати, зазначених в поданій позивачем довідці форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», після вирахування з них податків, за якими суд при ухваленні рішення у справі має зазначити суму заробітної плати саме без утримання податків та інших обовязкових платежів. Крім того вважає, що докази які подає відповідач ТОВ «Скат-Центр», є частково недостовірними, оскільки вони не відображають реального розміру заборгованості по заробітній платі, та іншим витратам, які належали йому як звільненому працівнику на день звільнення (зокрема, роботодавцем не нарахована заробітна плата за відпрацьований травень 2017 року, не нарахована та не виплачена компенсація за невикористану відпустку, відпускні, не нарахована та не виплачена компенсація за затримку виплати заробітної плати у звязку із порушенням строку її виплати, та у звязку із інфляцією. За наведених обставин наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Скат-Центр», будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

У поданому до суду 19 грудня 2018 року відзиві на позовну заяву, зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнаються у повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що відповідачем визнаються обставини щодо того, що позивач ОСОБА_1 дійсно працював у ТОВ «Скат-Центр» з 21 листопада 2013 року та був звільнений 11 червня 2017 року за угодою сторін та на дату звільнення відповідач мав перед ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати на суму 13993,44 грн. Однак, зазначена заборгованість в повному обсязі погашена перед позивачем 11 квітня 2018 року, що підтверджується відомостями на перерахування зарплати.

Так, зазначено про те, що у представленій позивачем персоніфікації органами ПФУ зазначені відомості, зокрема, про суму заробітку ОСОБА_1 та сплату страхових внесків всього за період січень - квітень 2017 року та червень 2017 року в загальній сумі 20860,22 грн.

Вказані суми нарахованої заробітної плати вказані в ОК-5 без вирахування податків та зборів, належних до перерахування у бюджет в момент виплати заробітної плати. Утриманню з нарахованої заробітної плати підлягають ПДФО 18% та військовий збір 1,5%.

Отже сума заробітної плати, належної працівнику до виплати після оподаткування становить 16792,48 грн. (20860,22-4067,74(18%+1,5%) =16792,48 грн.).

Частину заробітної плати, а саме 1928,14 грн. за січень 2017 року ОСОБА_1 виплачено 16 грудня 2016 року (відомість 6674 від 16 грудня 2016 року), як заробітну плату за період відпустки, в якій ОСОБА_1 перебував з 19 грудня 2016 року по 17 січня 2017 року, про що свідчить наказ № 1114 від 15 грудня 2016 року.

Згідно із ст. 21 Закону про відпустки, заробітна плата за період перебування у відпустці виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Заробітна плата за період відпустки за січень 2017 року нарахована в розмірі 2395,20 грн. Податки утримані із цієї суми = 467,06 грн. (18%+1,5%). До виплати залишається: 2395,20-467,06 = 1928,14 грн. Ця сума виплачена 16 грудня 2016 року разом із заробітною платою за грудень 2016 року (відомості № 6674 від 16 грудня 2016 року).

Крім того, позивач не надав до суду відомостей про перерахування відповідачем заробітної плати у квітні 2017 року, зокрема:

13 квітня 2017 року позивачу було перераховано 870,90 грн. (відомості № 3070 від 13 квітня 2017 року).

Залишок заборгованості на дату звільнення склав 16792,48-1928,14-870,90 = 13993,44 грн.

Крім того, позивач не надав до суду відомостей про перерахування відповідачем заробітної плати у квітні 2018 року, зокрема:

11 квітня 2018 року позивачу було перераховано в загальній сумі 13993,44 грн.

Таким чином, 11 квітня 2018 року заборгованість ТОВ «Скат-Центр» перед ОСОБА_1 була погашена у повному обсязі в сумі - 13993,44 грн.

Посилаючись на відсутність предмету спору, представник відповідача просив закрити провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

ОСОБА_1 відповідно до наказу № 839 від 13 листопада 2013 року прийнятий 21 листопада 2013 року на роботу у ТОВ «Скат-Центр» на посаду охоронника, звільнений 11 червня 2017 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 660 від 09 червня 2017 року (а.с. 66), що також підтверджується відомостями трудової книжки, серія: АС № 759292 від 30 липня 2002 року (а.с. 5-7, 7 з.б.).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, страхувальником за період січень 2017 р. - червень 2017 р. включно було ТОВ «Скат-Центр» (), страхові внески за цей період сплачувались, сума заробітку, з якої сплачено єдиний внесок у січні 2017 року склала 4558,93 грн., у лютому 2017 р. 4491,10 грн., у березні 2017 р. 4934,00 грн., у квітні 2017 р. 4777,34 грн., у травні 2017 р. 0,00 грн. (страхові внески у травні 2017 р. не сплачені), у червні 2017 р. 2098,85 грн. (а.с. 8-10).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 24 жовтня 2018 року місцезнаходженням ТОВ «Скат-Центр» () є м. Київ, пров. Червоноармійський, 14, відомості про перебування юридичної особи в процесі припинення відсутні (а.с. 12-14).

Згідно із розрахунковим листком ТОВ «Скат-Центр» за квітень 2018 року, ОСОБА_1 працював на посаді охоронника (наказ про звільнення № 660 від 09 червня 2017 року), борг ТОВ «Скат-Центр» перед ОСОБА_1, на дату звільнення 13993,44 грн. Заборгованість по заробітній платі сплачено: 11 квітня 2018 року в сумі 870,9 грн.; 3615,33 грн.; 3971,87 грн.; 3845,76 грн.; 1689,58 грн., що в сумі становить 13993,44 грн. та 13 квітня 2017 року сплачено 870,90 грн., що в загальній сумі склало 14864,34 грн.(а.с.51)

Зазначено, що станом на 30 листопада 2018 року ТОВ «Скат-Центр» з ОСОБА_1 провів повний розрахунок (а.с. 52).

Згідно із наказом № 1114 від 15 грудня 2016 року, ОСОБА_1 в період з 19 грудня 2016 року по 17 січня 2017 року (28 к. днів з урахуванням святкових днів 01 січня 2017 року, 07 січня 2017 року) перебував у відпустці (а.с. 67).

Згідно із відомостями на перерахування заробітної плати ТОВ «Скат-Центр» на розрахунковий рахунок: АБ «Кліринговий дім», № 6674 від 16 грудня 2016 року, згідно із платіжною відомістю № 2293 від 16 грудня 2016 року, на картковий рахунок позивача ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, - № 7484, було перераховано 5611,37 грн. (а.с. 53).

Згідно із відомостями на перерахування заробітної плати ТОВ «Скат-Центр» на розрахункові рахунки працівників, відкриті в АБ «Кліринговий дім» (контрагент: банк «Ощадбанк») № 3070 від 13 квітня 2017 року, згідно із розрахунковою відомістю № 748 від 13 квітня 2017 року, на рахунок ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, (номер картки 7484), була перерахована заробітна плата в сумі 870,90 грн. (а.с. 54-56).

Згідно із відомостями на перерахування заробітної плати ТОВ «Скат-Центр» на розрахункові рахунки працівників, відкриті в АБ «Кліринговий дім» (контрагент: банк «Ощадбанк») № 1984,1985,1986,1987,1988,1980,1981,1982,1983 від 11 квітня 2018 року, на рахунок ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, (номер картки 82), була перерахована заробітна плата в сумі 870,90 грн., 3615,33 грн., 3971,87 грн., 3845,76 грн., та 1689,58 грн. (а.с. 57-63).

Згідно із наданою на виконання ухвали суду інформацією щодо руху грошових коштів за рахунком, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № 7484, відкритому на імя ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, в філії АТ «Ощадбанк», за період з 18 лютого 2015 року по 21 листопада 2018 року, 16 грудня 2016 року на рахунок зарплати були зараховані грошові кошти в сумі 5611,37 грн., 13 квітня 2017 року на рахунок зарплати були зараховані грошові кошти в сумі 870,90 грн. (а.с. 38-48).

Відповідно до представленої фотокопії банківської картки, на ній латинськими літерами зазначено: SERHII VOROTNIAK», а також зазначено строк дії картки: «02 /18»(а.с.11).

Відповідно до копії відповіді ГУ Держпраці у Київській області № 4.3/2.В-4911-5490 від 23 листопада 2018 року, на підставі скарги ОСОБА_1 було здійснено інспекційне відвідування у ТОВ «Скат-Центр» та складено Акт № КВ948/1323/АВ від 10 серпня 2018 року. Підприємством надано розрахунково-платіжні відомості про виплату заробітної плати та розрахункових коштів, а також розписки працівників(заявників), зокрема ОСОБА_1 про те, що вони отримали трудові книжки в день звільнення, з внесеними до них відповідними записами.(а.с.79).

Відповідно до ч.1ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

На підставіч.1ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 статті 94 КЗпП України міститься визначення поняття «заробітна плата». Так, згідно законодавчого визначення заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічне визначення заробітної плати міститься у ст.1 Закону України «Про оплату праці».

Положеннями ст.115 КЗпП України закріплено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до вимог статті47 КЗпПУкраїни власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювануним суму. Таким чином, законодавець покладає обовязок щодо нарахування заробітної плати та надання відомостей про розмір нарахованої заробітної плати саме на роботодавця.

На підставі ч.8ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобовязані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Виходячи з положень ст.168.1.1Податкового кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобовязаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу; ст.168.1.2 - податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Отже, на відповідача покладено обовязок по утриманню податків та інших обовязкових платежів із доходів позивача, отриманих за місцем роботи.

Вирішуючи наявність заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 за спірний період, суд враховує відомості про перерахування заробітної плати на розрахунковий рахунок АБ «Кліринговий дім» якими підтверджується, що 16 грудня 2016 року, на картковий рахунок позивача ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, - № 7484, було перераховано 5611,37 грн., 13 квітня 2017 року 870,90 грн., що також стверджується інформацією наданою АТ «Ощадбанк» по картковому рахунку позивача № 7484.

Також судом враховуються відомості про перерахування заробітної плати на розрахунковий рахунок АБ «Кліринговий дім» (контрагент: банк «Ощадбанк») якими підтверджується, що 11 квітня 2018 року, на рахунок ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, (номер картки 82), була перерахована заробітна плата в сумі 870,90 грн., 3615,33 грн., 3971,87 грн., 3845,76 грн., та 1689,58 грн., що в загальній сумі становить - 13993,44 грн.

Аналізуючи подані сторонами докази, суд зазначає, що за змістом персоніфікованих даних дійсно сума нарахованої заробітної плати відповідачем позивачеві за період з січня по червень 2017 року становила 20860 грн. 20 коп.

Разом з тим, судом приймаються доводи відповідача в тій їх частині, що вказана сума становить розмір заробітної плати без вирахування з неї всіх обовязкових платежів.

Отже суд приймає до уваги розрахунок відповідача, що після вирахування всіх обовязкових платежів, заборгованість по заробітній платі становила 16792 грн. 48 коп..

Суд приймає до уваги доводи відповідача в тій їх частині, що відповідачем частина суми з вказаної заборгованості була виплачена позивачеві ще в грудні 2016 року(1928 грн.14 коп.) та в квітні 2017 року(870 грн. 40 коп.), оскільки наведені твердження відповідача підтверджені як розрахунковими відомостями, представленими відповідачем, так і даними по картковому рахунку, витребувані судом за клопотанням позивача(а.с.48, 52,53).

При цьому суд приймає до уваги доводи відповідача в тій їх частині, що в суму, отриману позивачем в грудні 2016 року, яка загалом становила 5611 грн. 37 коп. також була включена заробітна плата за період відпустки((1928 грн.14 коп.), оскільки із представленого суду наказу видно, що позивачеві була надана відпустка на період з 19 грудня по 17 січня 2017 року(а.с.67).

З огляду на викладене, слід дійти до висновку, що вимоги ст.ст. 47, 115, 116 КЗпП України при звільненні ОСОБА_1 відповідачем не були виконані, та остаточний розрахунок з ним не був проведений, що підтверджується розрахунковим листком ТОВ «Скат-Центр» за квітень 2018 року, згідно із яким, на дату звільнення позивача ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі перед ним становила 13993,44 грн. без урахування обовязкових платежів, які підприємством сплачені на виконання вимог чинного законодавства.

Таким чином, заборгованість по заробітній платі станом на день звільнення 11 червня 2017 року - мала місце, та становила саме 13993,44 грн. (без урахування податків і обовязкових платежів).

Вирішуючи спір в частині того, чи була сплачена вказана сума заборгованості позивачеві відповідачем, суд виходить з таких міркувань.

Як видно із представленої фотокопії банківської картки, по якій за клопотанням позивача судом був здійснений запит про витребування виписок по картковому рахунку, - карта діяла до лютого 2018 року(а.с.11).

Наведена обставина також підтверджується і представленими Ощадбанком виписками по картковому рахунку та представленими відповідачем платіжними документами(за якими за період 2017-2018 роки позивач мав два карткових рахунки).

Суд при цьому зазначає, що за змістом положень норм чинного трудового законодавства обов'язок ведення кадрової та бухгалтерської документації покладено саме на роботодавця і саме він у розумінні ЦПК України може надати такі документи як докази у справі.

З огляду на норми чинного законодавства та специфіку трудових правовідносин, обовязок щодо доказування у спорах про стягнення сум, які повинні бути сплачені працівникові при звільненні зокрема покладається саме на роботодавця.

Разом з тим, слід зауважити, що така специфіка вказаних правовідносин не покладає на суд обовязку самостійного витребування доказів у справі за умови, якщо не встановлено явної недобросовісності поведінки учасників судового розгляду.

Суд звертає увагу, що на виконання клопотання позивача, судом було витребувано позивачем інформацію по рахунку картки, дія якої припинена у лютому 2018 року.

Слід зауважити, що в справі мається відповідь позивача на відзив відповідача, отже позивач у повному обсязі ознайомився із доводами відповідача та відповідно міг на заперечення вказаних доводів здійснити процесуальну дію щодо подання відповідних виписок по картковому рахунку, яким позивач користувався у період часу з лютого березня 2018 року та/або заявити відповідне клопотання суду.

Позивач у своїй відповіді на доводи відповідача, викладені у відзиві, послався на існування Акту ГУ Держпраці, як на доказ того, що заборгованість по заробітній платі йому виплачена не була по теперішній час.

Однак, як видно із доданого до відповіді на відзив листа ГУ Держпраці від 23 листопада 2018 року, дійсно за заявою ОСОБА_1 було проведене інспекційне відвідування у ТОВ «Скат-Центр», внаслідок якого був складений 10 серпня 2018 року Акт. Разом з тим, із змісту вказаного листа вбачається, що підприємством було надано розрахунково платіжні відомості про виплату заробітної плати та розрахункових коштів. При цьому із змісту згаданого листа не вбачається взагалі, що за вказаним складеним Актом, було встановлено, що станом на 10 серпня 2018 року позивачеві не була сплачена заробітна плата(а.с.79).

Натомість суду представлені розрахунково - платіжні відомості, за якими заборгованість по заробітній платі позивача була проведена 11 квітня 2018 року(а.с.52 -63)..

Таким чином, заборгованість по заробітній платі в сумі 13993,44 грн. (без урахування податків і обовязкових платежів) була погашена відповідачем 11 квітня 2018 року, отже остаточний розрахунок з позивачем був проведений 11 квітня 2018 року згідно відомостей персоніфікованого обліку страхові внески за відповідні місяці сплачені, тому на момент звернення до суду відповідач не мав заборгованості перед позивачем по заробітній платі за спірний період.

Проаналізувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі не підлягають задоволенню у звязку із відсутністю підстав, оскільки заборгованість з заробітної плати за період з 01 січня 2017 року по 11 червня 2017 року остаточно виплачена відповідачем 11 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (станом на час звернення позивача до суду), за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1762 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з урахуванням відмови у позові, судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,76-81,258,259,264,265,268 ЦПК України, ст.ст. 94, 116КЗпП України,Законом України «Про оплату праці», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» про стягнення заборгованості із заробітної плати відмовити.

Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 25 березня 2019 року.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич