Справа № 333/6251/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ярошенко А.Г. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про визнання договору купівлі продажу недійсним в частині покупці, визнати покупцем за договором купівлі продажу.

В обґрунтування заяви зазначив, що до Комунарського районного суду м.Запоріжжя подана позовна заява до відповідачів про визнання договору купівлі продажу недійсним в частині покупці, визнати покупцем за договором купівлі продажу.

Враховуючи, що звернення з цим позовом до суду є способом захисту своїх прав на власність, спірного нерухомого майна у позивача по справі, виникла потреба у забезпеченні позовних вимог.

Таким забезпеченням у відповідності до ст.150 ЦПК України є накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2016 року № 9 (із змінами і доповненнями) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2016 року № 9 (із змінами і доповненнями) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Однак проаналізувавши надані докази позивачем суд не вбачає спірних відносин між ОСОБА_1 та власником майна ОСОБА_2 оскільки боргові зобов`язання за договором позики (по розписці) виниклі між ОСОБА_1 та власником майна ОСОБА_2 жодним чином не стосуються правовідносин пов`язаних з набуття права власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу укладеним з ОСОБА_4 . Окрім цього, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взагалі відсутні правовідносини пов`язаних з набуття права власності, а бо будь-яких зобов`язальних правовідносин. Також суд звертає увагу позивача, що наявність спору майнового характеру між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надає ОСОБА_3 права власності на спірне майно.

Отже, відповідно до п 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2016 року № 9 суд не в змозі пересвідчитися у дійсності спірних відносин між сторонами даної справи.

Крім того, наявність між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спірних відносин з приводу поділу майна не є доказом, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Оскільки з відомостей системи документообігу «Д3» справа № 333/4015/19 перебуває на стадії підготовчого судового розгляду та жодних винесених остаточних рішень на користь сторін судом не приймалось.

Керуючись ст. ст. 153, 258-260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя: А.Г. Ярошенко