ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_2, Товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року, постановлену у складі судді Кошель Б.І.,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року представник ТОВ Агрофірма «Матюші» звернулася до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ТОВ Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_2, ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора КП Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ОСОБА_2можуть бути вчинені дії щодо поділу спірної земельної ділянки, що унеможливить реальне виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Справа № 357/7840/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4818/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Кошель Б.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просиласуд накласти арешт на земельну ділянку, площею 2,1111 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім субєктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим субєктам), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки, площею 2,1111 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник позивачаподала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Зазначала, що на момент подачі заяви про забезпечення позову наявна інформація про те, що власники земельних ділянок, які першочергово були передані в оренду позивачу, мають намір здійснити поділ таких земельних ділянок, в результаті якого будуть скасовані записи про державну реєстрацію старих земельних ділянок та їх кадастрові номери. Об'єкт оренди, право користування яким позивач намагається захистити в рамках розгляду даної справи може припинити існування у тому стані, в якому він існує на момент спору.

Наголошувала, що після закінчення процедури поділу земельних ділянок поновлення порушених прав їх законного орендаря до того стану, в кому вони існували стане технічно неможливим, що призведе до настання незворотних наслідків.

Враховуючи наведене, просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом ОСОБА_2, ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», Державного реєстратора Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, представник позивача вказував, що 11.04.2016 між ТОВ Агрофірма «Матюші» та ОСОБА_2 укладений договір оренди землі, відповідно до якого відповідач передала товариству в оренду земельну ділянку площею 2,1111 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, строком на 10 років.

Зазначав, що у березні 2018 року позивачу стало відомо, що 02.03.2018 ОСОБА_2 уклала з ТзДВ «Шамраївський цукровий завод» договір оренди цієї ж земельної ділянки і право оренди зареєстровано за останнім, що є порушенням прав позивача.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_2 будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів з даним висновком суду погодиться не моеу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як було роз'яснено Пленумом Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Так, представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку та заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 2,1111 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Враховуючи, що підставою для звернення позивача із позовом стало, на його думку, порушення його прав як законного орендаря земельної ділянки у зв'язку з недобросовісними діями власника землі та ТзДВ «Шамраївський цукровий завод», а також державних реєстраторів, які здійснили державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно із порушенням вимог чинного законодавства України, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не надав оцінку правовідносинам, що виникли між учасниками справи, предмету позову та не проаналізовано можливість утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

З урахуванням предмету позову, особливостей орендних земельних правовідносин та порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вбачається, що не вжиття заходів забезпечення позову ускладнить або і взагалі унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки, як обґрунтовано вказує позивач, власник землі та новий орендар до ухвалення відповідного судового рішення матимуть можливість розпорядження спірною земельною ділянкою, в тому числі можуть здійснити її поділ на декілька земельних ділянок, яким будуть присвоєні нові кадастрові номери.

Скасування державної реєстрації та кадастрового номеру спірної земельної ділянки у результаті її поділу призведе до неможливості виконання судового рішення та, як наслідок, унеможливить ефективне відновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову.

При цьому, колегія суддів з огляду на встановлені обставини, вважає доцільним забезпечити позов шляхом заборони усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки, оскільки накладення арешту на земельну ділянку не є співмірним з позовними вимогами.

Для того щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується, а також спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце.

Заходи забезпечення позову, в розумінні норм процесуального закону, носять тимчасовий характер і покликані унеможливити настання обставин, за яких виконання ухваленого судом рішення буде утрудненим або взагалі стане неможливим.

При цьому, слід зазначити, що застосовуючи у даній справі забезпечення позову у виді заборони вчинення реєстраційних дій щодо спірної земельної ділянки, будуть дотримані інтереси та не порушені права всіх учасників справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги в частині наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а відтак ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2019 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про забезпечення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення позову заборонити усім суб'єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 2,1111 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді