УХВАЛА

11 березня 2019 року

м. Київ

справа № 504/1401/17

провадження № 61-1529ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Північтранс» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія ВЕЛЕС», третя особа - приватне акціонерне товариство «Північтранс», про відшкодування шкоди,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом про стягнення 102 000 грн страхової виплати із приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія ВЕЛЕС» (далі - ПрАТ «Страхова компанія «ВЕЛЕС»).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року, позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто із ПрАТ «Страхова компанія «ВЕЛЕС» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 51 000 грн, а також на користь ОСОБА_2 - суму страхового відшкодування у розмірі 51 000 грн.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга приватного акціонерного товариства «Північтранс» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, у якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 102 000 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн * 100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Із урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Північтранс» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 21 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія ВЕЛЕС», третя особа - приватне акціонерне товариство «Північтранс», про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель