Ухвала
28 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 414/626/19
провадження № 61-18602ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Луганського апеляційного суду від

01 жовтня 2019 року, у складі колегії суддів: Назарової М. В., Кострицького В. В., Стахової Н. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кремінське лісомисливське господарство» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні під час проходження військової служби,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Кремінське лісомисливське господарство» (далі - ДП «Кремінське лісомисливське господарство») про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні під час проходження військової служби.

Позовні вимоги мотивував тим, що з 02 жовтня 2013 року він працював на посаді начальника Центральної лісопожежної станції ДП «Кремінське лісомисливське господарство». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15 липня 2016 року № 172 позивача було зараховано до списків особового складу Збройних Сил України. Цього ж дня між ним та Міністерством оборони України було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Наказом від 09 вересня

2016 року № 114-к звільнив позивача з роботи зі збереженням місця роботи, посади та без збереження заробітної плати.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 23 листопада 2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі з жовтня 2016 року по червень 2017 року в розмірі

29 999, 99 грн. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від

24 січня 2019 року з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2017 року по 31 липня 2018 року у розмірі 43 333,29 грн.

Наказом ДП «Кремінське лісомисливське господарство» від 07 серпня 2018 року позивача було звільнено. Посилаючись на те, що з 09 серпня 2018 року по

18 березня 2019 року відповідач не виплачував йому заробітну плату, а тому ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток у розмірі 33 274,78 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12 червня

2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Кремінське лісомисливське господарство» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Кремінське лісомисливське господарство» на користь

ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 09 серпня 2018 року по 18 березня 2019 року у розмірі 33 274,78 грн з вирахуванням всіх необхідних платежів.

Допущено негайне виконання рішення в частині виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 4 537,50 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ДП «Кремінське лісомисливське господарство» задоволено.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 12 червня

2019 року змінено, зменшено суму стягнутого з ДП «Кремінське лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 09 серпня 2018 року по 18 березня

2019 року з 33 274,78 грн до 26 373,78 грн.

Зменшено розмір стягнення, яке допущено до негайного виконання, з

4 537,50 грн до 3 428,46 грн.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати постанову Луганського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року та залишити без змін рішення Кремінського районного суду Луганської області від 12 червня

2019 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 33 274,78 грн, яка станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00*100=192 100).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Луганського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кремінське лісомисливське господарство» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні під час проходження військової служби, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик