РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретаря судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/21851/18,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування заборгованості по аліментах,

представник позивача - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, зменшивши позовні вимоги, просить суд зменшити розмір заборгованості по аліментах до рівня встановленого рішенням Рівненського міського суду, а саме до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить в період з 01 вересня 2017 року по 07 вересня 2018 року 6224,58 грн., звільнивши його від сплати боргу по аліментах, що залишився.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до рішення Рівненського міського суду № 2-8747/2009 року з нього на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_5 до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/4 частини його доходу. На підставі вказаного рішення були виписані виконавчі листи та предявленні до виконання. У звязку з відїздом ОСОБА_5 на постійне місце проживання за кордон, 07 вересня 2017 року ОСОБА_2 відкликала виконавчі листи з виконавчої служби без подальшого виконання, а він сплатив їй аліменти за майбутній період та надав дозвіл на вивезення дитини за кордон. На даний час він перебуває у іншому шлюбі, від якого має двох дітей: сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3. 07 вересня 2018 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження по сплаті аліментів на дочку ОСОБА_6, з розрахунком заборгованості по аліментах. Зазначає, що отримує мінімальну заробітну плату, яка не дає можливості повторно сплачувати аліменти на дитину від першого шлюбу, а наявна заборгованість по аліментах поставить його дітей від другого шлюбу в гірше матеріальне становище, в звязку з чим просить зменшити розмір наявної заборгованості.

Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 годину 30 хвилин 03 січня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву та заперечень.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримав, просить його задоволити .

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала, з підстав викладених у відзиві, просить суд відмовити у позові. Суду пояснила, що дочка сторін ОСОБА_9 у 2017р. мала можливість виїхати за кордон до Італії на 1 рік на навчання. Однак, згоду на виїзд дитини її батько ОСОБА_1 не давав, та поставив умову, що надасть згоду для виїзду на навчання у разі якщо ОСОБА_2 забере виконавчий лист про стягнення аліментів на дитину та відповідно коли буде знято арешт з його майна. З метою врахування інтересів та бажання дитини навчатися за кордоном, ОСОБА_2 написала заяву від 07 вересня 2017року про повернення без виконання виконавчого листа по справі №2-8747/09 виданого 21 жовтня 2009 року, після чого позивач надав згоду на виїзд дитини за кордон до Італії у період з 19 вересня 2017року по 19 вересня 2018 року

Після проходження навчання в Італії, дочка повернулася на Україну. Враховуючи те, що утримання дитини потребує значних витрат та з метою забезпечення належного життєвого рівня і гармонійного розвитку дочки, а також зважаючи на те, що позивач, у добровільному порядку матеріальної допомоги на дочку ніякої не надавав, відповідачем знову було направлено виконавчий лист до виконавчої служби про примусове виконання на стягнення аліментів. Крім того, вказує, що ОСОБА_1 не було сплачено аліментів за майбутній період. Договору про сплату аліментів на дитину позивач з відповідачем також не укладав.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рівненського міського суду по справі 2-8747/2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 (ОСОБА_2 після повторного одруження) О.В. на утримання дочки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_5 до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/4 частини його доходу. На підставі вказаного рішення 21 жовтня 2009 року Рівненським міським судом були виписані виконавчі листи. ОСОБА_5 вказані виконавчі листи предявленні до виконання.

Згідно виконавчого листа №2-8747/2009 від 21 жовтня 2009 року позивач повинен сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання їх дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13 січня 2025 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Також, ч.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч.3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 07 вересня 2018 року, наданого державним виконавцем, розмір заборгованості позивача по аліментам за період з 07 вересня 2017 року по 07 вересня 2018 року складає 21371,44 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він, не погоджується з розміром заборгованості по аліментах, обчисленої державним виконавцем, оскільки ним проводилася виплата аліментів шляхом передачі коштів відповідачці в рахунок майбутніх виплат, просив суд з цих підстав звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів до розміру 6224,58 грн., у відповідності до вимог ч.2 ст.197 СК України. Також просив врахувати, що у нього є двоє дітей, які також потребують утримання і стягнення із нього повторно аліментів є для нього неможливим. Також вказує, що діти від другого шлюбу будуть поставлені в гірше становище ніж дитина від першого шлюбу.

Згідно положень ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв'язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Відповідно, лише за наявності вищевказаних обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Позивачем не надано суду доказів, з яких би суд міг прийти до висновку про наявність у нього таких істотних обставин, внаслідок яких виникла вищевказана заборгованість по аліментах, від сплати якої він просить суд його звільнити.

Посилання на сплату аліментів на майбутній період, що підтверджується наданою згодою позивача для виїзду дитини за кордон і написаною відповідачем заявою про повернення виконавчого документа про стягнення аліментів стягувану, суд не приймає до уваги, так як дані докази виключно підтверджують саме волевиявлення одного із батьків на виїзд дитини із другим із батьків за кордон і не є документом, який видається на підтвердження сплати аліментів на майбутній період. Написання відповідачем заяви про повернення виконавчого документу також не свідчить про оплату заборгованості по аліментах і виплату їх на майбутнє. Дана заява навпаки підтверджує доводи відповідача про те, що батько надав згоду на виїзд дитини за кордон із умовою відмови від стячггення аліментів, так як така заява була оформлена 19 вересня 2017 року після подання заяви про повернення виконавчого документу стягувану 19 вересня 2017 року.

Щодо доводів представника позивача про відсутність постійної роботи у позивача, що не дає йому можливості сплачувати заборгованість по аліментах і те, що діти від другого шлюбу будуть поставлені у гірше становище ніж дитина від першого шлюбу, вони жодним належним та допустимим доказом не підтверджені. Крім того, позивачем не надано жодних відомостей про його майновий стан, щоб надати можливість здійснити оцінку наявності тяжкого матеріального становища.

За таких обставин, позовні вимоги про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах є необґрунтованими, в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати у звязку із відмовою від позову не підлягають розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування заборгованості по аліментах - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 Б, кв. 12, РНОКПП НОМЕР_1,

ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення складене 28 березня 2019 року.

Суддя -