П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року місто Київ

справа № 761/7499/14-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/852/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", подану представником Гімарі Ренатом Ахмедовичем, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Мальцева Д.О. від 1 листопада 2018 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" про зміну порядку виконання рішення суду у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк") в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року позов АТ "Ощадбанк" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" задоволено. В рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 1064 від 4 серпня 2010 року у розмірі 1 762 370 грн. 23 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, шляхом її реалізації з прилюдних торгів.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року змінено та визначено початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі 3 677 392 грн.

У серпні 2018 року АТ "Ощадбанк" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" звернулося до суду із заявою про зміну порядку виконання рішення суду, посилаючись на те, що під час здійснення виконавчого провадження предмет іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_2

в місті Києві, передано на реалізацію до державного підприємства "СЕТАМ". Проте, в зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів, реалізація предмета іпотеки не відбулася.

Заявник зазначав, що вартість вказаної квартири суттєво знизилась і згідно звіту з оцінки майна, станом на 9 серпня 2018 року, становить 2 615 000 грн.

Ураховуючи наведене, АТ "Ощадбанк" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" просило суд змінити порядок виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року, зміненого рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року, встановивши початкову ціну предмета іпотеки, а саме: квартири АДРЕСА_1, в розмірі 2 615 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 1 листопада 2018 року у задоволенні заяви АТ "Ощадбанк" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" про зміну порядку виконання рішення суду відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ "Ощадбанк" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Скаржник зазначає, що судом не було надано оцінку звіту з вартості іпотечного майна, відповідно до якого вартість предмета іпотеки суттєво зменшилась.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Представник АТ "Ощадбанк" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" - ЩербакН.В. в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року позов АТ "Ощадбанк" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 1064 від 4 серпня 2010 року у розмірі 1 762 370 грн. 23 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, шляхом її реалізації з прилюдних торгів.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року змінено та визначено початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації в розмірі 3 677 392 грн. відповідно до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27 лютого 2015 року.

14 липня 2016 року на примусове виконання рішення представнику АТ "Ощадбанк" видано виконавчий лист, який був пред'явлений на примусове виконання до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Селеомона А.А. відкрито виконавче провадження.

Також в матеріалах справи містяться протоколи проведення електронних торгів від 1 березня 2018 року, 13 квітня 2018 року та 28 травня 2018 року з яких убачається, що торги не відбулися у зв'язку з відсутністю допущених учасників.

Згідно звіту з оцінки майна № 3318, проведеного ТОВ "Агенство незалежної оцінки "Ваш експерт" від 9 серпня 2018 року, вартість квартири АДРЕСА_1 становить 2 615 000 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі "ІммобільяреСаффі проти Італії" наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, спосіб виконання судового рішення не може змінюватись без наявності законних на це підстав.

За змістом статті 18 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана вжити всіх необхідних заходів для його виконання.

Статтею 435 ЦПК України встановлено, що за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим закон відносить хворобу сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо.

Як убачається з роз'яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання", суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм цивільного та господарського процесуальних кодексів України їх задоволення можливе лише у

виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Установивши, що відсутність допущених учасників торгів до участі в електронних торгах не свідчить про втрату актуальності початкової ціни для реалізації предмету іпотеки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про зміну порядку виконання рішення суду.

Зменшення вартості предмета іпотеки, яка визначена у звіті з оцінки майна від 9 серпня 2018 року, як і відсутність допущених учасників торгів, не являється виключною підставою, яка зумовлює необхідність зміни порядку виконання рішення суду.

У випадку, коли прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися, іпотекодержатель має право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною третіх прилюдних торгів, що прямо передбачено частиною 3 статті 49 Закону України "Про іпотеку".

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", подану представником Гімарі Ренатом Ахмедовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 1 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 березня 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

В.В. Саліхов