Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа 753/23673/15-ц

провадження № 61-3086 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року у складі судді Комаревцевої Л. В. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Борисової О. В., Ратнікової В. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» (далі - ПАТ «Банк національний кредит», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину.

Позовна заява мотивована тим, що 23 червня 2014 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 роки (1096 днів) у доларах CША з авансовою виплатою відсотків, за умовами якого відповідачем були внесені на депозитний рахунок, відкритий у банку, грошові кошти у розмірі 114 000 доларів США. Згідно з пунктом 2.3. вказаного договору банківського вкладу процентна ставка за договором складає 8 % річних. Відповідно до пункту 2.2. договору банківського вкладу грошові кошти залучаються на період з 23 червня 2014 року по 23 червня 2017 року (включно). У пункті 3.7. договору банківського вкладу передбачено, що у випадку розірвання договору з ініціативи відповідача, якщо дата розірвання договору припадає на період від 1 (першого) до 1096 (одна тисяча дев`яносто шостого) дня з дати внесення відповідачем грошових коштів на депозитний рахунок, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1 % річних за весь період знаходження грошових коштів на депозитному рахунку.

05 лютого 2015 року між банком та відповідачем укладено договір про внесення змін № 1 до вищевказаного договору банківського вкладу, яким були внесені зміни до пункту 3.7. про те, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи відповідача, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 8 % річних за весь період знаходження грошових коштів на депозитному рахунку, а не у розмірі 1 % річних.

Після укладення зазначеного договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1, відповідач 05 лютого 2015 року звернувся до банку з заявою, в якій просив достроково розірвати Договір банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 роки (1096 днів) у доларах США з авансовою виплатою відсотків від 23 червня 2014 року та повернути суму банківського вкладу й сплатити проценти за користування грошовими коштами. Банком своєчасно було виконано вимогу відповідача, а саме повернуто останньому банківський вклад у розмірі 114 000 доларів США та нараховані проценти у розмірі 5 270 доларів 53 центи США, що також підтверджується випискою по особовому рахунку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 червня 2015 року № 358 «Про віднесення ПАТ «Банк національний кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 114 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит», згідно з яким з 08 червня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит». Постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2015 року № 563 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит». Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 серпня 2015 року № 159 та на виконання вказаної постанови Правління Національного банку України від 28 серпня 2015 року № 563 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» і призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Паламарчука В. В.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації від 11 червня 2015 року № 39 призначено проведення перевірки договорів (інших правочинів) укладених ПАТ «Банк національний кредит» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку.

Листом ПАТ «Банк національний кредит» від 28 вересня 2015 року відповідача було повідомлено про віднесення укладеного між сторонами договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до нікчемних правочинів на підставі положень пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку із незастосуванням банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою під час розірвання договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 роки (1096 днів) у доларах CША з авансовою виплатою відсотків від 23 червня 2014 року за ініціативою вкладника.

Позивач вважав, що унаслідок вищевказаних обставин було необґрунтовано виплачено відповідачу грошові кошти у розмірі 4 567 доларів 79 центів США, чим порушено майнові права банку.

З урахуванням викладеного ПАТ «Банк національний кредит» просило суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути банку грошові кошти у розмірі 4 567 доларів 79 центів США, отримані ним за зазначеним договором про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 роки (1096 днів) у доларах США з авансовою виплатою відсотків від 23 червня 2014 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року позов ПАТ «Банк національний кредит» залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банком не надано належних та допустимих доказів для визнання оспорюваного договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу нікчемним, та того, що вказаний договір укладено з порушенням положень ЦК України. Відсутнє відповідне судове рішення про визнання недійсним зазначеного договору про внесення змін. Крім того, у банку відсутні правові підстави вимагати від відповідача вчинення дій щодо повернення грошових коштів, отриманих за договором банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 роки (1096 днів) у доларах США з авансовою виплатою відсотків від 23 червня 2014 року з урахуванням умов передбачених договором про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1, оскільки банком не доведено існування у нього власних майнових вимог за вищевказаним договором.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року апеляційна скарга ПАТ «Банк національний кредит» відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що посилання банку на те, що за умовам договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу банк відмовився від власних майнових вимог, є безпідставними, оскільки фактично сторони дійшли згоди щодо виключення з умов договору санкцій за його дострокове розірвання з ініціативи споживача, усунувши дисбаланс договірних прав і обов`язків сторін. Тому вказане не може вважатися безумовною підставою нікчемності правочину. Крім того, банком не доведено направлення відповідачу повідомлення з пропозицією повернути кошти, а у листі банку від 28 вересня 2015 року зазначена інша сума коштів, ніж у позовній заяві. Посилання банка на пункт 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може свідчити про безумовне віднесення правочину до нікчемного правочину.

Банком не надано доказів наявності висновку комісії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів про визнання вказаного договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу нікчемним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 753/23673/15-ц з Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У січні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року зазначену справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що проведеною ПАТ «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» перевіркою договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу виявлено, що цей договір про внесення змін є нікчемним з підстав, визначених пунктом 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так як у зв`язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 4 567 доларів 79 центів США. Такий розмір виплати визначається, як різниця між сумою виплачених процентів за період з 23 червня 2014 року до 05 лютого 2015 року (5 270 доларів 53 центи США) та сумою процентів за ставкою при достроковому розірвані договору банківського вкладу (702 долари 74 центи США). Нікчемність договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу встановлена законом, унаслідок чого він не потребує визнання недійсним.

Відповідачу, на підставі частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було направлено повідомлення з пропозицією повернути банку вищевказані грошові кошти, проте останній добровільно кошти не повернув, чим спричиняє збитки вкладникам та іншим кредиторам банку.

Доводи особи, яка подала заперечення

У січні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - подав заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на їх законність не впливають. Банком не доведено підстав для визнання договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу нікчемним правочином, а судове рішення про визнання вищевказаного договору недійсним відсутнє.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23 червня 2014 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 роки (1096 днів) у доларах CША з авансовою виплатою відсотків, за умовами якого відповідачем були внесені на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 114 000 доларів США. Згідно з пунктом 2.3. вказаного договору банківського вкладу процентна ставка за договором складає 8 % річних. Відповідно до пункту 2.2. договору банківського вкладу грошові кошти залучаються на період з 23 червня 2014 року по 23 червня 2017 року (включно).

У пункті 3.7. договору банківського вкладу передбачено, що у випадку розірвання договору з ініціативи відповідача, якщо дата розірвання договору припадає на період від 1 (першого) до 1096 (одна тисяча дев`яносто шостого) дня з дати внесення відповідачем грошових коштів на депозитний рахунок, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1 % річних за весь період знаходження грошових коштів на депозитному рахунку.

05 лютого 2015 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до вищевказаного договору банківського вкладу, яким були внесені зміни до пункту 3.7., а саме про те, що у випадку дострокового розірвання договору з ініціативи ОСОБА_1 , проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 8 % річних за весь період знаходження грошових коштів на депозитному рахунку.

Після укладення зазначеного договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1, ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою від 05 лютого 2015 року, в якій просив достроково розірвати Договір банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 роки (1096 днів) у доларах США з авансовою виплатою відсотків від 23 червня 2014 року та повернути суму банківського вкладу й сплатити проценти за користування грошовими коштами.

ПАТ «Банк національний кредит» своєчасно було виконано вимогу ОСОБА_1 , а саме повернуто останньому банківський вклад у розмірі 114 000 доларів США та нараховані проценти у розмірі 5 270 доларів 53 центи США, що також підтверджується випискою по особовому рахунку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 червня 2015 року № 358 «Про віднесення ПАТ «Банк національний кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 114 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит», згідно з яким з 08 червня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит».

Постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2015 року № 563 розпочата процедура ліквідації ПАТ «Банк національний кредит». Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 серпня 2015 року № 159 та на виконання вказаної постанови Правління Національного банку України від 28 серпня 2015 року № 563, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» і призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Паламарчука В. В.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації від 11 червня 2015 року № 39 призначено проведення перевірки договорів (інших правочинів) укладених ПАТ «Банк національний кредит» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку.

Листом ПАТ «Банк національний кредит» від 28 вересня 2015 року було повідомлено ОСОБА_1 про віднесення укладеного між сторонами договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до зазначеного договору банківського вкладу до нікчемних правочинів на підставі положень пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв`язку із незастосуванням банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою під час розірвання договору банківського вкладу «Стандартний» строком на 3 роки (1096 днів) у доларах CША з авансовою виплатою відсотків від 23 червня 2014 року за ініціативою вкладника.

ПАТ «Банк національний кредит» вказувало про те, що унаслідок вищевказаних обставин було необґрунтовано виплачено ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4 567 доларів 79 центів США, чим порушено майнові права банку.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк національний кредит» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами. Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до статті 3 цього Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 26, 27, 37, 38 вказаного Закону, свідчить про те, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку, він ухвалює обов`язкові для банків та інших осіб рішення, а з іншого - здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку, тобто представляє банк у приватноправових відносинах з третіми особами.

Аналіз статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить про те, що Фонд (уповноважена особа) зобов`язаний забезпечити збереження активів і документації банку, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За результатами перевірки, здійсненої відповідно до положень статті 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

При наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі 463/5896/14-ц (провадження № 14-90 цс 19), від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304 гс 18).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи викладене, суди у порушення вищевказаних положень закону та вимог статей 212-214, 303, 315 ЦПК України 2004 року не врахували, що відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону, унаслідок чого посилання судів на відсутність висновку комісії про визнання нікчемним договору про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу чи на відсутність рішення суду про недійсність цього правочину є помилковим.

Суди у порушення зазначених положень закону не звернули уваги на те, що вищевказаний правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.

Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування зазначених наслідків, оскільки воно є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною другою статті 215 ЦК України визначено, що нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пунктом 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що внесення змін до договору банківського вкладу, згідно з якими банк відмовляється від застосування зниженої процентної ставки при достроковій виплаті вкладу на вимогу вкладника, є відмовою банку від власних майнових вимог.

Правочин щодо незастосування банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою спричиняє необґрунтовану виплату грошових коштів, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить ознаки нікчемного правочину та вимагає застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України.

Таким чином, оскільки за укладеним між сторонами договором про внесення змін від 05 лютого 2015 року № 1 до договору банківського вкладу зі збільшенням процентної ставки збільшилась сума, яку банк сплатив вкладнику, що призвело до необґрунтованої виплати відповідачу грошових коштів у розмірі 4 567 доларів 79 центів США, тому суди у порушення вищезазначених положень закону та вимог статей 212-214, 303, 315 ЦПК України 2004 року безпідставно не застосували положення пункту 1 частини третьої статті 38Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, суди дійшли помилкового висновку про те, що передбачена договором про внесення змін до договору банківського вкладу зміна процентної ставки не свідчить про відмову банку від власних майнових вимог, і що відсутні у зв`язку із цим правові підстави нікчемності оспорюваного правочину.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1121 цс 17 і ця правова позиція є незмінною.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом

повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову, а саме з відповідача на користь банку підлягає стягненню 4 567 доларів 79 центів США, які визначено, як різницю між сумою виплачених відповідачу процентів за період з 23 червня 2014 року по 05 лютого 2015 року - 5 270 доларів 53 центи США та сумою процентів за ставкою при достроковому розірванні договору банківського вкладу - 702 долари 74 центи США.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим з ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 670 (одна тисяча шістсот сімдесят) грн 72 коп. на користь позивача на відшкодування судового збору, сплаченого ним за подання позову та 1 837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім) грн 79 коп., 1 933 (одна тисяча дев`ятсот тридцять три) грн на відшкодування судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної і касаційної скарг.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - про передачу справи на розгляд палати, Об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду з підстави, передбаченої частиною п`ятою статті 403 ЦПК України (виключна правова проблема, яка необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики) слід відмовити, так як наведена вище практика Верховного Суду України, як і у подальшому правові висновки Великої Палати Верховного Суду, є незмінними.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - про передачу справи на розгляд палати, Об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» 4 567 (чотири тисячі п`ятсот шістдесят сім) доларів 79 центів США.

Стягнути з ОСОБА_1 1 670 (одна тисяча шістсот сімдесят) грн 72 коп. на користь публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» на відшкодування судового збору, сплаченого ним за подання позову та 1 837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім) грн 79 коп., 1 933 (одна тисяча дев`ятсот тридцять три) грн на відшкодування судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної і касаційної скарг.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк