Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м.Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючої судді ПИСАНЕЦЬ Н.В.

при секретарі Гуровій Л.Л.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, в обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

08 січня 2016 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_4, якій за життя, належав на праві власності автомобільний гараж, загальною площею 31,9 кв.м, розташований за адресою: Донецька область м. Волноваха вул. Менделєєва, 8-а/8, та яка була членом гаражного кооперативу «Сєвєрний 1». Після смерті сестри, позивач прийняла спадщину та стала власником вищевказаного гаражу, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З часу смерті ОСОБА_4 та до моменту подачі позову, відповідач ОСОБА_2 постійно користується гаражем, не маючи для того ніяких підстав. Неодноразово, на її та голови кооперативу звернення звільнити гараж відповідач не реагує, вважає його своєю власністю. Вважаючи свої права порушеними, внаслідок чужого незаконного володіння її власністю, позивач просить суд зобовязати ОСОБА_2 звільнити спірний гараж, шляхом передачі їй ключів від воріт гаражу та вивести транспортний засіб за межі гаражу.

Належним чином сповіщена про час та дату розгляду справи позивач ОСОБА_3 до зали суду не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач ОСОБА_2, присутній у залі суду, позовні вимоги не визнав, посилався при цьому на існуючу між ним та ОСОБА_4 угоду купівлі-продажу гаражу, що підтверджується розпискою останньої. Вважає неналежним власником ОСОБА_3, просить суд відмовити у задоволенні її позовних вимог.

Присутня у залі суду представник позивача ОСОБА_1 підтримала оголошені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, висловила незгоду з позицією відповідача у справі, оскільки рішенням Апеляційного суду Донецької області від 27.09.2016 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області, третя особа гаражний кооператив «Північний №1» про визнання права власності на автомобільний гараж. Враховуючи наведене вважає законним власником гаражу ОСОБА_3 та просить суд зобовязати ОСОБА_2 звільнити його віддавши ключі позивачу.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсягу з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за

зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Вимогами ст. 82 ч.4 ЦПК України визначено, що звільненими від доказування є обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_4, яка померла 08 січня 2016 року. Після смерті сестри, позивач прийняла спадщину та стала власником гаражу загальною площею 31,9 кв.м, розташованого за адресою: Донецька область м. Волноваха вул. Менделєєва, 8-а/8, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_2, користуючись вищевказаним гаражем за життя ОСОБА_4, відмовився виконати вимогу нового його власника ОСОБА_3 та звільнити гараж віддавши їй ключі.

Посилання відповідача на наявне у нього право власності на спірний гараж - суд вважає неспроможними, оскільки вони не ґрунтуються на законі, а є вільним тлумаченням відповідача як вимог діючого законодавства, так й вчинених ним дій правового характеру. Оскільки вони спростовується вивченими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме - рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 17.06.2016 року, яким були задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до Волноваської міської ради Волноваського району Донецької області, третя особа гаражний кооператив «Північний №1» про визнання права власності на автомобільний гараж. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 27.09.2016 року було скасовано рішення Волноваського районного суду від 17.06.2016р. та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, при цьому, надано правову оцінку договору купівлі-продажу гаражу, укладеному між ним та ОСОБА_4 у простій письмовій формі визнавши його нікчемним у звязку із відсутністю його реєстрації у нотаріальному порядку (а.с.10-12).

Згідно ст. ст. 317- 321 ЦК України власникові належать права на володіння, користування та розпорядження своїм майном, він володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право приватної власності є непорушним , що повністю відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", в якій закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння врегульовано статтею 387 ЦК України, у відповідності до якої - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку, заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення

статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Згідно п.20 вказаної Постанови у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача ОСОБА_3 щодо порушення її права власника з боку відповідача ОСОБА_2, та такі порушені права підлягають відновленню шляхом передачі позивачу ключів від воріт гаражу та виведенню транспортного засобу відповідача за межі гаражу.

Також, у відповідності із вимогами ст. 133 ЦПК України, належить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн.80 коп.

Керуючись вимогами ст.ст. 13,81,263 ЦПК України,ст..ст. 166, 180, 197ч.2 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 звільнити гараж, розташований за адресою: Донецька область м. Волноваха вул. Менделєєва, 8-а/8 шляхом передачі ОСОБА_3 ключів від воріт гаражу та вивести транспортний засіб за межі гаражу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляції протягом 30-ти днів після його проголошення.

Повний текст судового рішення складений 29 березня 2019р.

Суддя: Н.В.Писанець