Справа № 308/5741/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 27.12.2016 о 09 год. 30 хв. в м. Перечин, вул. Коритнянська сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої сталося зіткнення між автомобілями марки «ЗАЗ -110308» державний номер 80072РЕ, яким керував ОСОБА_3В,. та автомобілем НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_2

Винним у вчиненні ДТП визнаний водій ОСОБА_3, що підтверджується Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2017 року.

Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого ОСОБА_2М отримав значні механічні пошкодження, що підтверджується висновком експертного дослідження, складеного судовим експертом Закарпатського-науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_4 від 11.03.2017 року № 26.

Оскільки на момент ДТП між ОСОБА_3 та ТДВ «СТДВ «Глобус» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач отримав страхову виплату по факту ДТП у розмірі 27 851, 96 грн., що підтверджується Повідомленням про рішення по Страховій справі № УЖЦВ 000103 від 20.04.2017 року. Внаслідок оскарження суми виплати ТДВ «СТДВ «Глобус» 22.05.2017 року провела доплату страхової виплати в розмірі 5700, 00 грн.

Позивач вказує, що розмір проведеного страхового відшкодування в загальній сумі 33551, 96 грн. не покрив всю вартість відновлюваного ремонту належного позивачу автомобіля, який встановлений Висновком № 26 у розмірі 70 367, 51 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду, спричинену діями відповідача внаслідок ДТП у розмірі 36 815, 55 грн. та сплачений розмір судового збору.

Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Разом з тим в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Від нього на адресу суду надійшла заява про відкладення судового розгляду.

Суд констатує, що дана цивільна справа перебуває на розгляді в суді з 15.06.2017 року. Протягом вказаного періоду відповідач та його представник жодного разу не зявились в судові засідання, багаторазово подавали клопотання про відкладення судового розгляду з різних підстав. Разом з тим не подали до суду жодних заперечень, відзиву по суті позову чи письмових доказів на спростування позиції сторони позивача. Тому неявку відповідача суд визнає неповажною, а заяву про відкладення як спосіб подальшого затягування даної цивільної справи і тому вважає за можливе провести судовий розгляд без його участі на підставі наявних у справі письмових доказів.

Суд, дослідивши в судовому засіданні зміст позовної заяви, вивчивши додані до нього письмові докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5 ).

Так, зі змісту вказаної постанови вбачається, що 27.12.2016 року близько 09 год. 30 хв. гр. ОСОБА_3 керував автомобілем «ЗАЗ-110308», державний номерний знак «80072РЕ», в м. Ужгород по вул. Коритнянській, не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого скоїв ДТП з автомобілем «Chery Amulet», державний номерний знак «АО8234АІ». Своїми діями гр. ОСОБА_3 порушив вимоги п. 11.3, п. 11.4 Правил дорожнього руху.

Зі змісту позову слідує, що між ОСОБА_3 та ТДВ «СТДВ «Глобус» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відтак позивач отримав страхову виплату по факту ДТП у розмірі 27 851, 96 грн., що підтверджується Повідомленням про рішення по Страховій справі № УЖЦВ 000103 від 20.04.2017 року ( а. с. 6).

Позивач також зазначає, що внаслідок оскарження суми виплати ТДВ «СТДВ «Глобус» 22.05.2017 року провела доплату ОСОБА_2 страхової виплати в розмірі 5700, 00 грн.

Разом з тим з позову слідує, що розмір проведеного страхового відшкодування в загальній сумі 33551, 96 грн. не покрив всю вартість відновлюваного ремонту належного позивачу автомобіля.

Так Висновком експертного дослідження № 26 від 11.03.2017 року судовим експертом ОСОБА_5 встановлено, що ринкова вартість автомобіля НОМЕР_2 станом цін на 27.12. 2016 рік може становити 83 883, 10 грн. Вартість відновлюваного ремонту без врахувань ПДВ автомобіля НОМЕР_2 станом цін на 27.12. 2016 рік становить 70 367, 51 грн.

Узагальнюючи зазначене, суд встановив, що розмір шкоди спричинений діями відповідача внаслідок ДТП, який не був відшкодований страховкою становить 36 815, 55 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок щодо страхового відшкодування.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Як вбачається з матеріалів справи в даному конкретному випадку потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який не у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, в той час як деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що в даному спорі право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред'явлення позову до винної особи, оскільки розмір страхового відшкодування не покрив всі витрати на відновлення пошкодженого траснопрного засобу.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Узагальнюючи все вищевикладене суд приходить до переконання, що стороною позивача доведено наявність матеріальної шкоди завданої, діями відповідача ОСОБА_3, відповідач натомість жодних доказів на спростування позову не надав, що є підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 1166,1167,1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 33,38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код суду невідомий) на користь ОСОБА_2 ( Ужгородський р-н, с. Великі Лази, вул. Жовтнева, буд. 52, ідентифікаційний код НОМЕР_3) майнову шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 36 815, 55 грн. ( тридцять шість тисяч вісімсот п'ятнадцять гривень 55 коп.) та судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_6