ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 649/202/18

Номер провадження: 22-ц/819/28/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Приходько Л.А.,

ОСОБА_1

секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 25 липня 2018 року, у складі судді Соловйова В.В., в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.02.2013 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. ОСОБА_2 порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року має заборгованість у сумі 28401,53 грн, яка складається з: 680,53 грн - заборгованість за кредитом; 22092,36 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3800,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн - штраф (фіксована частина) та 1328,64 грн - штраф (процентна складова). Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у сумі 28401,53 грн за кредитним договором №б/н від 04.02.2013 року, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 25 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі в звязку з пропуском строку позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк»), який є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», в апеляційній скарзі вказує, що кредитний договір між банком та ОСОБА_2 укладено шляхом підписання Заяви клієнта та ознайомлення клієнта з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, тому відповідач зобовязаний виконувати вимоги вказаних умов та правил. Вказує, що відповідач отримав кредитний ліміт на кредитну картку та активно користувався кредитним лімітом Банку, однак свої зобовязання за договором не виконав, не здійснив своєчасне погашення заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у рішенні фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 04.02.2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н. Відповідно до заяви позичальника банк надав відповідачу кредит у розмірі 800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

У позові представником позивача заявлено, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, а саме: порушено зобовязання по сплаті кредиту та відсотків за користування кредитом і станом на 31.12.2017 року борг відповідача становить 28401,53 грн, та складається з: 680,53 грн - заборгованість за кредитом; 22092,36 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3800,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1328,64 грн - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості.

З розрахунку заборгованості доданого позивачем до позовної та з виписки по картці ОСОБА_2, що додана до апеляційної скарги вбачається, що останній платіж на погашення заборгованості по кредиту відповідачем здійснено 07.10.2014 року.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем заявлено про застосування позовної давності до вимог банку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до пункту 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» затверджених наказом від 06.93.2919 року № СП-2010-256, що додані до позовної заяви, згідно ст.212 ЦК України, у випадку наявності простроченого Кредиту строком повернення кредиту в повному обсязі є 211 день з часу виникнення такої заборгованості.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором відповідачем був здійснений 07.10.2014 року. Перебіг позовної давності щодо щомісячного платежу почався, як правильно встановлено судом першої інстанції, 25.11.2014 року, однак щодо повернення кредиту в повному обсязі перебіг позовної давності почався з 22.06.2015 року (211 день з часу виникнення заборгованості).

До суду банк звернувся 15 березня 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Отже висновок суду про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом в повному обсязі є помилковим, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитом станом на 22.06.2015 року становила: 567,95 грн - поточна заборгованість за кредитом, 112,58 грн прострочена заборгованість за кредитом, 725, 08 гривень - загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком).

Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» (п.2.1.1.12.6.4.) передбачено, що у випадку непогашення простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафту або його частини більш ніж 210 днів весь кредит (овердрафт) вважається простроченим і нарахування с дати переводу кредиту (овердрафту) в статус прострочених боргових зобовязань проводяться відповідно до п.п. 2.1.1.12.6.1. на залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню в розмірі, вказаному в п. 2.1.1.12.6.1 вказаних Умов. При цьому відсотки за користування кредитом не сплачуються.

ОСОБА_3 Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у позивача були відсутні підстави нараховувати проценти за користування кредитом після закінчення строку кредитування - 22.06.2015 року.

Згідно п.п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил у випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 гривень, включаючи прострочені зобовязання, передбачені п.п.2.1.1.12.6.2., 2.2.2.12.8.1. Умов та правил, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як : пеня = базова відсоткова ставка по договору / 30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 гривень (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Позивачем не надано суду розрахунок пені за формулою, яка передбачена п.п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил та у розмірі в межах строку позовної давності встановленої для вимог про стягнення неустойки.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню 680,53 гривень (567,95 грн - поточна заборгованість за кредитом, 112,58 грн прострочена заборгованість за кредитом), 725, 08 гривень заборгованість за процентами. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно частини 1 вказаної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та апеляційної інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог (4, 94%) в сумі 87 гривень та 130 гривень відповідно.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.1,4 ч.1 ст.376, ст.382 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області від 25 липня 2018 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.02.2013 року в сумі 1405,61 гривень, яка складається з: 680,53 гривень - заборгованість за кредитом, 725,08 гривень заборгованість за процентами. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 217 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: Л.А. Приходько

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено 28 березня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас