Справа №:755/9440/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді САВЛУК Т.В., за участі секретаря Бурячек О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву про залишення позову без розгляду, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

21 червня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Чех Н.А.) постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

14 вересня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановлено ОСОБА_1 додатковий строк - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого приблизно 09 травня 2015 року. Додатковий строк рахувати з дня вступу рішення в законну силу.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 17 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 вересня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2918 року скасовано.

Справу за №755/9440/16-ц передано на новий розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

17 липня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залучення ОСОБА_2 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову.

05 серпня 2019 року, 04 вересня 2019 року, 23 вересня 2019 року, 28 жовтня 2019 року позивач та представник позивача в судові засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за адресою, вказаною у позовній заяві? про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати заяву про розглядсправи у їх відсутність не скористались.

Третя особа та її уповноважений представник Мигаль Х.О. в судовому засіданні просили залишити позов без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Представник відповідача - Київської місткої ради, в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Вислухавши думку учасників справи, оцінивши наведені третьої особою доводи щодо підстав для залишення позову без розгляду, суд приходить до наступного.

За змістом положень ч.3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Судом встановлено, що позивач та представник позивача повторно не з`явились в судове засідання, доказів, які мали підтвердити поважні причини неявки позивача в судові засідання суду надано не було, позивач не скористався процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у його відсутність, в той же час проведення судового розгляду справи без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки позивач протягом усього часу розгляду справи має право збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, досягнути примирення, розпоряджаючись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз п.3 частини першої ст.257 ЦПК України та положень ст.223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання. Тобто вказує на врахування судом поважності причин неявки позивача до суду та повідомлення про причини нявки. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив причин неявки, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки викладене свідчить про втрату позивачем заінтересованості у вирішенні даного спору, в той же час з урахуванням предмету спору та суб`єктивного складу сторін проведення судового розгляду справи у відсутності позивача суперечить нормам цивільного процесуального законодавства.

Як передбачено п. 4 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Враховуючи викладене та керуючись 131, 223, 257, 258, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п остановив:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, заява якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я