Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 695/882/15-ц

провадження № 61-32208св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. , Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Сіренка Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'я.

Позов мотивовано тим, що 03 жовтня 2014 року близько 18 год 00 хв. водій автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4, рухаючись по вулиці В'ячеслава Чорновола на перехресті з вулицею Ватутіна в місті Черкаси, не вибрав безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, які зупинились та стояли перед перехрестям на забороняючий сигнал світлофора.

У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини ОСОБА_4, належний позивачу автомобіль марки ВАЗ-2109, 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, отримав значні механічні пошкодження.

Крім того, внаслідок зіткнення ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження та потребував лікування.

Також у зв'язку із протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 5 000,00 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 67 030,00 грн - збитків, спричинених пошкодженням автомобіля; 726,00 грн - майнової шкоди, пов'язаної з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди; 895,00 грн - матеріальних збитків, спричинених ушкодженням здоров'я; 5 000,00 грн - моральної шкоди, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03 жовтня 2014 року, кошти у розмірі 68 651,00 грн з них: 50 590,00 грн майнова шкода, завдана пошкодженням автомобіля, 726,00 грн - майнова шкода, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу з місця ДТП, 895,00 грн - майнова шкода, завдана ушкодженням здоров'я.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_1. компенсацію моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 03 жовтня 2014 року, у розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. судові витрати, в тому числі на оплату судового збору, витрати на оплату правової допомоги, витрати на проведення оцінки КТЗ, в розмірі 3 886,00 грн.

Заочне рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що дорожньо-транспортна пригода 03 жовтня 2014 року сталася з вини ОСОБА_2, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, а також ОСОБА_1 зазнав ушкодження здоров'я, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача майнової та моральної шкоди є законними та обґрунтованими.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2015 року змінено в частині визначення розміру майнової шкоди та судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 51 316,00 грн, а саме: 50 590,00 грн - збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 726,00 - послуги евакуатора.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви у сумі 736,51 грн.

Рішення в частині стягнення моральної шкоди залишено без змін.

Змінюючи заочне рішення міськрайонного суду в частині визначення розміру майнової шкоди, апеляційний суд керувався висновком судової авто товарознавчої експертизи від 19 травня 2017 року № 940/16-23 та відхилив висновок незалежної оцінки від 13 лютого 2015 року, проведеної ПП «Консультант», оскільки відповідач не приймав участі в огляді пошкодженого транспортного засобу, а особа, яка проводила оцінку не попереджалась про кримінальну відповідальність за статтями 364, 365 КК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просять скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки не був правомірним володільцем автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1, власником автомобіля є ОСОБА_7

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована, а тому майнову шкоду замість відповідача мала сплатити страхова компанія АТ «Страхова Група «ТАС».

При визначені розміру майнового збитку судом не застосовано положення статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Касаційна скарга ОСОБА_1. мотивована тим, що суд безпідставно взяв до уваги одні докази та відхилив інші. Судом не було належним чином вивчено та оцінено висновок судової авто товарознавчої експертизи від 19 травня 2017 року № 940/16-23, оскільки розмір завданого йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитку становить 59 790,00 грн і саме ця сума повинна була бути стягнута з відповідача на користь позивача.

У грудні 2017 року ОСОБА_1. подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_2, вказавши, що наведені в ній доводи необґрунтовані.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 03 жовтня 2014 року близько 18 год 00 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2108, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який рухаючись по вулиці В'ячеслава Чорновола на перехресті з вулицею Ватутіна в місті Черкаси, не вибрав безпечної дистанції та вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, які зупинились та стояли перед перехрестям на забороняючий сигнал світлофора.

Постановою слідчого СВ Придніпровського РВ міста Черкаси від 13 січня 2015 року закрито кримінальне провадження щодо вказаного правопорушення, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а. с. 8).

Згідно з висновком незалежної оцінки від 13 лютого 2015 року, проведеної ПП «Консультант» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач ОСОБА_1, зазнав механічних пошкоджень. Розмір майнової шкоди, завданої вказаному автомобілю, складає 67 030,00 грн (а. с. 17-33).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було проведено судову авто товарознавчу експертизу, згідно з висновком якої від 19 травня 2017 року № 940/16-23 вартість матеріального збитку, який спричинено власнику автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_2, під час дорожньо-транспортної пригоди 03 жовтня 2014 року на дату проведення експертизи становить 50 590,00 грн; ринкова вартість автомобіля ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_2, 1998 року випуску, станом на день виникнення ДТП 03 жовтня 2014 року становить 59 790,00 грн.

До суду апеляційної інстанції також було надано поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АІ/0139934 від 11 червня 2014 року згідно з яким цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_7 була застрахована АТ «Страхова Група «ТАС».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля який постраждав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц.

Суди попередніх інстанцій не надали жодної правової оцінки полісу обов'язкового страхування, не встановили чи звертався позивач або власник автомобіля ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_7 до АТ «Страхова Група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, а також не звернули уваги, що АТ «Страхова Група «ТАС» не брала участі у справі.

Суд першої інстанції та апеляційний суд у порушення положень статей 212-214, 303, 316 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи), обставини у справі від яких залежить правильне вирішення спору не встановили, що в силу статті 411 ЦПК України, є підставою для скасування судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило