Постанова

Іменем України

18 березня 2019 року

м. Київ

справа № 373/378/16-ц

провадження № 61-21494св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - комунальне підприємство «Виробниче управління житлово-комунального господарства»

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року у складі судді Опанасюк І. О. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М, Данілова О. М., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_5 заподіяну її майну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 2 500,60 грн та витрати на адвокатські послуги у розмірі 1 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що внаслідок неправомірних дій відповідача, яка провела переобладнання у своїй квартирі, періодично з липня 2015 року відбувалося затоплення належної їй (позивачу) квартири № АДРЕСА_1.

28 серпня 2015 року комісією комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства» було складено акт про залиття квартири, у якому зазначено, що мешканці квартири АДРЕСА_2, які проживають поверхом вище, провели перепланування та переобладнання своєї квартири без дозволу виконавчого комітету міської ради та погодження з КП «Виробниче управління житлово-комунального господарства», внаслідок чого сталося залиття її (позивача) квартири.

Посилаючись на наведені обставини, просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 2 500,60 грн.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 000,00 грн витрат на правову допомогу та судовий збір 551,20 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю факту залиття квартири позивача з вини відповідача, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною дією відповідача і заподіяною позивачу шкодою, розміру майнової шкоди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2017 року рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного і об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та наданої оцінки, дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_4

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернулася з касаційною скаргою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не вказали, яку незаконну перебудову і перепланування вона провела і які докази це доводять.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу на надходили

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 373/378/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суди встановили, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 грудня 2001 року ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

З липня 2015 року її квартиру періодично заливає водою з належної ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2, що знаходиться поверхом вище.

Згідно з актом про залиття від 28 серпня 2015 року, складеним комісією комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства», мешканці квартири АДРЕСА_2 провели перепланування та переобладнання своєї квартири без дозволу виконавчого комітету міської ради та погодження з КП «Виробниче управління житлово-комунального господарства», внаслідок чого періодично виникає витікання води в туалеті та ванній кімнаті АДРЕСА_1.

02 жовтня 2015 року комісією комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства» складено акт обстеження квартири АДРЕСА_2, відповідно до якого в результаті проведення робіт з кріплення гіпсокартонну було пошкоджено каналізаційну трубу, у зв'язку з чим затоплює квартиру поверхом нижче.

Начальником комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства» неодноразово надсилались повідомлення на ім'я міського голови міста Переяслав-Хмельницького про те, що мешканці квартири АДРЕСА_2 при проведенні ремонту пошкодили стояк та періодично (10 разів) затоплюють АДРЕСА_1 за вказаною адресою.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Згідно абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов'язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов'язання.

Зобов'язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов'язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов'язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов'язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди її майну, зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог та відшкодування майнової шкоди внаслідок залиття квартири.

Вину у завданні шкоди позивачу затопленням її квартири відповідач належними та допустимими доказами не спростувала, що є її процесуальним обов'язкам (статті 10, 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.

Аргументи касаційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться лише до оцінки доказів, та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Згідно з положеннями статті 400 ЦПК України оцінка доказів не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2017 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В.І. Крат