Постанова

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 569/12619/15-ц

провадження № 61-1340св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В.О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товаристве «Дельта Банк»

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2017 року у складі судді Діонісьєвої Н. М. та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року у складі суддів: Шеремет А. М., Ковальчук Н. М., Хилевича С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

29 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» набуло статусу нового кредитора, зокрема, за кредитним договором № 0 від 24 квітня 2007 року (далі - кредитний договір), позичальником за яким є ОСОБА_4

24 квітня 2007 року на підставі кредитного договору ОСОБА_4 отримала від ПАТ «УкрСиббанк» кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті у розмірі 17 500,00 доларів США з розрахунку 15,5% річних за користування кредитом.

Внаслідок неналежного виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором станом на 28 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 572 879,03 грн, яка складається з 270 256,50 грн - борг за тілом кредиту, 302 22,53 грн - відсотки за користування кредитними коштами.

На момент звернення позивача до суду ОСОБА_4 не здійснено жодного платежу, заборгованість не погашено.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року, у позові відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що 23 липня 2009 року, 11 серпня 2011 року первісним кредитором за кредитним договором надсилались ОСОБА_4 вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені. Пред'явивши вказані вимоги, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України первісний кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання її умов. Згідно зі статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тому перебіг позовної давності за вимогами нового кредитора ПАТ «Дельта Банк» обчислюється з 25 серпня 2009 року (від дня настання строку вимоги за вимогою про дострокове погашення кредитної заборгованості) та закінчився 25 серпня 2012 року. Позов банком - новим кредитором ПАТ «Дельта Банк» надіслано до суду 29 серпня 2015 року. Посилаючись на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 09 листопада 2016 року у провадженні № 6-2251цс16, суд дійшов висновку про відмову у позові з підстав пропуску позовної давності, про застосування якої заявила відповідач.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2018 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, в якій просить вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі зазначено, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не повно з'ясували обставини, що мають значення для справи, не здійснили всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів у їх сукупності. Зокрема, суди не врахували вимог законодавства щодо обов'язковості умов кредитного договору укладеного сторонами на власний розсуд; зобов'язання, відповідно до статті 599 ЦК України, припиняється виконанням, проведеним належним чином, в той час як термін остаточного повернення кредиту кредитним договором встановлено до 24 квітня 2014 року. Відповідно до статей 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлена у три роки, її перебіг починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права. Термін остаточного повернення кредитних коштів у кредитному договорі встановлено 24 квітня 2014 року, тому звернувшись до суду із цим позовом у серпні 2015 року, ПАТ «Дельта Банк» не пропустив строк позовної давності.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У березні 2018 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач посилається на правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій про те, що скориставшись своїм правом вимагати від позичальника дострокового повного виконання кредитних зобов'язань, первісний кредитор ПАТ «Укрсиббанк» змінив терміни виконання кредитних зобов'язань і відповідно змінено перебіг позовної давності. Звернувшись із цим позовом до суду у серпні 2015 року, ПАТ «Дельта Банк» пропустило встановлений ЦК України трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

24 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати ОСОБА_4 кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті у розмірі 17 500,00 доларів США з розрахунку 13,5% річних за користування кредитом, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав.

Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком № 1 до договору, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору (пункт 1.2.2. кредитного договору).

Позичальник зобов'язався достроково повернути банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 12 договору (пункт 5.9 кредитного договору).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» 23 липня 2009 року надіслано вимогу про дострокове повернення кредиту. Оскільки вказану вимогу ОСОБА_4 не виконала, банк звернувся до суду. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 лютого 2010 року позов задоволено у справі №2-1093/10 (а. с. 54). За заявою ОСОБА_4 це рішення скасовано ухвалою цього ж суду від 30 квітня 2010 року (а. с. 82), розгляд справи призначено на 17 травня 2010 року. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2010 року позов залишено без розгляду за заявою представника позивача.

11 серпня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» повторно надіслано ОСОБА_4 вимогу № 132/11-1001 про усунення порушень кредитного договору, у якій порушено питання про дострокове погашення заборгованості протягом тридцяти днів з моменту її отримання. У випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання цієї вимоги, банк вважає термін повернення кредиту таким, що настав.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами передано ПАТ «Дельта Банк» у порядку, обсязі та на умовах, визначених договором право вимоги, зокрема, і за кредитним договором із ОСОБА_4

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 28 липня 2015 року кредитна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 572 879,03 грн, про стягнення якої 29 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» надіслало до суду позов.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право на вимогу за яким передано новому кредитору ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин первісний кредитор ПАТ «УкрСиббанк» скористався наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 5.9. кредитного договором правом та пред'явив до позичальника вимогу про дострокове погашення кредитних зобов'язань.

На підставі викладеного суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про зміну первісним кредитором термінів повернення кредиту та плати за кредит у сторону зменшення до 25 серпня 2009 року, а потім до 08 вересня 2011 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно із частиною першої статтею 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що строк позовної давності щодо стягнення із ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором сплив 25 серпня 2012 року (перебіг трирічного строку починається 25 серпня 2009 року).

Верховний Суд зауважує, що надіславши відповідачу вимогу 23 липня 2009 року про дострокове погашення заборгованості, ПАТ «УкрСиббанк» змінив строк виконання основного зобов'язання, а залишення позову без розгляду не зупинило перебіг позовної давності.

Заміна сторін у зобов'язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення 08 грудня 2011 року первісним і новим кредиторами договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, для ПАТ «Дельта Банк» строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для ПАТ «УкрСиббанк».

З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, якими передбачено обов'язковість умов договору та припинення зобов'язання його належним виконанням, Верховний Суд відхиляє з огляду на встановлені обставини справи і зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК Українипередбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 05 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І. Усик