Справа № 359/2213/19
Провадження № 2/359/1585/2019
25 жовтня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.,
при секретарях Алфімовій І.М., Шабановій В.М.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
14.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 29 вересня 2009 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О., і зареєстрований у реєстрі під № 5825.
Відповідно до умов договору позики він надав відповідачу грошові кошти у сумі 160000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути вказану грошову суму у строк не пізніше 31.08.2010 року.
Відповідач порушив взяте на себе зобов`язання щодо повернення суми позики.
Так, заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2012 по справі № 2/1005/2396/2012 з відповідача було стягнуто на користь позивача суму заборгованості за договором позики у загальному розмірі 212 218,09 грн.
Вказане рішення набрало законної сили і було пред`явлено до виконання до ВДВС Бориспільського МУЮ, однак виконано в подальшому не було.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала та про причини неявки суд не повідомила.
На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що 29 вересня 2009 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащуком В.О., і зареєстрований у реєстрі під № 5825, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 160000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути вказані кошти не пізніше 31.08.2010 року (а.с.6).
Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.11.2012 року задоволено позов ОСОБА_1 та стягнено з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 212218,09 грн. (а.с.7,8).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-369цс15 від 02.09.2015 р. та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права згідно із ч. 1ст. 360-7 ЦПК України.
Встановлено, що ухвалення судового рішення 19.11.2012 року про стягнення заборгованості за договором позики з відповідача ОСОБА_2 не припинило грошові зобов`язання, що виникли у неї на підставі договору позики. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що станом на день розгляду цивільної справи відповідач погасив борг за цим договором позики.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на ці обставини суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1207,51 грн.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1047, ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по оплаті судового збору в сумі 1207 (одна тисяча двісті сім) гривень 51 копійка.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Заочне рішення у повному обсязі складено - 31 жовтня 2019 року.
Суддя В.В. Журавський