Єдиний унікальний номер справи 359/9597/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Тімуш Д.І.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ізотех» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ченцова Наталія Аркадіївна про визнання недійсними договорів про надання поворотної (безвідсоткової) фінансової допомоги та договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року ТОВ «Ізотех» звернулося до суду із позовом про визнання недійсними договорів про надання поворотної (безвідсоткової) фінансової допомоги та договору іпотеки.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17 липня 2014 року між ТОВ «Ізотех», від імені якого діяв генеральний директор ОСОБА_3, та відповідачем був укладений договір про надання поворотної (безвідсоткової) фінансової допомоги. За укладеним договором ОСОБА_1 зобов`язалась надати поворотну фінансову допомогу в розмірі 5 035 395 грн., а ТОВ «Ізотех» зобов`язалось повернути грошові кошти в цьому розмірі до 31 грудня 2017 року.

23 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Ізотех» з метою забезпечення належного виконання грошового зобов`язання за вищезгаданим договором фінансової допомоги був укладений договір іпотеки, згідно якого ТОВ «Ізотех» передало ОСОБА_1 в іпотеку будинок з комплексом будівель та споруд виробничо-складського комплексу полімерної продукції та земельну ділянку площею 2,0 га.

Як зазначає позивач, ОСОБА_1 фактично не передавала ТОВ «Ізотех» грошові кошти в розмірі 5 035 395 грн., і така обставина свідчить про те, що договір про надання поворотної (безвідсоткової) фінансової допомоги №3 від 17 липня 2014 року не був укладений, а договір іпотеки від 23 серпня 2017 року є недійсним. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є подружжям. Договір іпотеки був укладений виключно в інтересах їх сім`ї, оскільки за своєю правовою природою такий договір має на меті забезпечення виконання зобов`язань перед кредитором. Окрім того, в іпотеку було передане майно вартістю 35 059 300,00 грн., що в 7 разів перевищує розмір зобов`язання іпотекодавця. Оскільки при укладенні такого договору інтереси ТОВ «Ізотех» представляв ОСОБА_3, він не мав права укладати правочин в інтересах своєї сім`ї, відтак і в своїх інтересах (ч. 3 ст. 238 ЦК України).

Узв`язку з наведеним позивач просив суд визнати недійсними вищевказані договори.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2019 року позов задоволений частково, визнано недійсним договір іпотеки, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду в частині визнання недійсним договору іпотеки таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування всіх реальних обставин справи, що є підставою для скасування рішення суду та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю. Обґрунтував скаргу тим, що висновки суду про укладення договору іпотеки в інтересах сім`ї є передчасним та таким, що не ґрунтується на реальних фактичних обставинах справи, оскільки наявність ознак укладення правочину у власних інтересах підписантів не підтверджується будь якими належними та допустимими доказами. Вважає, що рішення суду підлягає обов`язковому скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням в частині задоволення позовних вимог, третя особа ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають вимогам діючого законодавства, є необґрунтованими, передчасними та помилковими. Просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказав, що доводи апеляційних скарг вважає безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору іпотеки, суд першої інстанції виходив з положень ч.3 ст. 238 ЦК України, відповідно до якої представник не має права вчиняти дії від імені довірителя у власних інтересах.

В ході розгляду справи було встановлено, що даний правочин (договір іпотеки) було укладено на забезпечення договору про надання поворотної (безвідсоткової) фінансової допомоги від 17.07.2014 року між ТОВ «Ізотех» та ОСОБА_1 . При цьому при укладенні договору іпотеки від імені ТОВ «Ізотех» на підставі статуту вказаного підприємства діяв ОСОБА_3 , відтак в розумінні ч.3 ст. 237 ЦК України він виступав представником даної юридичної особи. Оскільки ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , суд перщої інстанції належним чином констатував наявність особистої зацікавленості останнього в укладенні такого договору.

Колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до посилань апелянтів щодо відсутності зацікавленості ОСОБА_3 , оскільки з матеріалів справи вбачається наступне:

1. з наданих в ході розгляду справи пояснень сторін вбачається той факт, що поворотна (безвідсоткова) фінансова допомога була надана за рахунок спільних сімейних коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . За таких умов правочин, який забезпечує кредитору можливість задовольнити свої майнові вимоги до боржника, є укладеними на захист інтересів такого кредитора, відтак і на захист інтересів ОСОБА_3;

2. іпотечний договір було укладено майже через 2,5 років після надання поворотної (безвідсоткової) фінансової допомоги, та лише за декілька місяців до передбаченої договором позики дати її повернення, що в свою чергу додатково свідчить про те, що саме в інтересах ОСОБА_1 укладений такий договір;

3. відповідно до договору іпотеки на забезпечення вимог ОСОБА_1 про повернення грошових коштів у розмірі 5 035 395,00 грн., остання отримала право на звернення стягнення на майно, вартість якого на час укладання договору складала 35 059 300,00 грн., що значно перевищує розмір вимоги за договором позики.

Колегія суддів апеляційного суду критично відноситься до посилань апелянтів щодо того, що реальна вартість іпотечного майна на час укладення договору іпотеки була меншою, і саме ОСОБА_3 організував його оцінку в зазначеному розмірі, що свідчить про відсутність його зацікавленості. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Враховуючі вищезазначену норму, проведена оцінка вказаного майна вважається дійсною та належною до часу визнання протилежного в судовому порядку, що в даному випадку відсутнє. Крім того, жодного доказу неналежності проведеної оцінки до суду представлено не було, у зв`язку з чим підстави для прийняття таких посилань апелянтів у колегії суддів відсутні. Зважає колегія суддів й на те, що здійснення оцінки реальної вартості нерухомого майна на час передачі його в іпотеку є передбаченою законом передумовою укладення такого правочину та його нотаріального посвідчення.

Не можуть обґрунтовувати невідповідності висновків суду першої інстанції щодо наявності зацікавленості ОСОБА_3 в укладенні договору й посилання апелянтів на положення ч.5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», за якими при набутті права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. З вказаної норми вбачається, що відшкодуванню підлягає перевищення вартості майна над зобов`язанням не в повному обсязі, що в свою чергу додатково обґрунтовує вигідність такої операції для стягувача при зверненні стягнення на предмет іпотеки.

Усе вищевикладене з точки зору колегії суддів апеляційного суду свідчить про необґрунтованість посилань апелянтів на суто формальне зазначення наявності особистої зацікавленості ОСОБА_3 в заяві про надання згоди на укладення спірного правочину. Такий його інтерес підтверджується не тільки вищевказаною заявою, але й іншими обставинами справи, про що було згадано вище. Таким чином колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги жодним чином їх не спростовують.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив таке рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом, підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько