Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 349/815/16-ц

провадження № 61-35787св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Чесниківська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року у складі колегії суддів: Беркій О. Ю., Пнівчук О. В., Максюти І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Чесниківської сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Чесниківської сільської ради шостого скликання (десятої сесії) від 20 листопада 2012 року ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення інвентаризації земельних ділянок з метою передачі безоплатно у власність для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства.

03 грудня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до Державного підприємства «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, особистого селянського господарства та садівництва, площею 0,2500 га, що розміщена на АДРЕСА_1 .

Позивач є суміжним землекористувачем із ОСОБА_2 , у зв`язку із чим для виготовлення технічної документації із землеустрою необхідна її згода щодо погодження межі.

Позивач відмовилася погодити запропоновану в технічній документації межу між суміжними земельними ділянками, оскільки вона відрізнялася від фактичної межі, займала частину земельної ділянки, яку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно використовували для заїзду до своїх земельних ділянок. Тобто нова межа унеможливлювала заїзд на земельну ділянку ОСОБА_1 Інший заїзд на її земельну ділянку відсутній.

Однак 15 лютого 2013 року складено акт відновлення та встановлення межових знаків між суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який остання відмовилася підписувати. Для відновлення межових знаків використовувався планово-картографічний матеріал 1959 року. Комісія відновила чотири межові знаки (металеві).

Відповідно до рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 15 лютого 2013 року затверджено акт встановлення та відновлення межових знаків між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з рішенням чотирнадцятої сесії шостого скликання Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року затверджено матеріали інвентаризаційної справи та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,4467 га, у тому числі:

1) для індивідуального житлового будівництва - 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:1273, з них під будівлями і спорудами - 0,1386 га, сільськогосподарські угіддя (рілля) - 0,1114 га;

2) для ведення особистого селянського господарства (рілля) - 0,1967 га, кадастровий номер :01:001:1274.

На підставі цього рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 19 жовтня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Чесники Рогатинського району, кадастровий номер :01:001:1273.

Через частину земельної ділянки, що відведена ОСОБА_2 , проходить «червона лінія», яка передбачає ширину проїжджої частини. Відповідачі своїми діями обмежили ОСОБА_1 проїзд до належної їй земельної ділянки, у зв`язку із чим вона просила суд визнати недійсним рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року «Про передачу земель у власність» в частині передачі безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, для індивідуального житлового будівництва; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:1273, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) у с. Чесники Рогатинського району за ОСОБА_2 ; скасувати рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району від 15 лютого 2013 року «Про затвердження акта відновлення та становлення межових знаків».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2016 року у складі судді Могили Р. Г. у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Чесниківська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області як власник земельної ділянки відповідно до своїх повноважень правомірно передала у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25 га. Представники позивача не надали суду доказів, що оскаржуваними рішеннями сільської ради порушено права чи законні інтереси ОСОБА_1 щодо користування землею загального користування (проїздом).

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року «Про передачу земель у власність» у частині передачі безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, для індивідуального житлового будівництва.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що з акта відновлення та встановлення межових знаків і схеми такого встановлення вбачається те, що земельна комісія 15 лютого 2013 року в присутності землекористувача ОСОБА_2 та суміжного землекористувача ОСОБА_1 . відновила межові знаки за планово-картографічним матеріалом 1959 року та матеріалами інвентаризації, а згідно з кадастровим планом земельної ділянки та опису її меж на місцевості, земельна ділянка відповідача, зокрема, межує від «А» до «Б» із земельною ділянкою, якою користується ОСОБА_1 , від «Б» до «В» - із землями сільської ради (проїзд). При цьому, актом відновлення та встановлення межових знаків від 15 лютого 2013 року до землекористування відповідача було включено частину під`їзної дороги, яка слугує заїздом до господарств позивача та відповідача. У той же час, з планово-картографічного матеріалу 1959 року судом встановлено, що до господарств сторін передбачено заїзд з головної вулиці і не відображено, що межа земельної ділянки ОСОБА_2 включає частину заїзду (землі загального користування) до її господарства. Таким чином, збільшення площі земельної ділянки, що була у користуванні відповідача, та прийняття рішення Чесниківською сільською радою від 27 червня 2013 року про передачу відповідачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки разом з частиною земель загального користування (заїзду) відбулося без достатніх правових підстав. З акта земельної комісії Чесниківської сільської ради від 10 лютого 2017 року вбачається, що єдиний заїзд до будинковолодіння, в якому проживає ОСОБА_1 , можливий лише через існуючий заїзд, яким спільно користуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Враховуючи, що оспорюване рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року прийнято з порушенням обмеження, передбаченого пунктом «а» частини третьої статті 83 ЗК України, оскільки до складу земельної ділянки безпідставно включено частину землі загального проїзду, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та визнання недійсним рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року у частині передачі безоплатно у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, загальною площею 0,25 га, для індивідуального житлового будівництва.

Позовні вимоги про скасування рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 15 лютого 2013 року, яким затверджено акт відновлення та встановлення межових знаків, колегія суддів визнала такими, що не підлягають задоволенню, оскільки погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Затвердження рішенням сільської ради акта відновлення та встановлення межових знаків самостійного значення не має і не призводить до виникнення, зміни або припинення права на земельну ділянку. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 , колегія суддів виходила з того, що задоволення позову про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку є підставою для скасування державної реєстрації речового права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У квітні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів порушення її прав як суміжного землекористувача, що і стало підставою для відмови у позові. Проте суд апеляційної інстанції без належних правовстановлюючих документів визнав факт порушення прав позивача, врахувавши лише витребувані судом копії погосподарських книг по суміжних домогосподарствах, які містять суперечливі дані про збільшення земельної ділянки ОСОБА_1 Апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року без дослідження правовстановлюючих документів та встановлення того, на якій правовій підставі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються своїми земельними ділянками.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У червні 2017 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначала, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишенню без змін.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Рогатинського районного суду Івано-Франківської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Чесниківської сільської ради шостого скликання (десятої сесії) від 20 листопада 2012 року ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення інвентаризації земельних ділянок, з метою передачі безоплатно у власність для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства.

03 грудня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до Державного підприємства «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, особистого селянського господарства та садівництва площею 0,2500 га, що розміщена на АДРЕСА_1 .

У 2012 році встановлено та узгоджено зовнішні межі земельної ділянки ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 .

Згідно із висновком сектору регіонального розвитку, містобудування та архітектури Рогатинської районної державної адміністрації від 29 грудня 2012 року № 326/01-02 наявні обмеження на використання земельної ділянки, що передається для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , а саме, крім іншого, вона розміщена в зоні індивідуальної забудови згідно з генеральним планом населеного пункту, а тому необхідно враховувати ширину доріг та їх «Червоних ліній» згідно з генеральним планом забудови с. Чесники Рогатинського району Івано-Франківської області.

Відповідно до висновку № 07-05-39/6, виданого Управлінням Держкомзему у Рогатинському районі Івано-Франківської області, земельна ділянка, яка передається безоплатно у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, має правові обмеження, а саме: власник земельної ділянки не має права порушувати статті 81, 91 ЗК України та має дотримуватися всіх інших обмежень щодо використання земельної ділянки.

15 лютого 2013 року складено акт відновлення та встановлення межових знаків між суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який остання відмовилася підписувати. Для відновлення межових знаків використовувався планово-картографічний матеріал 1959 року. Комісія відновила чотири межові знаки (металеві).

У березні 2013 року складено акт прийому-передачі межових знаків на зберігання між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розглянувши акт відновлення та встановлення межових знаків між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Чесниківська сільська рада Рогатинського району Івано-Франківської області від 15 лютого 2013 року прийняла рішення про затвердження акта встановлення та відновлення межових знаків між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з рішенням чотирнадцятої сесії шостого скликання Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області від 27 червня 2013 року затверджено матеріали інвентаризаційної справи та передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,4467 га, у тому числі:

3) для індивідуального житлового будівництва - 0,2500 га, кадастровий номер :01:001:1273, з них під будівлями і спорудами - 0,1386 га, сільськогосподарські угіддя (рілля) - 0,1114 га;

4) для ведення особистого селянського господарства (рілля) - 0,1967 га, кадастровий номер :01:001:1274.

На підставі цього рішення чотирнадцятої сесії шостого скликання Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 19 жовтня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Чесники Рогатинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :01:001:1273.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Вирішуючи питання правомірності звернення позивача до суду з відповідним позовом, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність порушеного права та інтересу позивача оспорюваним рішенням Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області з огляду на наступне.

Відповідно до статті 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно із статтею 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За змістом статей 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування (частина перша статті 81 ЗК України).

Відповідно до пункту «а» частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки , сквери , бульвари , кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 є землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується даними погосподарського обліку за період з 1991 року по теперішній час, в яких відображені дані з окремим особовим рахунком господарства позивача. ОСОБА_2 користувалася суміжною земельною ділянкою на АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

З акта відновлення та встановлення межових знаків та схеми такого встановлення суд апеляційної інстанції встановив, що 30 січня 2013 року земельна комісія у присутності землекористувача ОСОБА_2 та суміжного землекористувача ОСОБА_1 . відновила межові знаки за планово-картографічним матеріалом 1959 року та матеріалами інвентаризації.

Згідно із актом земельної комісії Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, складеним 10 лютого 2017 року, єдиний заїзд до будинковолодіння ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 можливий лише через існуючий заїзд, яким спільно користуються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суд встановив, що відповідно до акта відновлення та встановлення межових від 30 січня 2013 року до землекористування відповідача включено частину під`їзної дороги, яка слугує заїздом до господарств позивача та відповідача. Разом із цим у планово-картографічному матеріалі 1959 року до господарств сторін передбачено заїзд з головної вулиці і не відображено, що межа земельної ділянки ОСОБА_2 включає частину проїзду (землі загального користування) до її господарства.

З урахуванням цих обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що збільшення площі земельної ділянки, що була у користуванні відповідача, та прийняття рішення Чесниківською сільською радою від 27 червня 2013 року про передачу відповідачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки разом з частиною земель загального користування (заїзду) відбулося без достатніх правових підстав. Ця приватизація спірного проїзду порушує права ОСОБА_1 , оскільки до її земельної ділянки є лише цей проїзд.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів суду касаційної інстанції не встановила.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судами доказів, висновків судів не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ВСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк