Постанова

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 725/5382/15-ц

провадження № 61-9233св18

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 жовтня 2015 року у складі судді Стоцької Л. А. та рішення Апеляційного суду Чернівецької області

від 01 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Винту Ю. М., Кулянди М. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» (далі - ПАТ «Креді Агріколь Банк»), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна (далі - приватний нотаріус КМНО Морозова С. В.) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

На обгрунтування позовних вимог зазначали, що 24 квітня 2008 року між Акціонерним товариство «Індустріально-експортний банк» (далі - АТ «Індустріально-експортний банк»), правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 72/08-Ж, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 350 000,00 дол. США зі сплатою 12,23 процентів річних, з кінцевим терміном його повернення до 23 квітня

2028 року.

На тих же умовах 27 червня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «КредіАгріколь Банк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 131/08-Ж.

На забезпечення виконання зобов`язань за зазначеними кредитними договорами, 20 травня 2014 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та Приватним підприємством «ПРО-ІСТЕЙТ» (далі - ПП «ПРО-ІСТЕЙТ») укладений договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме виділені в натурі нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з: 2-51 приміщення площею 17,10 кв. м, 2-52а коридор площею 37,90 кв. м, 2-52 коридор площею 42,90 кв. м, 2-53 приміщення площею 22,70 кв. м, 2-54 приміщення площею 22,50 кв. м, 2-55 приміщення площею 24,10 кв. м, 2-56 приміщення площею 20,00 кв. м, 2-57 приміщення площею 11,60 кв. м, 2-57а приміщення площею 8,00 кв. м, 2-58 приміщення площею 23,00 кв.м, 2-59 приміщення площею 22,50 кв. м, 2-60 приміщення площею 21,30 кв. м, 2-61 приміщення площею 10,10 кв. м, 2-62 приміщення площею 14,00 кв. м, 2-63 приміщення площею 17,90 кв. м, 2-111 приміщення площею 19,80 кв. м, 2-112 коридор площею 5,00 кв. м, 2-113 коридор площею 4,60 кв. м.

20 травня 2014 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладений договір, за умовами якого позичальники визнали заборгованість за вказаними вище кредитними договорами, яка для

ОСОБА_1 становить 389 726,00 дол. США, а для ОСОБА_2 - 380 295,00 дол. США.

25 травня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Морозовою С. В. вчинений виконавчий напис за реєстровим № 2328, яким нотаріусом запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: виділені нежитлові приміщенні на АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ПП «ПРО-ІСТЕЙТ» та за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, задовольнити вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк», зокрема, до

ОСОБА_2 у розмірі 357 933,75 дол. США, а до ОСОБА_1 у розмірі 388 331,72 дол. США.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на момент його вчинення заборгованість за кредитними договорами була спірною, а позичальникам не було надіслано повідомлення про дострокове погашення усієї суми заборгованості та звернення стягнення на майно, ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 просили визнати виконавчий напис, вчинений 25 травня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Морозовою С. В. за реєстровим № 2328, таким, що не підлягає виконанню

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 19 жовтня

2015 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО

Морозовою С. В. 25 травня 2015 року за реєстровим № 2328, таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного нотаріуса КМНО Морозової С. В. відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю обставин того, що ПАТ «Креді Агріколь Банк» набув право вимоги дострокового стягнення усієї суми заборгованості за кредитними договорами внаслідок неналежного виконання позичальниками договору про визнання суми боргу від 20 травня 2004 року, а також відсутністю доказів на підтвердження того, що сума боргового зобов'язання на час звернення банку до нотаріуса про вчинення виконавчого напису була безспірною. Оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом, стягувачем ПАТ «Креді Агріколь Банк» не були надані всі наявні та необхідні документи, які б підтверджували наявність безспірної заборгованості, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог діючого законодавства. Доводи ПАТ «Креді Агріколь Банк» щодо безспірності заявленої заборгованості, а також твердження про те, що банком надсилалися письмові вимоги боржникам та майновому поручителю, суд вважав безпідставними.

Ураховуючи, що спірні правовідносини пов`язані із захистом права власності позивачів та належним виконанням умов договірних зобов`язань (кредитних договорів та договору іпотеки), суд дійшов висновку про те, що приватний нотаріус КМНО Морозова С. В. не є належним відповідачем у справі, а тому заявлені до неї вимоги не підлягають задоволенню.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 20 січня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено частково, рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 19 жовтня 2015 року у частині задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ПАТ «Креді Агріколь Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У решті рішення суду залишено без змін.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 червня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 20 січня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 01 вересня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Креді Агріколь Банк» задоволено частково, рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 19 жовтня 2015 року змінено.

Виключено з мотивувальної частини рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 19 жовтня 2015 року посилання суду на безпідставність тверджень банку про надсилання письмової вимоги боржникам та майновому поручителю про дострокове погашення усієї суми заборгованості за кредитним договором.

Доповнено мотивувальну частину рішення Першотравневого районного суду

м. Чернівців від 19 жовтня 2015 року посиланням на те, що повідомлення-вимога від 29 січня 2015 року № 13206/357 стосується невиконання умов кредитних договорів від 24 квітня 2008 року та від 27 червня 2008 року, а не діючого договору від 20 травня 2014 року, який укладений між сторонами, та що загальна сума заборгованості відповідачів, яка міститься у заяві про вчинення виконавчого напису від 25 травня 2015 року № 1326/1031 не збігається із сумою заборгованості, визначеною у договорі про визнання заборгованості

від 20 травня 2014 року, що виключає безспірність заборгованості боржників.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, зокрема не звернув увагу, що заява про вчинення виконавчого напису містить загальну суму заборгованості, складові якої не збігаються із сумою, визначеною у договорі про визнання заборгованості від 20 травня 2014 року, за умовами якого проценти не нараховуються, у той час як у заяві про вчинення виконавчого напису вказано, що з 20 листопада

2014 року позивачі не сплачують борг і станом на 28 квітня 2015 року він становить 746 265,47 дол. США, у який також входить заборгованість за процентами. Наявність різних періодів стягнення за різними договорами, а також стягнення процентів за вказаними договорами спростовує доводи заявника про безспірність заборгованості боржників.

З огляду на встановлені судом обставини справи, апеляційний суд вважав необхідним доповнити мотивувальну частину рішення посиланням на те, що повідомлення-вимога від 29 січня 2015 року № 13206/357 стосується невиконання умов кредитних договорів від 24 квітня 2008 року та від 27 червня 2008 року, а не укладеного між сторонами діючого договору від 20 травня

2014 року.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі

У вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ПАТ «Креді Агріколь Банк», у якій заявник просив скасувати рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 19 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 01 вересня 2016 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про невідповідність розміру заборгованості позичальників перед ПАТ «Креді Агріколь Банк», вказаної у заяві про вчинення виконавчого напису, сумі, визначеній у договорі про визнання заборгованості від 20 травня 2014 року, з огляду включення до неї заборгованості за процентами, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки на дату укладення договору про визнання заборгованості позичальниками, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 24 квітня 2008 року від № 72/08-Ж та заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором від 27 червня 2008 рок № 131/08-Ж вже складалася із заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, доводи позивачів про збільшення сум заборгованості, нарахування процентів або інших платежів після 20 травня 2014 року не підтверджені відповідними доказами. Наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами свідчать про те, що проценти, які були включені до виконавчого напису, є простроченими процентами та процентами, які були нараховані під час реструктуризації.

Надані приватному нотаріусу КМНО Морозовій С. В. документи для вчинення оспорюваного виконавчого напису підтверджували факт отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових коштів у кредит (копії кредитних договорів, копії меморіальних ордерів), факт визнання наявності та розміру заборгованості позивачів (копія договору від 20 травня 2014 року), факт наявності заборгованості (копії оборотних відомостей за розрахунковими рахунками та оригінали розрахунків заборгованості за кредитними договорами), а тому нотаріус не мав перешкод для його вчинення. Сума заборгованості, на яку вчинено виконавчий напис, є навіть меншою від суми заборгованості, яку визнали позивачі згідно договору від 20 травня 2014 року, що спростовує її спірний характер.

Крім того, суди не звернули увагу, що факт неналежного виконання позичальниками кредитних договорів встановлено рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 24 квітня 2008 року від № 72/08-Ж у розмірі 3 102 985,23 грн та за кредитним договором від 27 червня 2008 рок № 131/08-Ж у розмірі 3 051 259,81 грн.

Встановивши, що судове рішення у справі вплине на права і обов`язки іпотекодавця ПП «ПРО-ІСТЕЙТ» ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд, не вирішили питання про залучення його до участі у справі, тим самим допустивши порушення норм процесуального права, яке має наслідком направлення справи на новий розгляд.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

21 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до приватного нотаріуса КМНО Морозової С. В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не оскаржуються, а тому у цій частині у касаційному порядку не переглядаються.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що 24 квітня 2008 року між

АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 72/08-Ж, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 350 000,00 дол. США зі сплатою 12,23 процентів річних, з кінцевим терміном його повернення до 23 квітня

2028 року.

На тих же умовах 27 червня 2008 року між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «КредіАгріколь Банк», та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 131/08-Ж.

На забезпечення виконання зобов`язань за зазначеними кредитними договорами, 20 травня 2014 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ПП «ПРО-ІСТЕЙТ» укладений договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме виділені в натурі нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з: 2-51 приміщення площею 17,10 кв. м, 2-52а коридор площею 37,90 кв. м, 2-52 коридор площею 42,90 кв. м, 2-53 приміщення площею 22,70 кв. м, 2-54 приміщення площею 22,50 кв. м, 2-55 приміщення площею 24,10 кв. м, 2-56 приміщення площею 20,00 кв. м, 2-57 приміщення площею 11,60 кв. м, 2-57а приміщення площею 8,00 кв. м, 2-58 приміщення площею 23,00 кв.м, 2-59 приміщення площею 22,50 кв. м, 2-60 приміщення площею 21,30 кв. м, 2-61 приміщення площею 10,10 кв. м, 2-62 приміщення площею 14,00 кв. м., 2-63 приміщення площею 17,90 кв. м, 2-111 приміщення площею 19,80 кв. м, 2-112 коридор площею 5,00 кв. м, 2-113 коридор площею 4,60 кв. м.

20 травня 2014 року між ПАТ «КредіАгріколь Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладений договір, за умовами якого позичальники визнали заборгованість за вказаними вище кредитними договорами, яка для

ОСОБА_1 становить 389 726,00 дол. США, а для ОСОБА_2 - 380 295,00 дол. США.

За змістом пунктів 1, 2 зазначеного договору, позичальники зобов'язалися, починаючи з квітня 2014 року і надалі щонайменше щомісячно, до 20 числа кожного місяця, сплачувати на користь банку у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами не менше 3 000,00 доларів США, або еквівалент цієї суми в іншій валюті за курсом НБУ на дату платежу, а банк зобов'язався не збільшувати суму боргу позичальників, що зазначена у цьому договорі, шляхом припинення нарахування процентів, комісії та неустойки.

29 січня 2015 року ПАТ «КредіАгріколь Банк» направив на адресу позичальників та майнового поручителя вимогу № 13206/357 про погашення у повному боргових зобов`язань за кредитними договорами від 24 квітня 2008 року та

від 27 червня 2008 року на загальну суму 770 021,00 дол. США, протягом 30 днів з дати отримання повідомлення-вимоги.

25 травня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Морозовою С. В. вчинений виконавчий напис за реєстровим № 2328, яким приватним нотаріусом запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: виділені нежитлові приміщенні на АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ПП «ПРО-ІСТЕЙТ» та за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, задовольнити вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2 у розмірі 327 536,90 дол. США, що згідно офіційного курсу Національного банку України (далі - НБУ) станом на 28 квітня 2015 року становить 7 500 124,99 грн, - заборгованість за кредитом, та 30 396,85 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 квітня 2015 року становить 696 044,25 грн, - заборгованість за процентами, а всього - 357 933,75 дол. США; до ОСОБА_1 - 337 153,32 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 квітня 2015 року становить 7 720 327,21 грн, - заборгованість за кредитом, та 51 178,40 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28 квітня 2015 року становить 1 171 911,92 грн, - заборгованість за процентами, а всього - 388 331,72 дол. США.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга

ПАТ «Креді Агріколь Банк» не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, у тому числі, й статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV).

Зокрема, частиною першою статті 35 Закону № 898-IV, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Статтею 36 Закону № 898-IV встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки.

Згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня1999 року № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необгрунтованість вимог до боржника.

Передбачена законом процедура судового контролю за результатами вчинення нотаріусами виконавчих написів передбачає, що суд при вирішенні спору не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Установивши, що заява ПАТ «Креді Агріколь Банк» про вчинення виконавчого напису містить загальний перелік сум, складові, яких не збігаються із сумою, визначеною у договорі про визнання заборгованості від 20 травня 2014 року, зокрема з розрахунку заборгованості станом на 28 квітня 2015 року, доданого до заяви про вчинення виконавчого напису, вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 перед банком включає, крім простроченої заборгованості у розмірі 327 536,90 доларів США та прострочених процентів (при реструктуризації) у розмірі 27 104,76 доларів США, також прострочені проценти у розмірі 3 292,09 доларів США, а заборгованість ОСОБА_1 - крім простроченої заборгованості у розмірі 337 153,32 доларів США та прострочених процентів (при реструктуризації) у розмірі 25 075,21 доларів США, також прострочені проценти у розмірі 26 103,19 доларів США, суд першої інстанції, з урахуванням внесених апеляційним судом змін та доповнень до мотивувальної частини рішенням, дійшов обгрунтованого висновку, що нарахування банком процентів за кредитними договорами від 24 квітня 2008 року та

від 27 червня 2008 року відбулося у порушення банком зобов'язань за договором про визнання заборгованості від 20 травня 2014 року, яким проведено реструктуризацію боргу позичальників, що спростовує висновки нотаріуса про безспірність заборгованості на дату вчинення виконавчого напису.

Посилання у касаційній скарзі на недоведеність вимог позивачів та безспірність заборгованості, з тих підстав, що при зверненні до нотаріуса для вчинення виконавчого напису банк надав усі необхідні документи, передбачені Переліком, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, що у свою чергу унеможливлює задоволення вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки були предметом перегляду апеляційним судом та не знайшли свого підтвердження. У свою чергу переглядаючи законність та обгрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, Верховний Суд, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів.

Твердження заявника про те, що безспірність заборгованості підтверджується існуванням рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08 червня

2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва

від 04 грудня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 24 квітня 2008 року від № 72/08-Ж та від 27 червня 2008 року

№ 131/08-Ж не заслуговують на увагу, оскільки безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»), у той час як, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором, як правильно встановили суди, не міг слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивачів.

За змістом частини другої статті 35 ЦПК України 2004 року якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійснення провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. Зазначені особи можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки з метою захисту своїх прав, ПП «ПРО-ІСТЕЙТ» звернулося до Господарського суду Чернівецької області із самостійними позовом до ПАТ «Креді Агріколь Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової С. В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, провадження за яким зупинено до розгляду зазначеної справи, а результат розгляду спору між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ «Креді Агріколь Банк», приватним нотаріусом КМНО Морозовою С. В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не погіршує правового становища іпотекодавця, зазначене не дає підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України, підстав для обов`язкового скасування рішень судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо установлених ним обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження та належної оцінки суду. В силу визначених статтею 400 ЦПК України меж розгляду справи касаційним судом, Верховний Суд не може встановлювати нові обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, надавати оцінку та здійснювати переоцінку доказів.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скаргиПАТ «Креді Агріколь Банк».

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 19 жовтня 2015 року після його апеляційного перегляду та рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 01 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко