Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/156/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2019 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Боголюбової Л.М., з участю секретаря судового засідання Федченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Красилові справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області про встановлення факту постійного проживання на території України,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити юридичний факт, а саме, що він, ОСОБА_1 постійно проживав на території України, а саме за адресою: вул.Перемоги,5 в с.Малі Пузирки Красилівського району Хмельницької області, станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що він, ОСОБА_1 народився, 23.03.1967 року в місті Гукові Ростовської області Російської Федерації. 22.02.1984 року він був документований паспортом громадянина СРСР серії ХУ-АН №671025, який був виданий йому Відділом внутрішніх справ Гуковського райвиконкому Ростовської області.

09.07.1988 року він уклав шлюб із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2. Його дружина ОСОБА_2 мала бабу ОСОБА_3 та дядька, - ОСОБА_4, які проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку по вулиці Перемоги, 5. Зокрема, ОСОБА_3 була матірю батька ОСОБА_2, а саме ОСОБА_5, а ОСОБА_4 С, був рідним братом останнього. На старості років ОСОБА_3 за віком та станом здоровя потребувала постійного стороннього догляду та допомоги. При цьому, проживаючий із нею син ОСОБА_4 за станам свого здоровя не міг надати їй такого догляду та допомоги, так як мав інвалідність, дуже поганий слух, не - працював та сам потребував стороннього догляду та допомоги. Будь-яких осіб, які б могли допомагати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем їх проживання у них не було.

Батько ОСОБА_2, ОСОБА_5 за характером роботи та віддаленістю місця проживання не мав можливості здійснювати догляд за своєю пристарілою матірю ОСОБА_3 та братом інвалідом. За таких обставин, з метою здійснення догляду за бабцею ОСОБА_3 і надання допомоги рідному дядькові ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_2 та він вирішили переселитись на проживання до бабці та дядька дружини, а саме в село Малі Пузирки Красилівського району Хмельницької області.

Таким чином, в грудні 1990 року він та ОСОБА_2 переселились із міста Гукова Ростовської області на постійне проживання до ІНФОРМАЦІЯ_4 де стали проживати однією сімєю із ОСОБА_3 та ОСОБА_4С, в будинку під № 5 по вулиці Перемоги. В 2000 роках померла ОСОБА_3, та ОСОБА_4 Він та дружина ОСОБА_2 здійснили їх поховання, влаштували повязані із цим поминальні обіди та залишились проживати із дітьми у вищезазначеному їх будинку. При цьому, відсутності реєстрації місця їхнього проживання за вказаною адресою в селі ОСОБА_6 вони не придавали істотного значення.

В перші роки їхнього життя в селі ОСОБА_6 їхня сімя жила за рахунок ведення особистого підсобного господарства та роботі на присадибній земельній ділянці. В подальшому, а саме 10.07.1995 року він був прийнятий в члени та на роботу в КСП «Вперед» села ОСОБА_6, де працював по спеціальності, а саме

газоелектрозварювальником. 15.03.2000 року він був переведений в члени та на роботу в СГК «Вперед» звідки був звільнений 03.05.2004 року.

15.04.2005 року він був прийнятий на сезону роботу на цегельний завод СТОВ «Довіра» звідки був звільнений 10.12.2005 року. З 01.06.2007 року по 15.09.2007 року він працював на сезонних роботах у ТОВ «Случ Агропром». На даний час він веде особисте підсобне господарство, працює на огороді та за рахунок цього забезпечую своє та його сімї життя. Таким чином, станом на 24.08.1991 року він проживав на території України, а саме по вул.Перемоги,5 с.Малі Пузирки Красилівського району Хмельницької області.

Просить встановити факт його проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Заявник в судовому засіданні подану заяву підтримав в повному обсязі, просить суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Управління міграційної служби у Хмельницькій області в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, завлені вимоги визнає.

Суд, заслухав пояснення заявника, свідків, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що заявник народився 23.03.1967 року в м.Гукові Рстовської області Рсійської Федерації. За час проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 на території України в с. Малі Пузирки Красилівського району з 1990 року у нього народилося четверо дітей, що стверджується їхніми свідоцтвами про народження серії І-БВ №029286 від 14.08.1996 року, серії І-БВ №296201 від 14.08.2001 року, серії І-БВ №015940 від 07.12.2005 року, виданими Ледянською сільською радою Красилівського району. Він працював в с. Мали Пузирки Красилівського району з липня 1995 року, що стверджується витягом із трудової книжки №2719016 виданим 10.03.1996 року КСП « Вперед».

Також факт постійного проживання заявника на території України, підтверджується показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які в судовому засіданні підтвердили факт проживання ОСОБА_9 на території України станом на 24 серпня 1991 року, а саме за адресою: с.Малі Пузирки, вул.Перемоги,5, Красилівського району Хмельницької області, оскільки проживали разом з ним та його батьками по сусідству за вказаною адресою.

Отже, реалізація права заявника залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами.

За таких обставин, вимоги заявника є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 23, 81,95, 133, 141, 258,259,263, 264, 265, 272, 273,293, 294, 315,317, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року в будинку №5 по вул.Перемоги в с.Малі Пузирки Красилівського району Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_10