ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року

м.Суми

Справа №589/4503/17

Номер провадження 22-ц/816/1928/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостик С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності:

представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Мороко Сергія Олеговича,

представника ОСОБА_3 - адвоката Островської Ганни Вікторівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Мороко Сергія Олеговича

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2019 року, постановленого у складі судді Курбанової А.Р. у м.Шостка, повний текст складений 25 січня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання,

в с т а н о в и в :

15 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивував тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14 вересня 2016 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 що продовжує навчання. Позивач зазначає, що на час ухвалення даного рішення їх спільний з відповідачем син навчався у вищому навчальному закладі на денній формі навчання та потребував матеріальної допомоги, а тому позивач сплачував щомісячно аліменти на його утримання у розмірі, визначеному рішенням суду. На даний час син відрахований з інституту за власним бажанням та зарахований до іншого навчального закладу, де навчається на заочній формі навчання, а тому, на думку позивача, син має можливість працевлаштуватись та самостійно заробляти собі на життя. Крім того, з часу ухвалення вказаного судового рішення змінився і матеріальний стан позивача, який наразі проживає з іншою жінкою однією сім'єю, має непрацездатних батьків. 01.10.2017р. у його батька стався інфаркт, та останній потребує лікування і догляду, що погіршило матеріальне становище позивача та позбавляє його можливості утримувати повнолітнього сина.

Тому просив ухвалити рішення, яким припинити стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час його навчання.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2019 року позов задоволено в повному обсязі.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа, виданого Шосткинським міськрайонним судом Сумської області на виконання рішення суду у цивільній справі № 589/3223/16-ц від 14 вересня 2016 року, з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

Вказане рішення суду третя особа ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мороко С.О. оскаржив в апеляційному порядку. Посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, заявник просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що позивач є матеріально забезпеченою особою, а тому має можливість надавати своєму повнолітньому сину матеріальну допомогу на період навчання. Також звертає увагу на ту обставину, що його син має дуже щільний графік навчальних сесій, переддипломної практики та державних іспитів, а тому позбавлений можливості працевлаштуватися і отримувати самостійний дохід. Крім того, оскільки він навчається на заочній формі навчання не за місцем свого проживання, а у м.Києві, тому його матір вимушена нести витрати на найм житла, переїзд та харчування сина.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач та його представник заперечили проти її задоволення і зазначили, що оскільки син сторін навчається на заочній формі навчання тому це не є основним його заняттям, а отже має можливість працювати та заробляти собі на життя. Таким чином у позивача не виникає обов'язок по утриманню свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вважають, що рішення є законним, обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта - адвоката Мороко С.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати оскаржуване рішення, пояснення представника позивача - адвоката Островську Г.В., яка заперечила проти скарги та просила судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2016р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення сином двадцяти трьох років, у зв'язку з продовженням навчання у Київському інституті музики ім. Р.М. Глієра.

З письмового повідомлення Київського інституту музики ім. Р.М. Глієра вбачається, що ОСОБА_1 був відрахований за власним бажанням зі складу студентів з 20.06.2017р. (а.с. 7).

З довідки Комунального вищого навчального закладу Київської обласної ради «Коледж культури і мистецтв» вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зарахований на 2-й курс заочної форми навчання спеціалізації «Духові та ударні інструменти» з 1 вересня 2017 року. Термін навчання з 1 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року (а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітній син сторін припинив стаціонарне навчання, має можливість працевлаштуватися та отримувати самостійний дохід, а доказів того, що він вчиняв дії щодо свого працевлаштування ним суду надано не було, а отже існують підстави для припинення стягнення з позивача аліментів на його утримання.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам законодавства у не відповідає.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частинами 1, 2 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Позивач, звертаючись з уточненими позовними вимогами просив суд ухвалити рішення , яким припинити стягнення аліментів на утримання свого повнолітнього сина на період його навчання, оскільки він на даний час навчається на заочній формі навчання, а тому має можливість працевлаштуватися і самостійно себе утримувати.

В той же час, колегія суддів вважає, що відсутні законні підстави для задоволення його позовних вимог, оскільки повнолітній син сторін, на утримання якого стягнуті з позивача аліменти, може втратити право на утримання лише у разі припинення ним навчання що передбачено ч.2 ст.199 Сімейного кодексу України. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що він продовжує навчання і його переведення на заочну форму навчання не позбавляє його права на утримання від батька.

Крім того, норма статті 188 Сімейного кодексу України, якою передбачена можливість звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину не застосовується до спірних правовідносин, а Глава ХІV даного кодексу, якою урегульовано обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, не передбачає припинення стягнення аліментів на їх утримання, у зв'язку із зміною ними форми навчання.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.п.1, 3ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків , викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Таким чином, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 за його безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника третьої особи ОСОБА_1 - адвоката Мороко Сергія Олеговича задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 січня 2019 року у даній скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 29 березня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик