Справа № 529/913/19
УХВАЛА

25 жовтня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого: судді Гвоздика А. Є.,

при секретарі Бурлизі Н. Л.,

з участю старшого державний виконавця Диканського РВ

ДВС ГТУЮ в Полтавській області Михайліченка В.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Диканька скаргу боржника ОСОБА_1 на дії старшого державного виконаця Диканського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ,-

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою у якій просить суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Диканського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Михайліченка В.О. /далі - державний виконавець Диканського РВ ДВС ГТУЮ/про арешт боржника від 22.06.2018 року. При цьому просить суд поновити йому строк на звернення до суду з вказаною скаргою.

Вказану скаргу мотивує тим, що на примусовому виконанні в Диканському РВ ДВС ГТУЮ перебуває рішення суду Октябрського районного суду м. Полтава від 19.04.2017 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку.

Як наслідок заборгованості по сплаті аліментів, яка утворилась станом на 01.05.2018 року, державним виконавцем, 22.06.2018 року винесено постанову Диканського РВ ДВС ГТУЮ накладено арешт на майно гр. ОСОБА_1 як боржника.

Останній в своїй скарзі зазначає, що він не знав про цю постанову державного виконавця, оскільки , оскільки вважав, що заборгованості по сплаті аліментів не було, адже сплачував такі та звітував державному виконавцю один раз на 4 або 6 місяців.

Боржнику на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3,03 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в оренді в ТОВ "НВП "Інтерагросервіс". Саме при переукладанні договору оренди вказаної земельної землі, 23.07.2019 року боржник і дізнався про вказану вище постанову та накладений арешт на його майно.

Станом на 01.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 відсутня, тому останній звернувся до державного виконавця Диканського РВ ДВС ГУТУЮ з питанням щодо зняття арешту з майна, однак ним в проведенні таких дій було відмовлено, через відсутність підстав для зняття такого.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення боржника ОСОБА_1 з цією скаргою до суду.

В судове засідання на розгляд скарги ОСОБА_1 та його адвокат Стороженко С.В. не з`явились, однак остання подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, при цьому просять вказану скаргу задоволити.

Державний виконавець Диканського РВ ДВС ГТУЮ Михайліченко В.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. При цьому пояснив, що ним зроблено розрахунок заборгованості, яка на момент 01.05.2019 року становила 24 427 грн. 82 коп., на підставі цього, на забезпечення виконання рішення суду, ним , 22.06.2018 року винесено постанову про арешт майна, яку направлено боржнику за відомим місцем його проживання, що підтверджується відповідними реєстрами відправки кореспонденції.

Також, в своєму запереченні державний виконавець РВ ДВС ГТУЮ зазначає, що твердження боржника про те, що він дізнався про наявність постанови лише 29.07.2019 року не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах виконавчого провадження від 27.12.2018 року мається заява останнього про ознайомлення з матеріалами такого та зняття з них копій. З вказаними він ознайомився 02.01.2019 року. Тому, на момент звернення до суду з даною скаргою ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження такої постанови.

Окрім того державний виконавець, суду пояснив, що на час розгляду вказаної скарги у ОСОБА_1 заборгованість за виконавчим провадженням № 54425897 відсутня, аліменти на утримання повнолітнього сина сплачує регулярно.

За вказаних обставин, розгляд скарги проведено у відсутність скаржника оскільки неявка такого не перешкоджає її розгляду, що прямо зазначено у ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення та заперечення державного виконавця РВ ДВС ГТУЮ Михайліченка дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Судом встановлено, що справа надійшла до суду 27.08.2019 року. Протоколом щодо неможливості автоматичного розподілу судової справи між суддями, призначення скарги не відбулось через відсутність потрібної кількості суддів.

Згідно до наказу Диканського районного суду № 26-В-р від 09.08.2019 року, суддя Гвоздик А.Є. перебував в щорічній основній відпустці з 27 серпня по 07 жовтня 2019 року.

08.10.2019 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено судді Гвоздику А.Є.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з належно завіреної копії заяви скаржника ОСОБА_1 , хоча він 02.01.2019 року і ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження № АСВП № 54425897, однак з вказаної заяви, суд не може дійти до обґрунтованого висновку щодо поінформованості останнього про наявність оскаржуваної на даний час постанови. Оскільки, в матеріалах справи мається також копія конверту, який надсилався рекомендованим листом ОСОБА_1 , з постановою про накладення арешту на майно, але вручений не був.

За вказаних обставин суд приймає до уваги твердження скаржника ОСОБА_1 про те, що йому стало відомо про наявність постанови про арешт майна, лише 23.07.2019 року, а тому строк на оскарження такої останньому слід поновити.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Диканському РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження АСВП № 54425897 щодо виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Як вбачається з належно завіреної копії повідомлення боржника ОСОБА_1 , що останній 22.05.2018 року повідомлявся про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментних зобов`язань, яка станом на 01.05.2019 року становила 24 427 грн. 82 коп.

Вказане повідомлення надіслано останньому за місцем його проживання, що вбачається з відповідних копій Реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За нормами ст. 18 цього ж Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, окрім іншого здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Оскільки, боржником ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів погашена не була, державним виконавцем на забезпечення виконання рішення суду, 22.06.2018 року винесено постанову про арешт майна.

Вказана постанова, у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" була направлена боржнику ОСОБА_1 , однак останнім вона отримана не була, оскільки за вказаною адресою такий не проживав. Інша адреса проживання відомою не була.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Отже, з викладеного вище та приймаючи до уваги той факт, що через неналежне виконання рішення Октябрського суду м. Полтава у боржника дійсно виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання повнолітнього сина, яка перевищувала визначений законом розмір, державний виконавець Диканського РВ ДВС ГТУЮ з метою забезпечення, своєчасного та повного виконання цього рішення суду, державний виконавець вжив необхідні заходи у виді накладення арешту на майно боржника, інших видів забезпечення застосовано не було, тому суд приходить до висновку про правомірність таких дій, а тому винесена ним постанова про накладення арешту на майно є законною.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментних зобов`язань відсутня. З огляду на це, адвокат боржника - Стороженко С.В. звернулась до державного виконавця щодо зняття арешту з майна божника, однак останній відмовлено оскільки відсутні підстави для такого .

Відповідно до п.7 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, Відповідно до п.7 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. звернення стягнення на майно боржника.

На даний час, рішення суду не виконано, стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання, відповідно до рішення суду підлягають стягненню з такого з 25.02.2017 року і до закінчення навчання - 30.06.2019 року, окрім накладення арешту на майно інших способів забезпечення виконання рішення суду не застосовано. Однак на даний час заборгованість по сплаті аліментів у боржника ОСОБА_1 відсутня.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

За статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного Кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У постанові про накладення арешту вказано, що арешт накладений " в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 24 427 грн. 82 коп."

Проте, станом на час звернення із заявою до Державної виконавчої служби, а також при зверненні зі скаргою до суду, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, що підтверджується відповідними довідками.Тобто, припинили існувати ті умови, які були підставою для накладення арешту. Подальше існування арешту порушує права скаржника, як власника майна, а тому такий арешт має бути скасований, доводи скаржника є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами. Відповідно такий арешт підлягає скасуванню, так як подальше його існування є необґрунтованим та порушує права та інтереси скаржника як власника майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447, 451, ЦПК України, ст. ст. 18, 56,59 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. ст. 316, 391 ЦК України, ст. ст. 41 Конституції України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення із скаргою до суду на постанову про арешт майна боржника від 22.06.2018 року державного виконавця Диканського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Михайліченка Володимира Олексійовича.

Скасувати постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 22.06.2018 року винесену державним виконавцем Диканського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Михайліченком Володимиром Олексійовичем у виконавчому провадженні ВП№ 54425897.

В іншій частині скарги відмовити в її задоволенні за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її проголошення якщо на неї не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського Апеляційного суду.

Головуючий: