Номер провадження: 22-ц/813/412/19
Номер справи місцевого суду: 500/2720/16-ц
Головуючий у першій інстанції Швець В.М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ізмаїльська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу заапеляційною скаргою Ізмаїльської міської ради на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року у складі судді Швець В.М.

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Ізмаїльської міської ради про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що він є власником 103/150 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішень Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 травня 2007 року та 26 грудня 2008 року, відповідачу ОСОБА_3, належить 2/15 частини спірного будинку на підставі договору дарування від 10 лютого 2000 року, відповідачу ОСОБА_4, належить 2/25 частини спірного будинку на підставі договору дарування від 03 грудня 2007 року, та у віданні Ізмаїльської міської Ради знаходиться 1/10 частина спірного будинку, як відумерла спадщина після смерті попередніх власників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Всі співвласники самостійно користуються та володіють належними їм частинами житлового будинку та спільних приміщень не мають, та належність їм майна на праві спільної часткової власності не дає можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки при цьому необхідно враховувати думку іншого співвласника. Тому, позивач просив, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 17/11-2017 від 15 червня 2017 року виділити в натурі належні йому 103/150 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2, в окремий об'єкт нерухомості, визнати за ним право власності на вищезазначену частину будівель.

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом, який згодом був уточнений та поданий до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Ізмаїльської міської ради про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності, та просив суд виділити належні йому 2/15 частини спірного будинку, в окремий об'єкт нерухомості, визнати за ним право власності на вищезазначену частину будівель по АДРЕСА_2.

Відповідач за первісним позовом - ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнав.

В судовому засіданні ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 визнав.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнав.

Представник відповідача ОМР в судовому засіданні пояснила, що ОМР ще не оформила право власності на відумерлу спадщину, проти позовних вимог не заперечувала.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Ізмаїльської міської ради про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності задоволено.

Поділено житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 та виділено в натурі в окремий об'єкт нерухомості 103/150 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2, що належать ОСОБА_2, та складаються з приміщень: склад літ. «Б»; сарай літ. «В»; вбиральня літ. «Г»; літня кухня літ. «Д»; сарай літ. «Е»; літня кухня літ. «Ж»; із господарських (надвірних) споруд: №3-огорожа, №4-хвіртка (всього майна на суму двісті п'ятдесят одна тисяча шістсот вісімдесят шість грн.)

Визнано за ОСОБА_2 право власності на об'єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 який складається з приміщень: склад літ. «Б»; сарай літ. «В»; вбиральня літ. «Г»; літня кухня літ. «Д»; сарай літ. «Е»; літня кухня літ. «Ж»; із господарських (надвірних) споруд: №3-огорожа, №4-хвіртка, зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як окремий об'єкт нерухомості, привласнивши окремий реєстровий номер.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Ізмаїльської міської ради грошову компенсацію в сумі 587 (п'ятсот вісімдесят см) грн. 60 коп.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Ізмаїльської міської ради про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності задоволено.

Виділено ОСОБА_3 в натурі в окремий об'єкт нерухомості 2/15 частки житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2, що належать ОСОБА_3, та складаються з приміщень: із житлового будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а2» частину приміщень, позначених в плані: №№3-1-коридор площею 7,2 кв. м., 3-2-санвузол площею 5,0 кв. м., 3-3-жила кімната площею 20,0 кв. м., 3-4-кладова площею 3,1 кв. м., 3-5-кухня площею 12,0 кв. м., загальною площею 47,5 кв. м., у тому числі жилої 20,2 кв. м.; із господарських (надвірних) споруд №7-огорожа (всього майна на суму вісімдесят сім тисяч триста двадцять дві грн.)

Визнано за ОСОБА_3 право власності на об'єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 який складається з приміщень: із житлового будинку літ. «А» з прибудовою літ. «а2» частину приміщень, позначених в плані: №№3-1-коридор площею 7,2 кв. м., 3-2-санвузол площею 5,0 кв. м., 3-3-жила кімната площею 20,0 кв. м., 3-4-кладова площею 3,1 кв. м., 3-5-кухня площею 12,0 кв. м., загальною площею 47,5 кв. м., у тому числі жилої 20,2 кв. м.; із господарських (надвірних) споруд №7-огорожа, зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як окремий об'єкт нерухомості, привласнивши окремий реєстровий номер.

Не погоджуючись з рішенням суду, Ізмаїльська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на необґрунтованість рішення, та порушення норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, Ізмаїльська міська рада зазначає, що справа розглянута з порушенням норм процесуального права, а саме суд при розгляді справи не звернув увагу, що Ізмаїльська міська рада не визнала спадщину відумерлою після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У своєму відзиві ОСОБА_2, зазначає, що в повному обсязі погоджується з рішенням суду, вважає його законним та обґрунтованим, підстав для його скасування не має.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючого судді, суддів - Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.01.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою Ізмаїльської міської ради була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 06.02.2019 року.

В зв'язку з неявкою учасників, не сповіщених належним чином, справа розглядом була відкладена на 20.03.2019 року.

В судове засідання, призначене на 20 березня 2019 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, а також представник Ізмаїльської міської ради не з'явились, були сповіщені належним чином, ОСОБА_3, ОСОБА_4 надали до суду клопотання, в яких просили розглядати справу за їх відсутністю (а.с. 177, 179, 219-220).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, пояснення з'явившись осіб, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що у АДРЕСА_2 розташований житловий будинок з надвірними спорудами, спільними частковими власниками відповідно до ст.355 ЦК України якого є: ОСОБА_2 - йому належить 103/150 частин спірного будинку на підставі рішень Ізмаїльського міськрайонного суду від 14 травня 2007 року та 26 грудня 2008 року, ОСОБА_3, якому належить 2/15 частини спірного будинку на підставі договору дарування від 10 лютого 2000 року, ОСОБА_4, якому належить 2/25 частини спірного будинку на підставі договору дарування від 03 грудня 2007 року, та Рада, у віданні якої знаходиться 1/10 частина спірного будинку як відумерла спадщина після смерті попередніх власників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 17/11-2017 від 15 червня 2017 року можливо виділити належні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частини житлового будинку в окремі об'єкти нерухомості. Варіант розподілу будівель, запропонований експертом влаштовує позивачів та відповідачів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання відповідачем позову базується на законних підставах, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову сторонам роз'яснено в судовому засіданні. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Однак, з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Статтею 355 ЦК України, передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 380 ЦК України, передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 14 травня 2007 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю третіх осіб ОСОБА_10, АТ «Бессарабія», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу частини домоволодіння, визнання права власності на нерухоме майно, визнано дійсним договір купівлі-продажу 21/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 02.10.2006 року.

Припинено право власності на 21/50 частин за ОСОБА_9, та визнано за ОСОБА_2 право власності на 21/50 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1, який складається в цілому з: літ. «А», приміщення 4-1,4-2, площею 35,3 кв.м., частини веранди літ А, площею 6,5 кв.м.; 1/4 частини сараю літ В, 1/4 частини уборної літ Г; 1/4 частини огорожі та будівель.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу 8/75 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 02.10.2006 року.

Припинено право власності на 8/75 частин за ОСОБА_8, та визнано за ОСОБА_2 право власності на 8/75 частин житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_2, який складається в цілому з: літ. «А» - житловий будинок, літ Б - склад, літ В - сарай, літ Г- вбиральна, літ. Д - літня кухня, літ. Е - сарай, літ. Ж - літня кухня, літ. З- сарай, надвірні споруди (а.с. 4-5).

Рішення набуло чинності 24.05.2007 року.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 грудня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12 про визнання дійсним договору купівлі-продажу визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна будівлі-складу по АДРЕСА_3, яка складається із літ «Б»: приміщення 1,2,3 - склади, площею 164,7 кв.м., що складають ідеальну частку 4/25 частини, укладений 30.09.2000 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Бесарабія».

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно будівлю-склад по АДРЕСА_3, яка складається із літ «Б»: приміщення 1,2,3 - склади, площею 164,7 кв.м., що складають ідеальну частку 4/25 частини.

Рішення набуло чинності 08.01.2009 року.

Згідно довідки, виданою КП «Ізмаїльського МБТІ» об'єкту нерухомого майна - житловому будинку, власником 4/25, якого є ОСОБА_2, присвоєно самостійний адресний номер АДРЕСА_2 (а.с. 10).

На підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2008 року, за ОСОБА_2 05.03.2009 року було зареєстровано право власності на 4/25 часток будинку за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 7).

15.09.2014 року за ОСОБА_2 було зареєстровано 79/150 частин житлового будинку, розташованого АДРЕСА_2, на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.05.2007 року (а.с. 8).

Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_2, складається: літ. А - житловий будинок, площею 166,7 кв.м., літ. Б - склад, літ. В - сарай, літ. Г- вбиральня, літ. Д- літня кухня, літ. Е- сарай, літ. Ж - літня кухня, 1-7 надвірни споруди (а.с. 8 оборот).

Співвласниками будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 2/25 частин, ОСОБА_3- 2/15, ОСОБА_6 - 1/20, ОСОБА_13 - 1/20 частин (а.с. 9, 56-58).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38, 39).

Після їх смерті ніхто зі спадкоємців не звертався з заявами про прийняття спадщини (а.с. 67-69).

ОСОБА_3 є власником 2/15 частин будинку житлового будинку, квартира АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування, від 10.02.2003 року, посвідченого державним нотаріусом (а.с. 51).

В цілому жилий будинок складається з літ. А, площею 143,5 кв.м.,літ. Б,В,Е,З - сараї, літ. Г- уборна, літ. Д,Ж літні кухні, розташованого на земельній ділянці 1210 кв.м. (а.с. 51-52).

Відповідно до витягу з рішення виконкому № 224 від 02 березня 2006 року ОСОБА_3 було дозволено, оформити в установчому законом порядку самочинно збільшену веранду (а.с. 54).

Відповідно до матеріалів справи, судом першої інстанції при розгляді справи були порушені норми матеріального та процесуального права, а саме, виділяючи ОСОБА_3 в натурі 2/15 часток будинку під літ. «А», суд не звернув увагу на те, що літ «а2» прибудована самовільно, виділяючи 103/ 150 часток в літ. «Б» - складу, поза увагою суду залишилась та обставина, що ОСОБА_2 належить 79/150 (21/50 +8/75) частин житлового будинку під літ. «А», при цьому судом взагалі не виділяються частки у житловому будинку під літ. «А», суд також не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 набув право власності на 4/25 нежитлового будинку, а склад під літ. «Б», не може бути враховане, як житловий.

Більш того, відповідно до витягу з реєстру прав власності співвласниками будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_2 - є - ОСОБА_4 - 2/25 частин, ОСОБА_3- 2/15, ОСОБА_6 - 1/20, ОСОБА_13 - 1/20 частин та ОСОБА_2 - 79/150, з урахуванням часток кожного (79/150 + 12/150+ 20/150 + 15/150 = 127/150), не залучена особа, яка має 23/150 часток.

Доводи апеляційної скарги, про те, що частки, які належали ОСОБА_6 та ОСОБА_13, не визнані відумерлою, колегією суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об'єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Згідно зі статтею 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Згідно зі статтею 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За таких підстав, у разі відсутності спадкоємців, до участі у справі залучаються органи місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади, а саме по даній справі саме Ізмаїльська міська рада.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ізмаїльської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02 листопада 2017 року - скасувати. Ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Ізмаїльської міської ради про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Ізмаїльської міської ради про виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь Ізмаїльської міської ради судові витрати у розмірі 1821 гривню 12 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 березня 2019 року.

Головуючий______________________________________О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________Ю.І. Кравець