ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1404/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

за участю: апелянта та представника ВДВС

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/14512/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року (суддя Приступа Д.І.) про відмову у задоволенні подання державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року державний виконавець Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 .

В обґрунтування подання зазначав, що на виконанні у Першому ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження № 57969640 з виконання виконавчого листа № 686/14512/17-ц, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 20.12.2018, про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 ; визначення ОСОБА_1 порядку участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного графіку спілкування: кожний другий та четвертий тиждень місяця з 18 години п`ятниці після шкільного закладу до 18 години неділі з наступним поверненням батьком дитини за місцем проживання матері та дитини з урахуванням стану здоров`я дитини; у першу половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини, в літній канікулярний період за погодженням з матір`ю дитини; парні календарні роки у день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , день народження батька ІНФОРМАЦІЯ_2 , Новий Рік, Різдво Христове та Великдень (за православним обрядом) з 10 до 19 години за місцем проживання батька, у громадських місцях, закладах дозвілля та відпочинку м. Хмельницького, не порушуючи при цьому відвідування ОСОБА_4 шкільних занять; відвідування дитини під час того, коли вона хворіє за місцем її перебування. Вказував, що, незважаючи на вжиття державним виконавцем заходів спрямованих на виконання рішення суду, боржником рішення суду не виконується, що призвело до вжиття відносно нього заходів примусового характеру.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення подання державного виконавця Першого ВДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 . При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом проігноровано ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення, що доведено матеріалами справи, та наявність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою. Вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Представник ВДВС Цілімецька О.Б. в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_1

Боржник в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

В силу ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення виконавця з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Разом із тим, сам по собі факт невиконання боржником судового рішення, якщо відсутні відомості про навмисне ухилення його від виконання цього зобов`язання, не є підставою для обмеження права боржника на виїзд за кордон.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що на виконанні у Першому відділі ДВС м. Хмельницького ГТУЮ у Хмельницькій області перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 686/14512/17-ц, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 20.12.2018, про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 ; визначення ОСОБА_1 порядку участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення наступного графіку спілкування: кожний другий та четвертий тиждень місяця з 18 години п`ятниці після шкільного закладу до 18 години неділі з наступним поверненням батьком дитини за місцем проживання матері та дитини з урахуванням стану здоров`я дитини; у першу половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини, в літній канікулярний період за погодженням з матір`ю дитини; парні календарні роки у день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 , день народження батька ІНФОРМАЦІЯ_2 , Новий Рік, Різдво Христове та Великдень (за православним обрядом) з 10 до 19 години за місцем проживання батька, у громадських місцях, закладах дозвілля та відпочинку м. Хмельницького, не порушуючи при цьому відвідування ОСОБА_3 шкільних занять; відвідування дитини під час того, коли вона хворіє за місцем її перебування (а.с. 103 т. 2).

В ході здійснення примусового виконання рішення суду на підставі зазначеного виконавчого листа державним виконавцем на адресу боржника була направлена вимога про виконання в строк до 25.01.2019 рішення суду у спосіб та порядок визначеними у виконавчому документі, а у разі невиконання вимоги у зазначений термін, виконання рішення буде проведено в примусовому порядку. Проте, відомості по отримання боржником такої вимоги у матеріалах справи відсутні (а.с. 104-105 т. 2).

Разом з тим, 25.01.2019 державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницького Чайковським О.В. було складено акт про невиконання боржником ОСОБА_2 вимоги державного виконавця від 18.01.2019 (а.с. 6 т. 2).

Згідно з актом державного виконавця від 15.02.2019 сторони виконавчого провадження з`явились, проте малолітній ОСОБА_3 відмовився їхати з батьком (а.с. 107 т. 2).

22.03.2019 державним виконавцем складено акт про те, що на зустріч не з`явився стягувач (а.с. 108 т. 2).

08.04.2019 державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницького Цілімецькою О.Б. було винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу за невиконання рішення немайнового характеру (а.с. 113 т. 2).

12.04.2019 державним виконавцем Цілімецькою О.Б. складено акт про неявку боржника на виконання судового рішення (а.с. 114 т. 2). 16.04.2019 ОСОБА_2 до відділу ДВС було подано заяву про неявку та ненадання дитини для побачення з батьком 12.04.2019 через хворобу дитини (а.с. 115-116 т. 2).

11.05.2019 державним виконавцем Першого відділу ДВС м. Хмельницького Цілімецькою О.Б. було винесено постанову про накладення на ОСОБА_2 штрафу за повторне невиконання рішення немайнового характеру (а.с. 113 т. 2).

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, правильно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не надав суду достатніх доказів свідомого умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення та необхідність у зв`язку з цим обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні подання.

Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду щодо зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів винної поведінки ОСОБА_2 , як боржника у виконавчому провадженні.

Не заслуговують на увагу обставини про накладення на ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу за невиконання виконавчого листа про зобов`язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а є також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань. Крім того, наявність постанов про накладення штрафу, які оспорюються боржником в судовому порядку, не є підставою для застосування такого виключного заходу як обмеження виїзду боржника за межі України.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять встановлених законом підстав для скасування оскарженої ухвали суду.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта