Справа № 177/1781/19
Провадження № 2-з/177/13/19
У Х В А Л А

01.11.2019

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі:

секретаря судового засідання Проліз Є. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

30.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок літ. А-2, загальною площею 335,2 кв.м., житловою площею 124,4 кв.м., з господарчою будівлею і спорудами: баня літ. Б, площею 118,9 кв.м., огорожа №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1га, кадастровий номер якої :02:001:0409, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. До набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 , посилається на те, що він 30.10.2019 звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки припиненим та визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Житловий будинок літ. А-2, загальною площею 335,2 кв.м., житловою площею 124,4 кв.м., з господарчою будівлею і спорудами: баня літ. Б, площею 118,9 кв.м., огорожа №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1га, кадастровий номер якої :02:001:0409, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд належав ОСОБА_1 до того часу як державний реєстратор Молчанов ОСОБА_3 Олександрович, Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровська область не прийняв рішення про реєстрацію вищезазначеного майна за ОСОБА_2

Заявник вважає, що оскільки житловий будинок, було переоформлено на ОСОБА_2 то останній, без його згоди може бути відчужено на користь будь якій іншій особі, існує досить висока ймовірність того факту, що відповідач може в будь-який момент здійснити відчуження спірного житлового будинку на користь інших осіб, що може значно ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачем на сьогоднішній день вже було здійснено відчуження мого майна, а саме: було укладено договір міни нерухомого майна, власником якого є тепер ТОВ «ЕСТЕЛУР ДЕ ВЕЛОПМЕНТ», у зв`язку із чим заявник вимушений звернутися до суду.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно з матеріалів справи, предметом заявлених ОСОБА_1 позовних вимог є, крім іншого, саме скасування реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, що розташоване у АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 . Тому суд погоджується із співмірністю заявленого способу захисту із заявленими позовними вимогами, наявністю доцільного сумніву позивача, задля уникнення ймовірної реалізації майна, забезпечити заявлений позов.

Проте, суд не може у повному обсязі погодитися із обраним заявником способом забезпечення.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Суд приходить до висновку, що задля уникнення обмеження права користування майном, доцільним буде обрати засіб забезпечення заявленого ОСОБА_1 позову, шляхом заборони будь-якій особі відчужувати спірне нерухоме майно до вирішення справи по суті, що не обмежить жодним чином право власника на його користування, а лише, щодо його розпорядження.

Керуючись ст.149, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання припиненими договорів іпотеки та визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - заборонити відчуження житлового будинок літ. А-2, загальною площею 335,2 кв.м., житловою площею 124,4 кв.м., з господарчою будівлею і спорудами: баня літ. Б, площею 118,9 кв.м., огорожа №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 НОМЕР_1 та земельної ділянки, площею 0,1га, кадастровий номер якої :02:001:0409, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В іншій частині заяви відмовити.

Копію ухвали для виконання надіслати на адресу Відділу з питань державної реєстрації Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Примірник ухвали направити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: