Номер провадження: 22-ц/813/2140/19
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, поданої в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Деснянський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві Міністерства юстиції України, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_4 з позовною заявою, поданою в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5 про визнання батьківства. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_5, батьком якого є ОСОБА_6; в шлюбних стосунках позивач. не перебувала, у зв'язку з чим в свідоцтві про народження батька дитини було записано зі слів матері. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, на сьогоднішній день єдиним належним доказом факту, що померлий є батьком дитини є судово-біологічна експертиза (судово-генетична). На підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року були відібрані біологічні зразки померлого, які зберігаються в Комунальній установі «Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи». Оскільки факт встановлення батьківства необхідний для прийняття спадщини, тому позивач вважає, що у якості відповідача до участі у справі слід залучити ОСОБА_3, оскільки він також є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 (а.с.4-6).

22 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням щодо забезпечення доказів та призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи із зазначенням питань на які потрібна відповідь експерта та просить суд призначити судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу для встановлення факту батьківства між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, доручити проведення експертизи державній організації Комунальній установі «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» та залучити для проведення експертизи біологічні матеріали відібрані згідно Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року (а.с.22-23).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2018 року було вирішено клопотання ОСОБА_4 про призначення експертизи по цивільній справі задовольнити (а.с.113-114) та іншою ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.10.2018 року заяву ОСОБА_4 про витребування доказів по цивільній справі також було задоволено (т.2, а.с.24-26).

Не погоджуючись з ухвалою від 30.10.2018 року про витребування доказів представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки біологічні матеріали ОСОБА_6 були залучені як докази ухвалою Приморського районного суду м. Одеси за справою 522/4078/18, а тому вони не можуть слугувати доказами у справі 522/15014/18. Крім того, представник апелянта звернув увагу на те, що неявка відповідача була першою у підготовчому судовому засіданні та відбулася з поважних причин, а тому, на думку апелянта, правових підстав витребувати та забезпечити докази в суду першої інстанції не було. Тому апелянт просить суд скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_4 про забезпечення доказів (а.с.33-34).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Кравця Ю.І. 10.12.2018 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 (а.с.49).

В зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду Одеським апеляційним судом .

04.01.2019 року до апеляційного суду від позивачанадійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач зазначає, що відповідач та його представник добре обізнані про кремацію тіла померлого ОСОБА_6 Біологічні матеріали, відібрані для експертизи, не досліджувалися ані експертами, ані судом. Позивач вказує, що оскаржувана ухвала від 30.10.2018 року про витребування доказів є обґрунтованою та законною, а тому скасуванню не підлягає.

27.02.2019 року представник відповідача подав до суду відповідь на відзив. Представник відповідача зазначив, що викладені у відзиві доводи позивача та докази щодо цих доводів спрямовані на підтвердження лише однієї фактичної обставини, а саме того, що кремація тіла померлого ОСОБА_6 дійсно відбулась, однак, на думку відповідача, зрозуміло, що це жодним чином не відносить до законності або обґрунтованості оскаржуваної ухвали. Крім того, представник відповідача, посилаючись на фактичні обставини справи, вказує на те, що ухвала про забезпечення доказів є незаконною, оскільки суд першої інстанції постановив її з порушенням норм процесуального права. Тому апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

В судовому засіданні 27.02.2019 року представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу, позивачі просили залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою..

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників провадження, які з'явились, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що незадоволення заяви ОСОБА_4 може призвести до безповоротної втрати доказу по справі № 522/15014/18 і неможливості вирішення її по суті з використанням судом належних та допустимих доказів.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне звернути увагу таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6, що підтверджується наявним в справі свідоцтвом про смерть від 10.03.2018 року, актовий запис № 2710 (а.с. 16).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/4078/18 (головуючий суддя - Науменко А.В.) задоволено заяву ОСОБА_4 від 12.03.2018 року, яка діє в інтересах ОСОБА_5, зацікавлена особа Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи, зокрема, витребувано з Моргу Одеського обласного бюро медичної експертизи за адресою м. Одеси, Валеховський провулок,4 шляхом відібрання необхідних біологічних матеріалів для проведення у майбутньому судово-медичної експертизи ДНК, від тіла ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року зі складанням відповідного протоколу відбору зразків, упакуванням, маркуванням та з опечатуванням зразків, а також забезпечення збереження протоколу та відібраних зразків. Ухвалу для виконання направлено до Моргу Одеського обласного бюро медичної експертизи за адресою м. Одеси, Валеховський провулок, 4 (а.с. 20).

14.03.2018 року тіло ОСОБА_6 було піддано кремації, про що свідчать наявні в матеріалах докази, зокрема, довідка на одержання та підпоховання праху № 913 ОСОБА_6, видана КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» та свідоцтвом про похованні, виданим ОСОБА_4.

22 березня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення батьківства та просила суд встановити, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вказана заява була прийнята до розгляду суддею Науменко А.В. 28.03.2018 року (справа №522/4878/18). 14 серпня 2018 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. постановив ухвалу, якою задовольнив заяву заінтересованої особи ОСОБА_3 про залишення зазначеної заяви без розгляду в зв'язку з наявністю спору про право.

22 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з відповідним позовом - справа № 522/15014/18, суддя Єршова Л.С. (а.с. 4-6).

25 жовтня 2018 року Приморським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу в справі №522/4078/18 за заявою ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_8 про витребування доказів, зацікавлена особа - Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи, якою було вирішено скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2018 року про витребування доказів. Суд дійшов висновку про скасування ухвали про витребування доказів в зв'язку з тим, що виконане забезпечення доказів здійсненне до подачі заяви в порядку окремого провадження залишається на цей час по справі по якій заява залишена без розгляду, тобто не розглянута по суті. Вказана ухвала була залишена без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 13.12.2018 року(а.с. 133).

Як було вище зазначено, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Єршова Л.С.) від 30.10.2018 року було задоволено заяву позивача про витребування доказів та вирішено зобов`язати Морг Одеського обласного бюро медичної експертизи, місцезнаходження: м. Одеси, Валеховський провулок,4, забезпечити збереження біологічних матеріалів для проведення у майбутньому судово-медичної експертизи ДНК, від тіла ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року (зі збереженням протоколу та відібраних зразків), відібраних відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/4078/18 (головуючий суддя - Науменко А.В.) від 12.03.2018 року (а.с. 109-111).

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

У разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів. У разі неподання позовної заяви у зазначений строк, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження суд скасовує ухвалу про вжиття заходів забезпечення доказів не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.Якщо ухвала про забезпечення доказів на момент її скасування була виконана повністю або частково - отримані судом докази (показання свідків, висновки експертів тощо) не можуть бути використані в іншій справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Вказана позиція висловлена Верховним судом в постанові від 07.11.2018 року, справа № 1522/27468/12.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвала від 25.10.2018 року (суддя Науменко А.В.) та ухвала від 30.10.2018 року (суддя Єршова Л.С.) мають різні за своєю суттю значення. Зокрема, в першому випадку йдеться про витребування, а в другому - про збереження зразка. Тобто, незважаючи на формальну належність ухвал до одного виду та з єдиною функцією їх не можна ототожнювати.

Враховуючи вище наведене, зважаючи на те, що можливість отримати інші докази для встановлення обставин, що мають значення для справи та вирішення справи по суті, відсутня, витребуваний доказ сам по собі не доводить відповідних обставин справи, а витребуваний для подальшого проведення експертизи, при чому в рамках іншої справи на основі цього доказу так і не була проведена експертиза. Необхідно звернути увагу на те, що вина сторони позивача в цьому відсутня, оскільки питання про встановлення батьківства має безспірний характер. Між тим у справі, яка розглядається заперечень по суті цього факту не заявлено.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо недопустимості доказів апеляційний суд виходить з фактичних обставин справи, які характеризуються такими, що не можуть бути формально оцінені, оскільки сторони будуть поставлені не в рівні умови. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що інша сторона вчиняє ряд процесуальних дій та тим самим намагається отримати процесуальну перевагу Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення доводів апеляційної скарги у відповідній частині

Щодо інших доводів апелянта. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 190 ЦПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у тому числі у випадках визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу. Разом з тим п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи 03.10.2018 року (а.с. 81). 29.10.2018 року подав відзив на позовну заяву (а.с. 97-99). Отже, сторона відповідача була належним чином була обізнана про розгляд справ на 30.10.2018 року. Разом з тим до судового засідання 30.10.2018 року сторона відповідача не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд першої інстанції мав підстави розглядати справу за відсутності сторони, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються.

Таким чином, враховуючи обставини справи, основні засади та завдання цивільного судочинства, положення діючого національного законодавства та приписи міжнародно-правових актів, правові позиції Верховного суду та Європейського суду з прав людини, оскільки кожна особа має право на доступ до суду, який, в тому числі, повинен бути ефективним, при тому, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним, оскільки доводи апелянта не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, а правильне по суті рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2018 року про витребування доказів - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 28 березня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

27.02.2019 року м. Одеса