Постанова

Іменем України

20 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 344/15143/14-ц

провадження № 61-45300 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2018 року у складі судді Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог

У лютому 2005 році ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Івано-Франківського місцевого суду від 20 квітня 2005 року задоволено частково клопотання ОСОБА_2 та вирішено тимчасово стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі Ѕ частини одержуваної ним пенсії за вислугу років в УМВС України в Івано-Франківській області на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 10 лютого 2005 року до вирішення справи по суті.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 21 квітня 2008 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј від усіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з часу подання позову до суду 10 лютого 2005 року до досягнення дочкою повноліття із зарахуванням аліментних платежів, оплачених за ухвалою суду від 20 квітня 2005 року у цій справі.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2009 року доповнено рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2008 року про стягнення з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ѕ з усіх видів доходів з січня 2000 року та до досягнення дочкою 23 років, стягнення аліментів за минулий час в сумі 10 000, 00 грн від ведення підсобного господарства,

37 801,51 грн неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 50 000, 00 грн моральної шкоди.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача аліментів на утримання дочки в розмірі ѕ усіх видів доходів, починаючи з січня 2000 року до повноліття, та вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ѕ з усіх видів доходів, починаючи з повноліття до досягнення нею 23 річного віку, відмовлено.

19 листопада 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист, справа № 2-617/2009 року, на підставі додаткового рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2009 року.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 23 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа, виданого 19 листопада 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 07 листопада 2013 року роз'яснено відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції зміст вказаного вище виконавчого листа за № 2-617/2009 року, а саме, що стягнення з

ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 полягає у здійсненні стягнень у розмірі ѕ усіх видів доходів з січня 2000 року до досягнення дочкою 23 років, стягнення аліментів за минулий час в сумі 10 000, 00 грн., 37801, 51 грн неустойки за прострочення сплати аліментів та 50 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди.

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції.

Свої вимоги мотивував тим, що у нього відсутня заборгованість перед

ОСОБА_2 за аліментами на утримання дочки ОСОБА_4, яка набула повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а також будь-яка інша заборгованість перед ОСОБА_2 Вказаний виконавчий лист не відповідає вимогам статті 369 ЦПК України та статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не містить переліку дій, які необхідно вчинити державному виконавцю та боржнику або ж обов'язку від утримання певних дій. Виконавчий лист містить лише перший абзац резолютивної частини рішення суду із зазначенням назви справи, і не містить другого абзацу рішення, у якому викладено висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1

Посилаючись на наведене, з урахуванням уточнених вимог, просив: визнати виконавчий лист № 2-617/2009, виданий 19 листопада 2010 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж суду від 02 квітня 2009 року таким, що не підлягає виконанню; зобов'язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 усі безпідставно одержані кошти за виконавчим листом № 2-617/2009 в процесі виконавчого провадження.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 14 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано виконавчий лист № 2-617/2009, виданий Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 19 листопада 2010 року на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня

2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3/4 з усіх видів доходів починаючи з січня 2000 року та до досягнення дочкою 23 років, стягнення аліментів за минулий час в сумі

10 000, 00 грн від ведення підсобного господарства, 37 801, 51 грн неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

50 000, 00 грн на відшкодування моральної шкоди, - таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що виконавчий лист № 2-617/2009 не відповідає вимогам статті 369 ЦПК України, оскільки не містить переліку дій, які необхідно вчинити, виконавчий лист містить тільки назву справи, в ньому відсутній висновок суду про відмову у задоволенні позовних ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Крім того, згідно копії виконавчого листа № 2-2176, виданого на підставі ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 20 квітня 2005 року, аліменти утримано по ІНФОРМАЦІЯ_2 року у зв'язку з досягненням повноліття дочки ОСОБА_3, заборгованість по аліментам утримано повністю у сумі 2 801, 61 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 02 липня 2018 року

ОСОБА_3, ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2018 року залишено без руху з підстав несплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2018 року відмовлено ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у звільненні від сплати судового збору, апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто заявникам.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заявники не надали доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, що унеможливлює сплату ними судового збору, а тому відсутні підстави для звільнення їх від сплати судового збору. Ураховуючи, що вони у визначений судом строк не виконали вимоги ухвали суду про усунення недоліків, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Короткий зміст та вимоги касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що справа стосується стягнення аліментів, де вона є позивачем, а тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», вона звільнена від сплати судового збору на всіх стадіях судового процесу. Розгляд справи про стягнення аліментів починається з моменту постановлення ухвали про відкриття провадження у справі та триває до закінчення виконавчого провадження, тобто до повного виконання судового рішення у справі. Відтак вважала, що апеляційний суд безпідставно та передчасно повернув їй апеляційну скаргу, оскільки відмовивши у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, не постановив ухвалу про продовження строку для сплати судового збору.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребувано справу з суду першої інстанції.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшла справа.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно частини третьої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

За змістом частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною першою статті 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2018 року без руху, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність сплати судового збору у розмірі 352, 40 грн за подачу апеляційної скарги.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, ОСОБА_2, ОСОБА_3 направили заяву про звільнення від сплати судового збору, яка мотивована тим, що вони звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також вказували на скрутне матеріальне становище.

Конституцією України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини 1, 2 статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду.

Ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі"), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим суд повинен вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

За змістом положень пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Ураховуючи, що усі стадії судового захисту формують єдиний цивільний процес, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права, позивачі звільняються від сплати судового збору не тільки при пред'явленні позову про стягнення аліментів, а і на інших стадіях судового процесу в межах розгляду цієї справи.

Висновки Верховного Суду за наслідками розгляду касаційної скарги

Ураховуючи те, що ОСОБА_2 є позивачем у справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, вона звільнена від сплати судового збору, як на стадії подання позову, так інших стадіях судового процесу, що стосуються розгляду цієї справи, а тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про визнання її апеляційної скарги неподаною з підстав несплати судового збору.

Крім того, відмовивши у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд не постановив ухвалу про продовження строку для виправлення вказаних ним недоліків, а одразу визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу, позбавивши заявників можливості відреагувати на вирішення судом поданого ними клопотання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 402, 406, 409, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 серпня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик