Провадження № 22-ц/801/648/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 рокуСправа № 127/28441/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С.К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/28441/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2019 року, ухвалене у складі судді Борисюк І. Е. в залі суду, повне судове рішення складено 23 січня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Позовна заява обґрунтована тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 листопада 2009 року із ОСОБА_4 на її користь стягуються аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 13 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач сплачує аліменти нерегулярно.

Унаслідок зростання цін на продукти харчування, одяг, речі першої необхідності її матеріальне становище змінилося.

Розмір аліментів, які стягуються з відповідача, є недостатнім для харчування, навчання та гармонійного розвитку дитини.

У зв?язку з цим просила збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням суду, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності відомостей про зміну матеріального стану як платника аліментів, так і їх одержувача, а відтак і відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину, пов?язаних з розвитком її здібностей та не мають юридичного значення для встановлення обставин, необхідних для застосування ст. 192 СК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2019 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відповідачем відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки доказам, наданим нею на підтвердження факту порушення прав дитини на її належне утримання та не враховано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду є недостатнім для утримання та розвитку дитини, з урахуванням зростання цін на товари та послуги, продукти харчування, речі першої необхідності, і є меншим законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів, що суперечить вимогам частини 2 статті 182 СК України.

Відзив від відповідача на апеляційну скаргу не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Сторони по справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АМ № 125473, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 02 лютого 2009 року (а. с. 7).

Дитина проживає разом із матірю, що не заперечується відповідачем та підтверджується копією довідки ОСББ «Провулок Червоний, 28А» від 17 вересня 2018 року за № 762 (а. с. 11).

На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 листопада 2009 року із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи стягнення з 13 липня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та пятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», який, зокрема передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Отже у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням суду з 500 грн на місяць до 4 000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, обґрунтовуючи вимоги підвищенням цін на товари та послуги, а також необхідністю несення витрат за відвідування дитиною гуртків та додаткових занять.

При цьому суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати за відвідування гуртків та додаткових занять, не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки такі витрати, мають характер додаткових витрат, що є підставою для звернення до суду із позовом у порядку ст. 185 СК України.

Проте зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги слідує, що необхідність збільшення розміру аліментів позивач обґрунтовує зміною прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а докази про відвідування дитиною гуртків та додаткових занять надані нею на підтвердження недостатності розміру аліментів, визначених за рішенням суду для належного розвитку дитини та свідчать про зміну матеріального стану позивача.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Розмір аліментів і спосіб їх аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Чинним законодавством встановлюється прожитковий мінімум на дитину відповідного віку в розрахунку на місяць і для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року він визначений у розмірі 1 944 грн, з 01 грудня 2018 року становить 2 027 гривень.

Виходячи з наведених обставин справи, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів не є достатнім для нормального фізичного, розумового, морального та соціального розвитку дитини, а відповідач, як працездатна особа, має можливість сплачувати аліменти у розмірі, достатньому для забезпечення дитини усім необхідним для гідного життя.

З метою забезпечення найкращих інтересів дитини, для забезпечення їй належних умов життя, апеляційний суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів на дитину, який стягується з відповідача за рішенням суду та стягувати з відповідача аліменти на дитину в розмірі, який становить не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме в розмірі 1 100 грн щомісячно, що встановить справедливий баланс між захистом прав дитини та обов'язком відповідача по сплаті аліментів.

Доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров?я відповідача чи наявність обставин, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів у визначеному розмірі матеріали справи не містять.

Разом з тим суд ураховує, що доказів на підтвердження необхідності сплати аліментів та можливості їх слати відповідачем у заявленому нею розмірі позивачем не надано.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки при вирішенні справи суд допустив порушення матеріального та процесуального права, то рішення суду підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 01 січня 2019 року встановлений у розмірі 1 921 гривня.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій, з огляду на розмір аліментів за 6 місяців (п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України), становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Щодо судових витрат

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, стягненню з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору в розмірі 484,55 грн (704,80 х 27, 5 % + 1 057, 20 х 27, 5 %).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16 листопада 2009 року про стягнення із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначити його у твердій грошовій сумі в розмірі 1 100 (одна тисяча сто) грн щомісячно, починаючи стягнення з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 07 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 484, 55 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Підпис С. К. Медвецький

Судді: Підпис С. Г. Копаничук

ОСОБА_6 Оніщук

Згідно з оригіналом

Головуючий С. К. Медвецький