Справа № 274/3964/18
Провадження № 2/0274/643/19
Рішення

Іменем України

( заочне)

28.03.2019 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., позивачки, представника третьої особи Осіпової В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав, стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів, -

В с т а н о в и в :

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, згідно якого просить суд позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Стягнути з ОСОБА_3 неустойку ( пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 11 693,00 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач в період з 01.01.2013 року по 01.08.2014 року проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син - ОСОБА_4. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.12.2014 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00 грн., щомісячно, починаючи з 17.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. З 17.09.2014 року відповідач припинив сплату аліментів, заборгованість щодо сплати аліментів становить 27344,84 грн. Відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини,не цікавиться його розвитком, не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, взагалі не цікавиться дитиною. Відповідач прострочив сплату аліментів, відповідно до чого утворилась неустойка ( пеня) в сумі 11 969,00 грн.

В судовому засіданні позивачка доводи своєї заяви підтримала з підстав зазначених в позові.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надав, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся за зареєстрованою адресою проживання, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи - не заперечила проти задоволення позовних вимог.

Суд, за письмовою згодою позивачки, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення сторін,свідків, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, матір"ю хлопчика є ОСОБА_2 ( а.с. 14).

Відповідач злісно ухиляється від виконання обов'язків по вихованню сина, без поважних причин з моменту його народження: не піклується про його здоров» я, фізичний, духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, взагалі не спілкується з дитиною, що стверджується матеріалами справи.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 17.12.2018 року дитина - ОСОБА_4, 2013 р.н. проживає разом з матір"ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії довідки, виданої ДНЗ № 15 " Ромашка" м. Бердичева Житомирської області , ОСОБА_4, 2013 р.н., зарахований до списків вихованців дошкільного навчального закладу комбінованого типу № 15 " Ромашка" з 01.09.2015 року. Мати дитини - ОСОБА_2 приділяє належну увагу вихованню сина. Батько хлопчика ОСОБА_3 за час перебування дитини в закладі не з"являвся. Не цікавився розвитком, успіхами та потребами сина ( а.с.13).

Згідно копії заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду від 05.12.2014 року стягнуто з ОСОБА_3, 1984 р.н., на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 17.09.2014 року ( а.с. 15).

Відповідно до довідки, виданої Володарським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 03.07.2018 року, станом на 01.02.2018 року наявна заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3, 1984 р.н., в сумі 27344 грн. 84 коп. ( а.с. 16 -18).

Згідно висновку органу опіки та піклування Бердичівської міської ради від 30.01.2019 року, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, 1984 р.н. відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 52-53).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, , кожен окремо, суду підтвердив, що відповідач не проживає з позивачкою та сином з 2014 року, дитину не відвідує, матеріально не допомагає. Хлопчика виховує самостійно позивачка.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України позивачка мала право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Проте, для з'ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправдання у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини .

Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На підставі вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню сина , оскільки з серпня 2014 року не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на лікування, утримання , взагалі не цікавиться дитиною.

Таким чином дії відповідача, як батька дитини, є винними, свідомими, а тому на підставі ст. 164 Сімейного Кодексу України, суд прийшов до остаточного висновку про позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

З роз»яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " слідує, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст.196 Сімейного кодексу України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.196 Сімейного кодексу України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Суд вважає, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатним за віком, будучи обізнаним про свій обов"язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини не сплачував щомісячно в повному розмірі аліменти позивачці, не маючи при цьому будь - яких інших зобов"язань за виконавчими листами, оскільки на спростування зазначеного будь-яких доказів суду не подано.

Проведений позивачкою розрахунок неустойки ( пені) відповідачем не оспорений.

Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти на корить позивачки, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки належних, допустимих та достовірних доказів про те, що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною, суду подано не було, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Судові витрати у справі підлягають розподілу в порядку ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268,273,280-283, 354 ЦПК України , ст. ст. 150,155,164,165 , 196 СК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області про позбавлення батьківських прав, стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця Київської області, Володарського району, с. Капустинці, іпн. НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого : АДРЕСА_2, відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця Київської області, Володарського району, с. Капустинці, іпн. НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого : АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстрованої та проживаючої : АДРЕСА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 2013 р.н. в сумі 11 696 ( одинадцять тисяч шістсот дев"яносто шість ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 01 квітня 2019 року.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко