Справа № 495/4763/19
№ провадження 2/495/2100/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 жовтня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

Справа № 495/4763/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, відповідно до якого просить суд: встановити факт сумісного проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , площею 6,13 га, що розташована на території Шабівської сільської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець - ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді земельної ділянки № НОМЕР_1 , масив № НОМЕР_2 , площею 6,13 га, що розташована на території Шабівської сільської об`єднаної територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області.

Позивач у своєму позові вказує, що до дня смерті спадкодавця, починаючи з 2013 року мешкав разом з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 , надавав йому матеріальну та фізичну допомогу, провів його поховання.

Разом з тим, іншим спадкоємцем, який має право на спадщину є син померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 , який своєю заявою відмовився від прийняття спадщини.

Стверджує, що відповідач не заперечує проти отримання спадщини його батьком, адже відповідач не мав матеріальної допомоги утримувати спадкодавця, який був вимушений мешкати разом з позивачем.

Однак, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, йому було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та з підстав того, що він не є прямим спадкоємцем до майна померлого.

На підставі вищевикладеного, він і звернувся до суду даним позовом.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, згідно якої він позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, допитавши в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 , ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2012 року, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1109, ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_7 за заповітом у вигляді земельної ділянки під № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 НОМЕР_2 , площею 6,13 га у межах згідно з планом, розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 061387, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 25.11.2004 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 22.04.2004 року № 549/2004.

Позивач у своєму позові стверджував, що спадкоємцем за законом першої черги є син померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 .

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 своєю заявою від 30.05.2019 року, посвідченою головним спеціалістом юрисконсультом Шабівської сільської ради Гончарук А.В., зареєстрованої в реєстрі за № 109, відмовився від належного йому спадкового майна, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, а саме факт спільного проживання разом з спадкодавцем позивач приєднав до матеріалів справи акт від 06.06.2019 року, складений КП «ЖЕО №1», згідно якого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований по АДРЕСА_3 .

Зі слів сусідів, ОСОБА_3 з 2013 року по день смерті мешкав та здійснював спільне господарство разом зі своїм племінником ОСОБА_1 . Факт спільного проживання та факт ведення спільного господарства з 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 підтверджують сусіди: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в судовому засіданні були заслухані вищевказані свідки - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Так, свідок ОСОБА_4 вказала, що дійсно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мешкали разом з 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті останнього.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_1 проживав разом з дядьком ОСОБА_3 , з 2012 року по 2019 рік.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив той факт, що ОСОБА_1 проживав разом з дядьком ОСОБА_3 за однією адресою, з 2013 року по день смерті останнього, доглядав його та здійснив його поховання.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем.

Встановлення юридичного факту проживання зі спадкодавцем для позивача має правове значення, оскільки він бажає спадкувати майно померлого ОСОБА_3 .

У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст.1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Коментована стаття вищенаведеної норми чинного законодавства надає роз`яснення, що у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, враховуючи проживання позивача разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи та допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що дійсно позивач фактично прийняв спадщину на належне померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , майно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1261, 1265, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 89, 263, 264, 265, 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 по день його смерті.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку під № НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 під № НОМЕР_2 , площею 6,13 га у межах згідно з планом, розташованої на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер: :01:005:0180, що належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01 квітня 2012 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 061387, виданого Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією 25.11.2004 року, на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 22.04.2004 року № 549/2004.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_6 № НОМЕР_7 , ІПН: НОМЕР_8 . адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 30 жовтня 2019 року.

Суддя: