Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2019 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

при секретарі Федоровій Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра» про включення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та розмір паю, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача:

25.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра» про включення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та розмір паю. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 11.04.1993 року по 21.08.1999 рік він працював пасічником в колгоспі «Іскра» с. Байбузи. 27.04.1995 року відбулась реструктуризація і колгосп «Іскра» був перейменований у сільськогосподарське підприємство «Іскра». 20.01.1998 року сільськогосподарське підприємство «Іскра» було реорганізовано в сільськогосподарське підприємство з обмеженою відповідальністю «Іскра».

На підставі протоколу №3 засідання правління колгоспу від 04.05.1993 року позивач був прийнятий в члени колгоспу. На підставі ст. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель переданих в колективну власність сільськогосподарському підприємству і організаціям» позивач має право на землю, але його в список розпаювання землі не включили, хоча видали майновий пай в квітні 1998 року. Позивач просив суд зобов`язати відповідача включити його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та розмір паю.

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 26.09.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надійшло. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

26.09.2019 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовна заява прийнята розгляду з відкриттям провадження.

Ухвалою суду від 18.10.2019 року у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Встановлені судом обставини:

З трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , серії НОМЕР_1 від 31.01.2000 року вбачається, що 04.05.1993 року ОСОБА_1 працевлаштувався старшим пасічником у колгоспі «Іскра» с. Байбузи. 27.04.1995 року колгосп перейменований в колективне сільськогосподарське підприємство «Іскра». 20.01.1998 року ОСОБА_1 було звільнено, у зв`язку з реорганізацією та переведенням на роботу в сільськогосподарське ТОВ «Іскра». 20.01.1998 року КСП «Іскра» реорганізовано в сільськогосподарське ТОВ «Іскра».22.01.1998 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу за переведенням по трудовій угоді в СТОВ «Іскра» старшим пасічником.21.08.1999 року ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням.

Згідно архівного витягу з протоколу №3 засідання правління колгоспу від 04.05.1993 року, рекомендовано зборам уповноважених колгоспників прийняти ОСОБА_1 в члени колгоспу і надати ОСОБА_1 роботу пасічником в колгоспі з 11.04.1993 року.

Відповідно до листа СТОВ «Іскра» від 13.05.2019 року №43, СТОВ «Іскра» є правонаступником КСП «Іскра», а не розпорядником земель даної категорії. Рішення про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та розміру паю приймалися на зборах членів КСП, а не його керівництвом. Питання про визнання права ОСОБА_1 на земельну частку (пай) рекомендовано вирішити в судовому порядку.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до статті 5 ЗК України (в редакції від 18 грудня 1990 року) земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств.

Згідно статті 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 2, пункту 4 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності та повноті приходить до наступного.

Умовою отримання права на земельну частку (пай) із земель колективної власності є членство особи у відповідному сільськогосподарському підприємстві на момент передачі землі в колективну власність, яке слугує підставою для включення особи до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Питання набуття та припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві регулюється статутом підприємства. Список громадян, які мають право на земельну частку (пай), як додаток до державного акту формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства, підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради.

Отже матеріалами справи підтверджується, що 04.05.1993 року ОСОБА_1 працевлаштувався старшим пасічником у колгоспі «Іскра» с. Байбузи. 27.04.1995 року колгосп перейменований в колективне сільськогосподарське підприємство «Іскра». 20.01.1998 року КСП «Іскра» реорганізовано в сільськогосподарське ТОВ «Іскра». 21.08.1999 року ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням.

Засіданням правління колгоспу від 4.05.1993 року ОСОБА_1 було рекомендовано на зборах уповноважених колгоспників прийняти в члени колгоспу. Проте у архівному витягу з протоколу засідання правління колгоспу від 04.05.1993 року не зазначено назву колгоспу.

У матеріалах позовної заяви відсутні дані, які вказують на те, що на зборах уповноважених колгоспників було вирішено питання про прийняття ОСОБА_1 в члени колгоспу «Іскра». Згідно листа СТОВ «Іскра», (яке є правонаступником КСП «Іскра»), від 13.05.2019 року, рішення про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), та розміру паю приймалися на зборах членів КСП, а не його керівництвом.

Отже прийняття ОСОБА_1 у члени колгоспу «Іскра», правонаступником якого стало КСП «Іскра», не підтверджуєтьсяжодними матеріалами справи.

До того ж, позивачем не доведено, що КСП "Іскра" було субєктом права колективної власності. Зокрема суду не надано державного акту КСП «Іскра» на право колективної власності на землю та додатку до нього у виді списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Іскра».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов необґрунтованим, оскільки ОСОБА_1 не підтверджено факт включення його в члени колгоспу «Іскра» (правонаступником якого стало КСП «Іскра») та знаходження у володінні КСП «Іскра» земель колективної власності, у зв`язку з чим у позові необхідно відмовити.

Позовна вимога про визначення розміру паю є похідною від основної і не розглядається судом.

Судові витрати:

Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра» про включення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) та розмір паю відмовити у повному обсязі.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Відповідно до Розділу ХІІІ п.15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду або безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «ІСКРА», с. Байбузи Черкаського району Черкаської області, .

Суддя: Є. П. Тептюк