Номер провадження: 22-ц/813/7501/19
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

09 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, згідно якої просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.10.2018 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої позовні вимоги щодо стягнення аліментів, позивач обґрунтовував тим, що з 2007 року сторони проживали разом в фактичних шлюбних відносинах. За період фактичних шлюбних відносин з відповідачем у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

З 2008 року фактичні відносини між сторонами були припинені. Відповідач не утримує дитину, не надає жодних коштів на розвиток та щоденні витрати, харчування та одяг, лікування дитини, яка важко хворіла, а саме хворобою «Гострий лімфобластний лейкоз», отримувала курс лікування та хіміотерапії, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідач офіційно не працює, отримує дохід неофіційно, тому позивач просить суд визначити аліменти у твердій грошовій сумі.

Представник позивачки - ОСОБА_4 у судовому засіданні просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково - у розмірі 1500 грн. Представник відповідача підтвердила, що відповідач офіційно не працює та має непостійний дохід.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.10.2018 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року в частині стягнення щомісячної суми аліментів з 2500 грн. на 1100 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 30.10.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 30.10.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , районний суд виходив із того, що обов`язок утримання дитини покладається на обох батьків, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, тому суд стягнув з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн., враховуючи обставини справи та вимоги ст.ст. 182, 183 СК України.

Однак, апеляційний суд частково погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2007 року сторони проживали разом в фактичних шлюбних відносинах. За період фактичних шлюбних відносин з відповідачем у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , виданого 10 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Могилеву-Подільському Могилів-Подільського міськрайоного управління юстиції Вінницької області. Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні.

З 2008 року фактичні відносини між сторонами були припинені. Відповідач не утримує дитину, не надає коштів на розвиток та щоденні витрати, харчування та одяг, лікування дитини.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Також при визначенні розміру аліментів суд обґрунтовано прийняв до уваги, що відповідач має мінливий дохід, що відповідно до ст. 184 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності.

Згідно ст. 6 вказаногозакону України кожна дитина має право на життя з моменту визначення її живонародженою та життєздатною за критеріями Всесвітньої організації охорони здоров`я. Держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних і комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя".

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ч.ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити мінімальне належне утримання дитини до її повноліття незалежно від розміру їх доходів, то апеляційний суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 2500 грн. щомісячно, є завищеним та не в повній мірі відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що відповідач ОСОБА_1 на теперішній час знаходиться у зареєстрованому шлюбі з другою жінкою ОСОБА_6 . Від цього шлюбу у них народились двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 76-78).

Відповідач офіційно не працює та має непостійні заробітки, через стан свого здоров`я.

Крім того, статтею 18 вищевказаної Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Слід також зазначити, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Колегією суддів враховано, що, починаючи з ЗУ «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум, для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2500 грн. до 2000 грн. щомісячно.

В решті рішення слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір аліментів, який визначений за оскаржуваним рішенням суду у сумі 2500 грн. в місяць, з огляду на те, що відповідач не має офіційного доходу, поставить інших дітей і самого платника аліментів у скрутне матеріальне становище, що є недопустимим.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення змінити, зменшивши суму аліментів з 2500 грн. до 2000 грн. щомісячно. В решті рішення слід залишити без змін.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року змінити, в частині розміру суми аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2500 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) до 2000 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра