Справа № 646/2315/17
№ провадження 2/646/70/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі головуючого: судді Шелест І.М., за участю секретаря судового засідання Волошко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 646/2315/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна (03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28-Д; 61140, м. Харків, пров. Банний, 1) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участю представника позивача Вельковського ОСОБА_4 , представника відповідача Сузанського І.В.,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2017 позивач ТОВ ОТП «Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом, який був ним в подальшому уточнений (а.с.1) та яким просить:

- в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №CM-SME708/165/2008 від 08.05.2008р. в розмірі 7'054'814,03 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором в розмірі 222'366,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.08.2014р. становить 2'709'099,26 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 44'938,74 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.08.2014р. становить 547'460,91 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань 3'798'223,86 грн., - на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, а саме: приміщення 1-го поверху №7а-1-:7а-3; 2-го поверху №21-1-:21-5, 15-1-:15-6 загальною площею 114,1 кв.м в літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_4 , за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження»;

- передати предмет іпотеки: приміщення 1-го поверху №7а-1-:7а-3; 2-го поверху №21-1-:21-5, 15-1-:15-6 загальною площею 114,1 кв.м в літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_4 , в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з метою збереження предмета іпотеки з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.

Позов обґрунтовано тим, що 08 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CM-SME708/165/2008, за яким ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 220'000 доларів США зі строком повернення до 08 травня 2018 року зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором. Крім того, у забезпечення вказаного кредитного зобов`язання 08 травня 2018 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки №PM SME 708/165/2008, предметом якого були нежитлові приміщення 1-го поверху №7а-1-:7а-3; 2-го поверху №21-1-:21-5, 15-1-:15-6 загальною площею 114,1 кв.м в літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_4 . 10 грудня 2010 року між банком та позивачем було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого банк відступив, а позивач прийняв право вимоги за вищезазначеними кредитним договором та договором іпотеки. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх кредитних зобов`язань позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.09.2014р. у справі №643/10967/13-ц, яке набрало законної сили, вирішено вимогу про виконання основного зобов`язання. Судом встановлено, що заборгованість позичальника станом на 05.08.2014р. становить 222'366,26 доларів США (у перерахунку за курсом НБУ на 05.08.2014р. - 2'709'099,26 грн.), заборгованість по відсоткам за користування кредитом 44938,74 доларів США (у перерахунку за курсом НБУ на 05.08.2014. 547460,91 грн.), пеня за прострочення виконання зобов`язань 3'798'223,86 грн. Загальна сума заборгованості дорівнює 7'054'814,03 грн.

З провадження у справі про банкрутство ФОП Кузнєцова Іллі Анатолійовича позивач дізнався, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за вищевказаним договором іпотеки, відчужене арбітражним керуючим без згоди іпотеко держателя з посиланням на здійснення процедури банкрутства. Проте, постанова про визнання ФОП ОСОБА_2 банкрутом у справі №5023/4342/11 скасована, а провадження припинене.

Отже, посилаючись на ці обставини, позивач вважає, що його позовні вимоги узгоджуються з нормами ст.ст.23, 39 Закону України «Про іпотеку», а також правовими позиціями Верховного Суду України у справі №6-332цс15 та у справі №6-1685цс16.

Крім того, позивач посилається на норми ст.34 Закону України «Про іпотеку» в обгрунтування позовної вимоги про передачу йому в управління предмету іпотеки на період до його реалізації з метою його збереження з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладення договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.

В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та підтвердив ті обставини, які зазначені в їх обгрунтування у позові. Додатково зазначив, що право на іпотеку за позивачем не зареєстроване, але в детальному витягу з відповідного державного реєстру вказані всі обтяження спірного майна, а відповідач набув право власності на спірне майно після набрання чинності рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.06.2014р., яким на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором було звернене стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за позивачем право продажу будь-якій особі. Строки давності позивач не пропустив. Щодо реєстрації наступної іпотеки ОСОБА_3 , то, відповідно до ст. 13 ЗУ «Про іпотеку», з врахуванням передачі спірної нерухомості в наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя, попередня іпотека має вищій пріоритет над наступними іпотеками. Свою правову позицію виклав також у відзиві на заперечення (а.с.97-102 т.1).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сузанський І.В. в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначивши, що коли відповідач придбав спірні приміщення, щодо них були відсутні будь-які заборони у реєстрі, про що свідчить відмітка у договорі купівлі-продажу. Після їх придбання відповідач як їх власник зробив капітальний ремонт. Єдиним договором іпотеки, який зареєстрований, є договір іпотеки між відповідачем та третьою особою у цій справі ОСОБА_3 .

Крім того, представник відповідача послався на пропуск позивачем строків позовної давності та зробив відповідну заяву про застосування судом наслідків такого пропуску.

Також представником відповідача адвокатом Сузанським І.В. подано письмові заперечення на позов з аналогічними аргументами (а.с.78-81 т.1).

Крім того, в ході судового розгляду, заперечуючи проти позову, зазначив, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не має право вимоги, оскільки не є іпотекодержателем.

На ці заперечення представник позивача ОСОБА_5 подав письмовий відзив, в якому зазначив, що вважає їх безпідставними, оскільки спірне іпотечне майно було включено ОСОБА_2 до статутного фонду ПТ «Євтушенко і Ко», а в подальшому в рамках процедури банкрутства ПТ «Євтушенко і Ко» відчужено арбітражним керуючим без згоди іпотекодержателя з посиланням на здійснення процедури банкрутства. Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2015р. у справі №922/2459/14 були скасовані ухвала господарського суду Харківської області від 29.09.2014р., якою було задоволено клопотання арбітражного керуючого від 13.08.2014р. про включення до ліквідаційної маси банкрута майнових активів його учасників, у тому числі, спірних приміщень, які належали ОСОБА_2 , а також постанова Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р., якою було залишено без змін ухвалу суду від 29.09.2014р. Якщо судовий акт скасовано, він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, а отже іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису до Єдиного реєстру заборон. Таким чином, ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного судового рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання кредиту. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 31.05.2017р. у справі №638/6982/15-ц. З урахуванням же норм ст..23 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_1 , який набув іпотечне майно внаслідок ліквідаційної процедури та наступних договорів купівлі-продажу, перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі та на умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Крім того, позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки 22.07.2013р. звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який було задоволено, а відповідне судове рішення від 24.09.2014р. набрало законної сили 02.12.2014р. Тобто звернення позивача з вказаним позовом до суду перервався строк позовної давності на вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Окрім цього, 17.03.2014р. позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м.Харкова з позовом про звернення стягнення на іпотечне майно, і з цієї дат відбулося переривання строків позовної давності на три роки, тобто до березня 2017 року. А ухвалою господарського суду Харківської області від 25.06.2014р. у справі №922/2459/14 про банкрутство ПТ «Євтушенко і Ко» було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого зупиняється перебіг позовної давності, тобто у даному випадку на період з 25.06.2014р. по 25.02.2015р., після чого строк позовної давності почав рахуватися в загальному порядку і його залишок склав 996 днів, тобто 2 роки, 8 місяців та 23 дні, що спливає 17.11.2017р. Проте позивач звернувся до суду з цим позовом 29.03.2017р., не пропустивши строк позовної давності. Що стосується іпотеки, в якій іпотекодержателем є ОСОБА_3 , то попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними. А зі скасуванням незаконної процедури банкрутства поновилося й пріоритетне право позивача за договором іпотеки від 08.05.2008р. Крім того, початкова вартість для реалізації предмету іпотеки має становити 718'000,00 грн. на підставі висновку про вартість об`єкту іпотеки. Представник третьої особи Неведрової К.В. надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та не доведеними, оскільки позивач не має статусу іпотекодержателя спірних приміщень. 12.12.2014р. між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки цих приміщень у забезпечення основного зобов`язання договору позики від 05.12.2014р., за умовами якого відповідач отримав у позику від ОСОБА_3 924600 грн. При укладанні цього договору державним реєстратором приватним нотаріусом Харченко І.А. було перевірено статус предмету іпотеки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та встановлено відсутність будь-яких зареєстрованих обтяжень. Також не існувало обтяжень спірного майна і станом на 05.12.2014р. на час укладення договору купівлі-продажу цих приміщень. Крім того, позивач звернувся до суду з цим позовом з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Так, право на такий позов виникло з моменту порушення зобов`язань за кредитним договором, яке виникло ще у 2008-2009 роках(а.с.198-201 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ТОВ ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, разом з клопотанням про забезпечення позову надійшла до Червонозаводського районного суду м. Харкова 29.03.2017.

Дана позовна заява на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 29.03.2017 надійшла в провадження судді Корекян Н.Р.

На підставі розпорядження керівника Червонозаводського районного суду м. Харкова Вороніна О. ОСОБА_6 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддя, 09.06.2017 дана позовна заява надійшла в провадження судді Шелест І.М.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.06.2017 було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 02.10.2017 було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову та накладено заборону відчуження на нежитлові приміщення 1-го поверху № 7а-1-:7а-3;2-го поверху № 21-1-1:21-5, 15-П-15-6 загальною площею 114,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1

07.11.2017 під час проведення судового засідання було залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_7

06.02.2018 під час проведення судового засідання було ухвалено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Вислухавши пояснення та доводи осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

08 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - банк) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CM-SME708/165/2008 про надання ОСОБА_2 кредиту у розмірі 220'000 доларів США на умовах платності та цільового призначення зі строком повернення до 08 травня 2018 року та сплатою процентів (плаваюча процентна ставка) шляхом здійснення ануїтет них платежів (а.с.9-12 т.1).

У забезпечення цього кредитного зобов`язання 08 травня 2008 року між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки №PM-SME 708/165/2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Петриченко О.О., предметом якого було надання іпотекодавцем (позичальником ОСОБА_2 ) в іпотеку банку нежитлових приміщень 1-го поверху №7а-1-:7а-3; 2-го поверху №21-1-:21-5, 15-1-:15-6 загальною площею 114,1 кв.м в літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.13-16 т.1).

При цьому на зворотній стороні останнього аркушу (а.с.16 т.1) договору іпотеки, копія якого надана позивачем, містяться два застереження приватного нотаріуса Петриченко О.О. про додаткові договори до нього від 17.04.2009р. та 13.11.2009р.

10 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та позивачем, укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю (а.с.17-23 т.1), за умовами якого продавець, ПАТ «ОТП Банк», продав (переуступив) покупцю, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», права на кредитний портфель (який включає в себе кредитні договори згідно переліку у Додатку №1 до цього договору): права вимоги до боржників (їх поручителів) щодо сплати загальної суми заборгованості боржників перед Продавцем за кредитними договорами, яка включає суму основного боргу, проценти, нараховані на суму такого боргу, усі та будь-які штрафні санкції (у разі їх наявності) на дату набрання чинності, а також права, зазначені у статті 3.3 цього договору:

усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій;

право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитним договорами з дати набрання чинності;

на умовах, передбачених договором комісії, право вимагати від продавця перерахування будь-яких та усіх коштів, отриманих ним від боржників в результаті реалізації заставленого майна (тобто майна, передане в іпотеку або заставу продавцю за відповідними договорами іпотеки/застави, укладеними між боржниками/поручителями та продавцем з метою забезпечення виконання зобов`язань боржниками за кредитними договорами).

В матеріалах справи міститься наданий позивачем витяг з додатку №1 до вищезазначеного договору купівлі-продажу кредитного портфелю, в якому містяться відомості щодо боржника ОСОБА_2 , вищевказаного кредитного договору, загальну суму боргу у розмірі 222'336,26 доларів США, загальну суму нарахованих процентів у розмірі 19'809,10 доларів США, загальну суму основного боргу та процентів у валюті договору у розмірі 242'175,36 доларів США, а також відомості щодо вищевказаного договору іпотеки (а.с.24 т.1).

Також 10 грудня 2010 року приватним нотаріусом Бондар І.М. було посвідчено договір про відступлення права вимоги між тими ж сторонами, за умовами якого у зв`язку з укладенням зазначеного вище договору купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» (клієнт) передає та відступає ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (фактору) сукупність прав, належних клієнту за договорами забезпечення, (згідно додатку №1 до цього договору) включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно; до фактора переходять всі права клієнта як сторони, що іменується іпотекодержатель/заставодавець у зобов`язаннях, що виникли на підставі договорів забезпечення в обсязі та на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором, включаючи право звернення стягнення на предмет іпотеки/застави (а.с.25-26 т.1).

Як вбачається з витягу з додатку №1 до цього договору від 10.12.2010р., ПАТ «ОТП Банк» передав позивачу права вимоги за вищезазначеним договором іпотеки № PM-SME 708/165/2008 від 08.05.2009р. (а.с.27 т.1).

Позивачем надано Звіт №2-2706/2 про оцінку майна, сформований ТОВ «Інвестиційно-консалтингова компанія «Проконсул» 03.09.2013р. на замовлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відповідно до якого ринкова вартість спірних нежитлових приміщень становить 718'000,00 грн., а їх ринкова вартість 619'000,00 грн. (а.с.132-197 т.1).

У матеріалах справи міститься копія Інформаційної довідки №69969275 від 07.10.2016р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.28-29 т.1).

Так, у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» наявні відомості щодо запису про обтяження за номером 8058792 від 12.12.2014р., який здійснено державним реєстратором приватним нотаріусом Харченко І.А. згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 17962490 від 12.12.2014р., на підставі договору іпотеки №2620 від 12.12.2014р., посвідченого цим приватним нотаріусом та укладеним між ОСОБА_1 (особою, права якої обтяжуються) та ОСОБА_3 (обтяжувачем) щодо нежитлових приміщень 1-го поверху №7а-1-:7а-3; 2-го поверху №21-1-:21-5, 15-1-:15-6 загальною площею 114,1 кв.м у будинку літ. «А-2» №4 по АДРЕСА_4 ; з зазначенням змісту та характеристики обтяження: договір позики грошових коштів у сумі 924'600,00 грн. (а.с.28-29 т.1).

При цьому в Інформаційній довідці відсутні інші відомості щодо обтяжень спірного майна.

Аналогічні відомості містяться в Інформаційній довідці №107066036 від 11.12.2017р. (а.с.87 т.1). В ході судового розгляду судом також досліджені: Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 127422461 від 13.06.2018 за параметром пошуку « ОСОБА_1 » (а.с. 34-38 т.2), в якій міститься щодо спірного об*єкта нерухомості аналогічна інформація; інформаційна довідка № 130819011 від 13.07.2018 за параметрами пошуку « ОСОБА_2 » (а.с.43-46 т.2), в якій на сторінках 2-3 по об*єкту нерухомого майна: нежитлові приміщення в літ. «А-2» загальною площею 114,1 кв.м. по АДРЕСА_4 міститься інформація про іпотеку, яка зареєстрована 08.05.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу МакушевоюН.В. на підставі договору іпотеки № РМ-SМЕ 708/165/2008 серія та номер 949, виданого 08.05.2008 і іпотекодержателем зазначений: ЗАТ «ОТП Банк» та заборона на його відчуження.

Також міститься інформація про припинення іпотеки 17.10.2014 на підставі постанови Господарського суду Харківської області по справі № 922/2459/14.

22.07.2013р. позивач звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про стягнення з цих осіб солідарно (як з позичальника та поручителя відповідно) суми заборгованості за кредитним договором №CM-SME708/165/2008 від 08.05.2008р., укладеним між ЗАТ «ОТП «Банк» (яке 30.06.2009р. змінило назву на ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 , у розмірі 2'523'824,99 грн. (а.с.105-106 т.1).

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 24.09.2014р. у справі №638/10967/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про стягнення боргу з солідарних боржників, яке набрало законної сили, було стягнуто з вказаних фізичних осіб солідарно на користь позивача суму заборгованості в розмірі 7'054'814,03 грн. (а.с.30-31 т.1).

Задовольняючи позов ТОВ «ОТП Факторинг», Дзержинський районний суд м. Харкова у своєму судовому рішенні зазначив, що невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором №CM-SME708/165/2008 від 08.05.2008р. призвело до виникнення заборгованості, загальна сума якої станом на 05.08.2014р. складається з заборгованості за кредитом у сумі 222'366,26 доларів США (еквівалент 2'709'099,26 грн.), заборгованості за процентами за кредитом в сумі 44'938,74 доларів США (еквівалент 547'460,91 грн.), пені за прострочення виконання зобов`язань в сумі 3'798'223,86 грн.

19.02.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Харківській області Панюковою О.О. було відкрито виконавче провадження №46601019 про примусове виконання вищезазначеного судового рішення від 24.09.2014р., що підтверджується копією відповідної постанови (а.с.109 т.1).

Крім того, 02.06.2014р. Комінтернівський районний суд м.Харкова ухвалив рішення у справі №641/2569/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № CM-SME708/165/2008 від « 08» травня 2008 року в загальному розмірі 2 553 042,28 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»- звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № PM-SME 708/165/2008 від 08 травня 2008, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху №7а-1-:7а-3; 2-го поверху №21-1-1:21-5,15-1-:-15-6 загальною площею 114,1 кв.м в жилому будинку літ. «А-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, технічної документації, свідоцтва про право власності на предмет іпотеки, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо за ціною, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження (а.с.123-125 т.1).

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11.02.2016р. у тій же справі, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.04.2016р., було залишено без задоволення заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про перегляд рішення від 02.06.2014р. за нововиявленими обставинами (а.с.126-128 т.1).

В подальшому вищевказане судове рішення від 02.06.2014р. у цивільній справі №641/2569/14-ц було скасоване постановою Харківського апеляційного суду від 20.11.2018р. (а.с.3-4 т.2).

У своїй постанові суд апеляційної інстанції вказав, зокрема, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на предмет іпотеки у березні 2014 року. Проте, справа не підсудна Комінтернівському районному суду м.Харкова, оскільки спірні нежитлові приміщення розташовані за адресою: АДРЕСА_4 , що відноситься до території Основ`янського (колишня назва Червонозаводський) району, а отже, справа розглянута судом першої інстанції з порушенням правил виключної підсудності.

Матеріали справи не містять доказів щодо процедури банкрутства ФОП ОСОБА_2 , а також доказів скасування відповідної постанови та припинення процедури банкрутства цієї фізичної особи підприємця, на які посилався позивач у своєму позові.

Разом з тим, суду надано копію постанови Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. у справі №922/2459/14, з якої вбачається, що постановою господарського суду Харківської області від 08.07.2014р. визнане банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру Повного товариства «Євтушенко і Ко», а ухвалою господарського суду Харківської області від 29.09.2014р. задоволено клопотання ліквідатора про включення до складу ліквідаційної маси банкрута майнових активів учасників цього товариства, у тому числі, майно учасника ПТ «Євтушенко і Ко» фізичної особи підприємця ОСОБА_9 І.А., а саме, нежитлові приміщення 1-го поверху №7а-1-:-7а-3; 2-го поверху №21-1-:-15-:-15-6 загальною площею 114,1 кв.м в житловому будинку літ. «А-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на які зареєстровані КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 26.05.2008р. за №10805129 на підставі договору купівлі-продажу від 08.05.2008р. Цією ж ухвалою господарського суду від 29.09.2014р. скасовано наступні обтяження зазначеного нерухомого майна: заборона на нерухоме майно, дата реєстрації 08.05.2008р., реєстраційний номер обтяження: 71457476, іпотека, дата реєстрації 08.05.2008р., реєстраційний номер іпотеки 71573685, іпотеко держатель ЗАТ «ОТП Банк», майно нежитлові приміщення 1-го поверху №7а-1-:-7а-3; 2-го поверху №21-1-:-21-5, 15-1-:-15-6 загальною площею 114,1 кв.м в літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_4 вул АДРЕСА_4 .4, договір іпотеки р.№949 від 08.05.2008р. ПН ХМНО Петриченко О.О. (а.с.112-118 т.1).

Також в матеріалах справи міститься копія постанови Вищого господарського суду України від 25.02.2015 у справі №922/2459/14 про банкрутство Повного товариства «Євтушенко і Ко» (а.с.32-34, 119-121 т.1).

Вищевказаною постановою ВГСУ від 25.02.2015 було скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 29.09.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р., а провадження у справі №922/2459/14 про банкрутство Повного товариства «Євтушенко і Ко» припинено.

05.12.2014, після внесення запису про припинення іпотеки (іпотекодержатель ЗАТ «ОТП Банк») на підставі рішення господарського суду між, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений нотаріально, на підставі якого ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_10 нежитлові приміщення 1-го поверху №7а-1-:7а-3; 2-го поверху №21-1-:21-5, 15-1-:15-6 загальною площею 114,1 кв.м в літ. «А-2» за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.82-83).

Як зазначено у вказаному договорі, нерухоме майно належить продавцю, ОСОБА_10 , на праві приватної власності на підставі Свідоцтва, виданого 01.09.2014р. приватним нотаріусом Харківського МНО Макушевою Н.В. за реєстровим №1129, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.09.2014р. номер запису про право власності: 6854275, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 26257474, виданого ОСОБА_11 . ОСОБА_12 . державним реєстратором.

Факт реєстрації 01.09.2014р. права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_10 на підставі Свідоцтва №1129 від 01.09.2014р., виданого приватним нотаріусом Харківського МНО Макушевою Н.В., підтверджується копією Витягу №79295719 від 05.12.2014р. за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстр речових прав на нерухоме майно (а.с.85-86 т.1).

Відповідно до копії Витягу №30555407 від 05.12.2014р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 05.12.2014р. за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на спірні нежитлові приміщення (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), номер запису про право власності:7964537; рішення про державну реєстрацію права: 17767903 від 05.12.2014р. (а.с.84 т.1).

12.12.2014р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) передає в іпотеку іпотекодержателю ( ОСОБА_3 ) у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором позики від 05.12.2014р. між тими ж сторонами нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №7а-1-:7а-3; 2-го поверху №21-1-:21-5, 15-1-:15-6 в житловому будинку літ. «А-2» №4 АДРЕСА_5 вул АДРЕСА_4 , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.12.2014р. приватним нотаріусом Харченко І.А. в реєстрі за №2566 (а.с.67-69, 204-205 т.1).

Таким чином судом встановлено, що внаслідок невиконання позичальником ОСОБА_2 своїх кредитних зобов`язань у позивача, як нового кредитора, виникло право на повне дострокове погашення кредиту за кредитним договором №CM-SME708/165/2008 від 08.05.2008р. Це право було ним реалізоване шляхом подання 22.07.2013р. відповідного позову до Дзержинського районного суду м. Харкова, який рішенням від 24.09.2014р. був задоволений.

Окрім відступлення прав за основним кредитним зобов`язанням, того ж дня, 10.12.2010р., між банком (ПАТ «ОТП Банк») - первісним кредитором та позивачем (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») - новим кредитором було укладено та нотаріально посвідчено договір про відступлення права вимоги за забезпечувальними договорами, у тому числі, за договором іпотеки №PM-SME 708/165/2008, який був укладений 08.05.2008р. між позичальником ОСОБА_2 та банком.

Проте, суду не надано доказів на підтвердження того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було здійснено державну реєстрацію відомостей про таке відступлення у встановленому законодавством порядку.

Зазначена обставина підтверджується дослідженими у судовому засіданні і наведеними вище відомостями, що містяться в Інформації №13081904 станом на 13.07.2018.

Так, положеннями пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка була чинною на час укладення договору про відступлення прав вимоги від 10.12.2010) визначено, що іпотека підлягає обов`язовій державній реєстрації.

Також на той час відповідні правовідносини регулювалися Тимчасовим порядком реєстрації іпотек, який був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.2004р. №410.

Згідно з пунктом 4 цього Тимчасового порядку Державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Реєстру, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру.

Тобто законодавством було встановлено обов`язковість державної реєстрації відступлення прав за іпотечним договором, про що вносився запис до Державного реєстру іпотек.

Такі відомості про відступлення прав за іпотечним договором повинні були зазначатися у витягу з Державного реєстру іпотек, який видавався реєстратором на підставі відповідного запиту (п.п.35, 36 Тимчасового порядку).

Крім того, режим правового регулювання правовідносин щодо іпотеки визначений Законом України «Про іпотеку», положення статті 3 якого передбачають, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина 3 статті 24 Закону України «Про іпотеку»).

Нотаріального посвідчення та державної реєстрації іпотеки, як різновиду застави, вимагають приписи ст. 577 ЦК України. Відповідно до ч.4 цієї статті, моментом вказаної державної реєстрації є дата та час внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру прав та обтяжень нерухомого майна.

Таким чином, відповідно до вказаних норм права, право на позов про звернення стягнення на предмет іпотеки до суду, має та особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру прав та обтяжень нерухомого майна, зареєстрована в якості іпотекодержателя нерухомого майна, про що є відповідний детальний актуальний на час звернення до суду, реєстровий запис.

Проте, з наданих до суду в якості доказів Інформаційних довідок № 66969275 від 07.10.2016 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об*єктів нерухомого майна щодо об*єкта нерухомого майна нежитлові приміщення загальною площею 114,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , актуальний на час звернення до суду реєстровий запис про наявність іпотеки, про яку йдеться у позовній заяві та запис про права іпотекодержателя у позивача, відсутній, як і відомості про реєстрацію відступлення прав вимоги.

Що стосується доводів позивача щодо наслідків переходу права власності на іпотеку.

Так, наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи передбачені положеннями статті 23 вказаного Закону.

Так, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте, як встановлено судом, позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не провів державну реєстрацію відступлення прав за іпотечним договором і відомості про нього, як іпотекодержатель за договором іпотеки № РМ-SМЕ708/165/2008, виданого 08.05.2008 відсутні у реєстрі.

Що стосується правових позицій у справі №6-322цс15 та у справі №6-1685цс16, на які посилається позивач, то дійсно, розглядаючи справу №6-322цс15, Верховний Суд України зазначив, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 Цивільного кодексу України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається, у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Установивши у справі, яка переглядалася, факт переходу до відповідача права власності на нерухоме майно під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на підставі незаконного судового рішення, суд дійшов обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин статті 23 Закону України «Про іпотеку» , поширення її дії на відповідача та збереження обтяження цього майна іпотекою за іпотечним договором. В свою чергу, у справі №6-1685цс16 Верховний Суд України вказав, що перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать : припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Відтак, суди не повинні розглядали зняття обтяження на спірне майно як підставу для припинення іпотеки та ототожнювати ці поняття, оскільки обтяження тягне за собою лише обмеження права розпорядження майном.

Під час розгляду цієї справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно, яке було об`єктом іпотеки за договором іпотеки №PM-SME 708/165/2008 від 08.05.2008р., в результаті зняття судом обмежень під час процедури банкрутства ПТ «Євтушенко і Ко» та наступних договорів купівлі-продажу.

В подальшому відповідні рішення господарського суду Харківської області та Харківського апеляційного господарського суду були скасовані, а процедура банкрутства припинена.

Ці обставини сторонами не заперечувалися.

У такому випадку дія іпотеки підлягає відновленню, іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, а набувач такого нерухомого майна набуває статусу іпотекодержателя, має всі його права і несе всі обов`язки за іпотечним договором.

В той же час, суду не надано доказів того, що за позивачем ТОВ «Факторинг Україна» як за іпотекодержателем у Державному реєстрі іпотек було зареєстровано у встановленому законом порядку, як про це зазначено вище, іпотеку на підставі договору про відступлення права вимоги від 10.12.2012 за договором іпотеки № PM-SME 708/165/2008 від 08.05.2008.

Отже, у даному випадку позивач не є особою, яка може реалізувати право на звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто не має право вимоги.

Таким чином, підстави для задоволення позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відсутні.

Частиною 2 статті 264 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має відповідач.

У даному випадку позовна давність перервалася пред`явленням 22.07.2013р. позивачем позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_8 до Дзержинського районного суду м.Харкова про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням загальної позовної давності, яка статтею 257 ЦК України встановлюється у три роки, після переривання перебіг позовної давності почався заново (частина 3 статті 264 ЦК України) та мав закінчитися 22.07.2016.

Разом з тим, треба також враховувати строк дії мораторію на вимоги кредиторів, який був введений в процедурі банкрутства ухвалою господарського суду Харківської області 25.06.2014р., на період якого відповідно до частини 3 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зупиняється перебіг позовної давності, та який діяв до 25.02.2015р., коли Вищий господарський суд України припинив провадження у справі про банкрутство ПТ «Євтушенко і Ко». Тобто мораторій склав 245 днів (з 25.06.2014р. по 25.02.2015р.).

Таким чином, позовна давність у цій справі закінчилася 24 березня 2017 року.

Проте, позивач пред`явив позов 29 березня 2017 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

Що стосується аргументів позивача про те, що ним не пропущено строк позовної давності, оскільки він у березні 2014 року звернувся до Комінтернівського суду м.Харкова з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, то ці доводи є помилковими.

Так, розглядаючи справи №6-895цс15 (постанова від 02.12.2015р.) та №6-1763цс16 (постанова від 24.05.2017р.) Верховний Суд України зазначив, що перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема, статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.

У цій же справі було встановлено, що у березні 2014 року позивач пред`явив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки до Комінтернівського районного суду м.Харкова, тобто з порушенням правил підсудності. Отже, цією процесуальною дією позивача позовна давність не перервалася.

Будь-яких аргументів щодо поважності причин пропущення позовної давності позивач не навів та відповідних доказів не надав. Судом такі причини під час розгляду справи не встановлено.

Наслідки спливу позовної давності передбачені у статті 267 ЦК України, згідно з частинами 3, 4 якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у позові з підстав того, що позивач не набув у визначеному порядку статусу іпотекодержателя і не має права вимоги за іпотечним договором № № РМ-SМЕ 708/165/2008, то не застосовує правила позовної давності.

Крім того, як зазначалось вище ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 було забезпечено позов шляхом накладення заборони відчуження на нежитлові приміщення 1-го поверху № 7а-1-:7а-3;2-го поверху № 21-1-1:21-5, 15-П-15-6 загальною площею 114,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку до відмову у задоволенні позовних вимог повністю, захід забезпечення позову підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12,13, 76, 81, ч. 9 ст. 152, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Скасувати захід забезпечення позову у виді накладення заборони відчуження на нежитлові приміщення 1-го поверху № 7а-1-:7а-3; 2-го поверху № 21-1-1:21-5, 15-П-15-6 загальною площею 114,1 кв.м. в житловому будинку літ. «А-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_1 , визначений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.10.2017.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25.10.2019 року.

Суддя Шелест І.М.