Дата документу 26.03.2019 Справа № 311/1535/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/1535/15 Головуючий у 1 інстанції: Носик М.А.
Провадження № 22-ц/807/260/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області та ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Реєстраційна служба Василівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області, про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Скельківська сільська рада Василівського району Запорізької області, Василівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання вселення незаконним та захист права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Реєстраційна служба Василівського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області, про визнання незаконним та скасування рішення Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області та визнання недійсним свідоцтва про право власності.

В обґрунтування позову зазначала, що з 25 квітня 1979 року за наказом № 36 від 16 квітня 1979 року ОСОБА_7 почала працювати на посаді завідуючої Златопольського ФАП, та була звільнена по інвалідності з 01 червня 1992 року за наказом №20 від 28 травня 1992 року.

У зв'язку з роботою на посаді завідуючої Златопольського ФАП отримала службове приміщення за адресою АДРЕСА_1, яке складається із двох кімнат та коридору. В службовому житловому приміщені вона проживає разом з чоловіком ОСОБА_9, та користується прибудинковою земельною ділянкою площею 0,15 га.

В грудні 2014 року до неї звернулась депутат Скельківської сільської ради ОСОБА_10, яка просила звільнити займане житлове приміщення, квартиру АДРЕСА_1, так як їй дане приміщення необхідно для особистого користування.

25 лютого 2015 року у відповідності до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_7 звернулась до Скельківської сільради із заявою про передачу їй та її чоловікові у спільну часткову власність житлового приміщення, де вони зареєстровані та проживають.

11 березня 2015 року за №225/02-01-21 їй було відмовлено в передачі у власність тому що дане приміщення не передавалось на баланс сільської ради. Згідно з довідкою РКП «Василівське БТІ» від 03 березня 2015 року №68, квартира АДРЕСА_1, була передана у власність депутату Скельківської сільської ради ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності від 06 грудня 2010 року серії НОМЕР_1, виданого Скельківською сільською радою.

Відповідно до рішення Скельківської сільської ради за №27/1 від 15.06.2010 року Скельківська сільська рада на підставі загальних зборів КСП «Шевченко» від 12.07.2003 року вирішила оформити право власності на об'єкт нерухомості, квартиру АДРЕСА_1 при фельдшерсько-акушерському пункті с. Златополь, яка складається з квартири №2 загальною площею 40,6 кв. метрів, житловою площею 15,7 кв. метрів, на ОСОБА_10

На підставі викладеного ОСОБА_7 просила суд, визнати незаконним та скасувати рішення Скельківської сільської ради за №27/1 від 15 червня 2010 року «Про визнання права власності на об'єкт нерухомості»; визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого Скельківською сільською радою від 06 грудня 2010 року НОМЕР_1 на ОСОБА_10

У травні 2015 року ОСОБА_10 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи: Скельківська сільська рада Василівського району Запорізької області, Василівський РВ УДМС України в Запорізькій області, про визнання вселення незаконним та захист права власності на квартиру.

У зустрічній позовній заяві зазначала, що ОСОБА_7 незаконно була вселена разом із чоловіком ОСОБА_9 у спірну квартиру виходячи з наступного. Відповідно до наданих ОСОБА_7 до первинного позову копій господарської книги на будинок АДРЕСА_1, відповідей Скельківської сільської ради від 11 березня 2015 року та 20 березня 2015 року, виписки з рішення №6 від 04 березня 2004 року комісії по реформуванню колишнього КСП ім. Шевченка, акту приймання-передачі від 12 грудня 2007 року та накладної від 12 грудня 2007 року, в цілому будинок АДРЕСА_1 був власністю колишнього колгоспу «Зоря комунізму», який в подальшому був реформований в КСП ім. Шевченка, потім в СВК «Маяк», а потім ліквідований.

Відповідно до наданої ОСОБА_7 до первинного позову копії трудової книжки, вона ніколи не працювала в колгоспі «Зоря комунізму» та не була його членом. Її чоловік ОСОБА_9 так само до колгоспу відношення не мав. Будь-яких протоколів загальних зборів членів колишнього колгоспу «Зоря комунізму», рішень Скельківської сільської ради або Василівської районної ради, ордерів на службове житло ОСОБА_7 чи ОСОБА_9 суду не надано, оскільки таких рішень чи протоколів не приймалось взагалі і ордери на їх ім'я не видавалось.

В свою чергу, ОСОБА_10, мала свідоцтво на право власності майновий пай члена КСП ім. Шевченка (правонаступника колгоспу «Зоря комунізм від 22.03.2004 року), що підтверджує її членство в цьому колгоспі. Виходячи зі змісту запису в трудовій книжці ОСОБА_7, вона була працівником Василівської центральної районної лікарні і наказом саме цієї установи була призначена на посаду завідуючої Златопільського ФАП.

Зазначала, що посилання ОСОБА_7 в позові на те, що станом на момент звільнення 28 травня 1992 року вона пропрацювала на підприємстві більше 10 років, де їй було надано службове житло, є безпідставними, жодного письмового доказу про те, що Квартира була передана як службове житло для працівників Василівської ЦРЛ також не надано.

Зазначала, що виходячи зі змісту довідки РКП «Василівське БТІ» від 03 березня 2015 року, вбачається, що будівля АДРЕСА_1 складається з 3-х окремих житлових приміщень: 2-х квартир та приміщення ФАПу. Саме приміщення ФАПу, яке має юридичну адресу: вул. Шкільна, 10 в с. Златопіль, було передано до соціального житла, а два інші приміщення - квартира №1 та квартира АДРЕСА_1 залишились власністю колгоспу і в подальшому були передані у приватну власність, в т.ч. і ОСОБА_10

На підставі викладеного, ОСОБА_10 просила суд, визнати вселення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_1 незаконним; визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року справи об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Реєстраційна служба Василівського РУЮ у Запорізькій області, про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7, ОСОБА_9, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Скельківська сільська рада Василівського району Запорізької області, Василівський РВ УДМС України в Запорізькій області, про визнання вселення незаконним та захист права власності на квартиру в частині первісної позовної заяви ОСОБА_7 до Скельківської сільської ради Василівського район Запорізької області, ОСОБА_10, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту на стороні відповідача: Реєстраційної служби Василівського РУЮ Запорізької області про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності, яка подана до суду 29 квітня 2015 року - залишено без розгляду.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2016 року змінено первісного відповідача Скельківську сільську раду Василівського району Запорізької області належним відповідачем - Виконавчим комітетом Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області.

19 лютого 2016 року звернулася ОСОБА_7 звернулась із позовом до Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_10, про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності Позивач просила скасувати рішення виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15 червня 2010 року №27/1 «Про визнання права власності на об'єкт нерухомості» та визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 виданого Скельківською сільською радою від 06 грудня 2010 року НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_10.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 березня 2016 року об'єднано в одно провадження справу за позовом ОСОБА_7 до Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_10, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Реєстраційної служби Василівського РУЮ Запорізької області, про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності, та зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7, ОСОБА_9, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Василівського РВ УДМС України в Запорізькій області, про визнання вселення незаконним та захист права власності на квартиру зі справою за позовом ОСОБА_7 до Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_10, про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року зупинено провадження по вищезазначеній справі у зв'язку зі смертю ОСОБА_10 на строк до залучення до справи правонаступника.

Ухвалами Василівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2017 року провадження по справі відновлено, та залучено до участі правонаступників ОСОБА_10 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року позов ОСОБА_7 задоволено. Скасовано рішення Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15 червня 2010 року №27/1 «Про признання права власності на об'єкт нерухомості». Визнано недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 виданого Скельківською сільською радою Василівського району Запорізької області від 06 грудня 2010 року НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Скельківська сільська рада Василівського району Запорізької області, виконавчий комітет Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області подали апеляційну скаргу. Зокрема зазначають, що суд першої інстанції завчасно залучив правонаступників по справі, оскільки прав власності на спірне майно вони на час постановлення ухвали не отримали. Посилаються на пропуск строку позовної давності за позовом ОСОБА_7, яку потрібно було задовольнити за їх заявою. Вважають також, що судом першої інстанції невірно було надано оцінку рішенню виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів Запорізької області від 11.10.1990 року № 196 «Про реєстрацію житлового фонду». Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_12 подали апеляційну скаргу, в якій, також посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити.

17 травня 2018 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_7 надійшов відзив на зазначені апеляційні скарги. Зазначає, що судом першої інстанції з'ясовано достатньо доказів, які дали змогу дійти висновку про наявність обставин справи, просить апеляційні скарги відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області та ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_12 задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних відносин та закон, що їх регулює.

В силу принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, зі світлокопії рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутатів Запорізької області від 17.10.1990 р. № 196 «Про реєстрацію житлового фонду» та архівного витягу з додатку до нього, який надісланий Державним архівом Запорізької області на адресу ОСОБА_7, вбачається, що вирішено оформити право власності на житлові будинки, які знаходяться в селах Степногірської, Орлянської, Підгірської, Білозірської, Широківської, П'ятихатської, Балковської, Скельківської, Кам'янської сільських рад народних депутатів у відповідності з подвірними списками згідно додаткам №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 (т.3 а.с.10).

Згідно з п.122 списку житлових домів с. Златопіль, які знаходяться на території колгоспу «Зоря комунізму» Скельківської сільської ради, у розділі «Кому належить, у адміністративному підпорядкуванні знаходиться, голова колгоспного двору» за адресою АДРЕСА_1 вказана ОСОБА_7 служ. (т. 3 а.с. 9, зворот).

В матеріалах справи відсутні докази щодо скасування чи недійсності цього рішення.

Окрім цього, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_7 має зареєстроване місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 (т. 4 а.с. 46-49).

Ця обставина також підтверджена копією паспорта ОСОБА_7, який міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 14, зворот)

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту користування спірної квартирою ОСОБА_7, з чого вбачається, що Виконавчий комітет Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області не мав права приймати рішення про визнання права власності на спірний житловий об'єкт,також з підстав того ,що житлова площа квартири не була вільною.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_10 не була ні користувачем, ні власником земельної ділянки, на якій розташована спірна квартира АДРЕСА_1, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1035 «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садового типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» були відсутні підстави для оформлення права власності.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно встановлені невідповідності при оформленні на ОСОБА_10 права власності на спірну квартиру.

Так, відповідно до змісту п. 1 рішення Виконавчого комітету від 15.06.2010 року вирішено оформити на ОСОБА_10 право власності на об'єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_1 при Златопільському ФАПі, яка складається з квартири №2 загальною площею 40,6 кв.м., житловою площею 15.7 кв.м. (т. 1 а.с. 44).

Проте, з Акту приймання-передачі вбачається, що комісія, яка утворена відповідно до рішення загальних зборів співвласників колишнього КСП ім. Шевченко, протокол №1 від 12 липня 2003 року, у складі голови комісії Папучі Д.М. провела обстеження об'єкту передачі квартири при ФАПі АДРЕСА_1, яка належить СВК «Маяк». При перевірці було встановлено та внесено до акту, що загальна площа забудови складає 85 кв.м., загальна площа житлового будинку - 85 кв.м. (т.1 а.с.41).

Оспорюване рішення Виконавчого комітету від 15.06.2010 року суперечить вимогам ст.328 ЦК України,щодо підстав набуття права власності, так як «оформлене право власності на об'єкт нерухомого майна. на який відсутній акт прийняття його в експлуатацію».

Отже дійсно, площа квартири, на яку оформлено право власності суперечить площі квартири зазначеній в Акті прийому-передачі від 12 грудня 2007 року.

Також вірно зазначено судом, що Закон України «Про власність» від 07.02.1991 року, яким керувався виконавчий комітет Скельківської сільської ради на час винесення рішення від 15 червня 2010 року №27/1, втратив чинність згідно Закону України №997-5 від 27.04.2007.

Відповідно до роз'яснень, даних у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до вимог ст. ст. 202 ч.1, 203; 215 ч.1; 235; 717 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За правилом ст. 204 ЦК України (презумпція правомірності правочину) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, то згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо доведеності підстав для скасування рішення Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15.06.2010 року № 27/1 «Про визнання права власності на об'єкт нерухомості», оскільки цим рішенням порушуються права ОСОБА_7

Матеріали справи свідчать, що порушення права власності позивача ОСОБА_7 відбулося з ухваленням рішення Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області від 15.06.2010 року № 27/1 «Про визнання права власності на об'єкт нерухомості» про оформлення права власності на будинок: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_10

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини також вказує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи (рішення у справі "Руїз Торіха проти Іспанії").

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційних скарг приводять до висновку, що ці доводи, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційні скарги Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, Виконавчого комітету Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області та ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01 квітня 2019 року.

Головуючий:

Судді: