Ухвала

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/12721/17-ц

провадження № 61-34389св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя - доповідач),

судді: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Українська залізниця»,

представник відповідача - Савка Володимир Васильович,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва у складі судді Батрин О. В. від 22 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. від 03 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він, враховуючи комфортність та швидкість потягу, придбав квитки на своє ім`я та ім`я дружини зі станції Жмеринка до станції Київ-Пасажирський на потяг «Інтерсіті +», котрий мав відправитись 09 січня 2017 року о 9 год. 55 хв. та прибути до м. Києва 09 січня 2017 року о 12 год. 43 хв. Разом з тим, у день відправлення поїзд прибув на станцію Жмеринка із значним запізненням - о 14 год. 10 хв., а до станції Київ-Пасажирський - о 20 год. 39 хв.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 277,90 грн, як різницю між вартістю квитків на вказаний поїзд та вартістю квитків на інший менш комфортний поїзд, 33,90 грн пені відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а також 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, що проявилась у душевних стражданнях позивача з приводу вказаної ситуації - невчасного подання поїзду, тривалості поїздки, не забезпечення безкоштовним гарячим чаєм під час прямування потягу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 311,80 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи встановлення тривалості послуг з перевезення в годинах, а прострочення виконання послуг відбулося більше ніж на 3 год., то позовні вимоги про стягнення пені у визначеному позивачем розмірі підлягають задоволенню відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Установивши, що за звичайних умов витрати позивача на придбання квитків на 2 особи, зокрема, на електропоїзд № 828 Л зі станції Жмеринка до станції Київ-Пасажирський, який долає відстань за 5 год. 13 хв., становили б лише 98,64 грн, суд визнав обґрунтованими позовні вимоги позивача про стягнення збитків у розмірі 277,90 грн.

Урахувавши, що 09 січня 2017 року позивач їхав разом із дружиною та дитиною віком 1 рік 9 місяців, зазнав душевних страждань через значну затримку перевезення, суд вважав доведеними вимоги про заподіяння позивачу моральної шкоди, розмір якої визначив у 2000 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Українська залізниця» задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року в частині стягнення коштів у розмірі 311,80 грн скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 33,90 грн пені. У задоволенні позову про стягнення майнової шкоди відмовлено.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди змінено, зменшено розмір її відшкодування до 1000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення 277,90 грн збитків, суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності факту спричинення позивачу збитків у розумінні приписів статті 22 ЦК України, а на інші обставини в обґрунтування такої вимоги позивач не посилався.

Урахувавши характер немайнових втрат, яких зазнав позивач і члени його сім`ї, їх тривалість, а також засади розумності, виваженості та справедливості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 1000 грн.

Визнаючи обґрунтованими позовні вимоги про стягнення пені, апеляційний суд виходив із того, що за встановлених обставин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання за договором перевезення щодо своєчасної доставки пасажирів до пункту призначення у строк, установлений договором, останній відповідально до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» має сплати пеню у визначеному позивачем розмірі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року ПАТ «Українська залізниця» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що правові підстави для стягнення пені на користь позивача на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні. Крім того, суди не врахували, що запізнення поїзда сталося через недостатню ефективність гальм в результаті обмерзання кліщових механізмів у несприятливих погодних умовах, що в силу вимог статті 922 ЦК України виключає відповідальність перевізника. Цивільно-правові відносини, які виникли між сторонами, ґрунтуються на підставі договору перевезення пасажира та багажу, умовами якого право на відшкодування моральної шкоди у разі порушення його умов, не передбачене. Не встановлено такого виду цивільної відповідальності також і Правилами перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, у яких, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення апеляційного суду, просить касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 757/12721/17-ц з Печерського районного суду м. Києва. Зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указану справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 16 грудня 2016 року ОСОБА_1 придбав 2 квитки для себе та дружини на швидкісний потяг «Інтерсіті +» № 764 Одеса-Київ-Дарниця із відправленням зі станції Жмеринка 09 січня 2017 року о 9 год. 55 хв. та прибуттям до станції Київ-Пасажирський 09 січня 2017 року о 12 год. 43 хв. Час у дорозі мав становити 2 год. 48 хв.

На станцію Жмеринка швидкісний поїзд «Інтерсіті+» № 764 прибув о 14 год. 10 хв., тобто з запізненням більше ніж на 4 год., а на станцію Київ-Пасажирський - о 20 год. 39 хв, тобто із запізненням більше ніж на 6 год.

Посилаючись на те, що поїздка відбувалась в умовах, які не відповідають тим, на які позивач розраховував, купуючи квитки на швидкісний поїзд «Інтерсіті+» № 764 та містяться за посиланням на Інтернет-сторінці ПАТ «Українська залізниця» http://intercity.uz.gov.ua/7page ій=25, позивач просив відшкодувати йому шкоду у визначеному позові розмірі.

Мотивувальна частина

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів дійшла висновку, що наведені в касаційній скарзі доводи та обставини справи, дають підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно статті 928 ЦК України відповідальність перевізника за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю пасажира, визначаєтьсявідповідно до глави 82 цього Кодексу, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини.

Тому, якщо пасажиру завдана шкода, що пов`язана із ушкодженням здоров`я, то шкода відшкодовується за правилами відшкодування недоговірної шкоди, в тому числі відшкодовується і моральна шкода. Якщо шкода завдана іншим благам, що належать пасажиру, то можливість відшкодування моральної шкоди залежіть від того чи є про це вказівка у законі.

Згідно Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. В тому числі й послуги з перевезення є продукцією згідно із цього Закону.

Згідно з пунктом 5 частиною першою статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Стаття 16 Закону України «Про захист прав споживачів» була змінена аналогічним чином. Редакція пункту 5 частини першої статті 4 та статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів» від 19 травня 2011 року пов`язує можливість відшкодування шкоди із вказівкою в законі. Тому можливість відшкодування моральної шкоди споживачам була значно звужена, не будь-яка виникла шкода підлягає відшкодуванню.

Спеціальним законом у відповідній сфері є Закон України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19 травня 2011 року. Цей закон значно звужує права споживачів, в тому числі щодо обсягу відповідальності та щодо доведення завдання шкоди. Під поняття продукції підпадає тільки рухоме майно. Послуги та роботи не підпадають під дію Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції». А шкодою є тільки завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення об`єкта права власності.

Таким чином, шкода завдана недоліками виконаних робіт чи послуг взагалі не підпадає під дію цього спеціального Закону («Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції»).

Згідно статтею 2 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» до відносин, не врегульованих цим Законом, застосовуються положення цивільного, процесуального законодавства та законодавства про захист прав споживачів.

Щодо відшкодування завданої шкоди споживачу не зазнала змін тільки редакція пункту 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Але, вона не може тлумачитися окремо від пункту 5 частини першої статті 4 та статті 16 цього Закону.

Таким чином, згідно із формулюванням пункту 5 частини першої статті 4 та статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 19 травня 2011 року шкода споживачу відшкодовується не у всіх випадках завдання шкоди (як це було до 2011 року, сам факт завдання шкоди, майнової чи немайнової, був підставою для відшкодування шкоди), а у випадках зазначених у законі. При цьому, шкода завдана недоліками виконаних робіт чи послуг не підпадає під дію Закону «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції».

Тому, якщо шкода завдана недоліками виконаних робіт чи послуг застосування підлягають інші норми законодавства.

Так, згідно статтею 1209 ЦК України виконавець робіт (послуг) зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них. Виконавець відповідає незалежно від вини виконавця робіт (послуг), а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах. Виконавець робіт (послуг) звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або порушення потерпілим правил користування або зберігання товару, результатів робіт (послуг).

Таким чином, норми Закону України «Про захист прав споживачів» щодо відшкодування моральної шкоди можуть бути поширені на правовідносини, які виникають з договірних відносин, але не безумовно, а із дотриманням положень пункту 5 частини першої статті 4 та статті 16 цього Закону.

Однак, пункт 5 частини першої статті 4 та стаття 16 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 19 травня 2011 року не містить належного обґрунтування, яким законом передбачена можливість відшкодування моральної шкоди споживачу у цій справі, якщо в Законі України «Про захист прав споживачів» не передбачено прямо її відшкодування, а є відсилка на положення закону, яким не у всіх випадках є спеціальний закон («Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції»).

Зазначені обставини і законодавча невизначеність свідчать про наявність виключної правової проблеми, що стосується усіх спорів про відшкодування моральної шкоди, яка виникла внаслідок виконання умов договору.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

На підставі викладеного Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що вказана справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п`ятою статті 403 ЦПК України.

Керуючись статтями 402-404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 757/12721/17-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило