Справа № 308/6910/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернувсь до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», в якому просить визнати недійсним Кредитний договір № б/н від 20.09.2007 року (заява-анкета від 20.09.2007 року).

В обґрунтування позову зазначено, що 26.07.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до позивача ОСОБА_4 з позовом про стягнення на свою користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.09.2007 року в розмірі 4 950,15 доларів США, що по курсу НБУ станом на 14.06.2011 року складає 39 403,23 грн. Мотивуючи даний позов тим, що між сторонами укладено договір від 20.09.2007 року, за яким банк надав позичальнику 2000 доларів США під 19,2 % річних, однак у звязку з невиконанням даного договору банк нарахував вищевказану заборгованість за період з 05.10.2007 року по 31.03.2011 року. Позивач ОСОБА_4 стверджує, що не підписував заяву-анкету від 20.09.2007 року, а тому не укладав кредитний договір, а отже так званий кредитний договір є недійсним. Також позивачем подано клопотання в якому вказує, що про кредитний договір дізнався у березня 2018 року, під час ознайомлення з матеріалами справи Ужгородського міськрайонного суду №2-5421/11, а отже строк позовної давності не пропущено, а тому необхідності поновлювати такий строк не має. При цьому просить поновити строк позовної давності для звернення з даним позовом.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати по спірних правовідносинах строк позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки позивачу було відомо про порушення його прав з моменту укладення договору, тобто з 20.09.2007 року. Даний відзив мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.09.2007 року ОСОБА_4 20.09.2007 року отримав кредит у розмірі 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 022663, яку отримав 03.10.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_4, а також з якої вбачається, що останній користувався кредитним лімітом і здійснював погашення кредиту, приймав та виконував Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20.09.2007 року ОСОБА_4 було заповнено анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.79-80, 132-133). Згідно даних анкети, її було заповнено громадянином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, паспорт громадянина України ВО 971473 виданий Ужгородським ГО УМВД 19.02.2002 року.

Також, як вбачається з Анкети-заяви № б/н від 20.09.2007 року, позивач виявив бажання отримати від відповідача банківський продукт - платіжну картку - «Універсальна Gold» та встановити на ній кредитний ліміт в розмірі 2000,00 доларів США.

Судом встановлено, що дану платіжку картку №022663 позивачем отримано 03.10.2007 року, що підтверджується підписом в анкеті-заяві № б/н від 20.09.2007 року.

З анкети-заяви № б/н від 20.09.2007 року вбачається, що позивач надав згоду на те, що дана Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Факт отримання позивачем кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по картковому рахунку позивача ОСОБА_4Г.(а.с.62-78), згідно якого 06.11.2007 року ОСОБА_4 останній раз з цього карткового рахунку отримував готівкові кошти.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.03.2012 року (а.с.53) задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 39403,23 грн. заборгованості, 394,03 грн. держмита та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди, з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як Істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як вбачається із договору кредиту, позивач ОСОБА_4 був ознайомлений з умовами кредитування та погодився із ними, підписавши договір, отримав кошти в розмірі 2000,00 доларів США і лише у червні 2018 року, майже через одинадцять років після отримання кредиту, заявив позовні вимоги про визнання кредитного договору недійсним.

При цьому, згідно зі змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Тобто суд, незважаючи на подану заяву про застосування позовної давності, повинен зясувати, чи порушене право позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо права та інтереси не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, позивач мав довести ті обставини, за якими законодавець передбачає визнання кредитного договору недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був ознайомлений з умовами договору, всіма істотними обставинами та наслідками його підписання, що підтверджується його особистим підписом. Кредитний договір укладений сторонами з дотриманням вимог закону, необхідних для чинності правочину, а належних і допустимих доказі протилежного позивачем не надано.

Твердження позивача, що він не підписував заяву-анкету від 20.09.2007 року не знайшло свого підтвердження при розгляді справи, оскільки позивач ОСОБА_4 в судове засідання особисто не зявився, не надав свої пояснення, щодо не підписання даної заяви-анкети та щодо спростування доказів представника відповідача, які підтверджують факт підписання заяви-анкети, а також позивач не був допитаний як свідок у судовому засіданні. Будь-яких інших доказів того, що позивач не підписував заяву-анкету від 20.09.2007 року ОСОБА_4 суду не надав.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б давали підстави вважати спірний Кредитний договір недійсним, оскільки при підписанні зазначеного договору ОСОБА_4 ознайомився та погодився з його умовами.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 про визнання Кредитного договору недійсним є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

На підставі та керуючись ст. ст. 6, 203, 215, 626-629, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 265, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійним Кредитного договору № б/н від 20.09.2007 року (заява-анкета від 20.09.2007 року) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5