Єдиний унікальний номер 243/3583/19 Номер провадження 22-ц/804/2644/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2019 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

головуючого судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м. Бахмут справу що виникла з сімейних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб Органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області та Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2019 року (головуючий у 1 інстанції Старовецький В.І.), -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 з вимогами про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтовувала тим, що після розірвання шлюбу 23 січня 2015 року ОСОБА_2 батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки не приймає участі у вихованні дитини та не забезпечує розвитку дитини, так як має заборгованість із сплати аліментів.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Судом встановлено, що за період часу з 06 квітня 2018 року по 01 червня 2018 року відповідач жодного разу не відвідав сина в дитячому садку, також не приймав участі у вихованні дитини за місцем проживання та не відвідував ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 01 вересня 2018 року за місцем навчання.

Згідно висновків суду підтверджені обставини щодо існування заборгованості в ОСОБА_2 із сплати аліментів та вжиття заходів направлених на стягнення заборгованості, таких як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та вихолощеною зброєю, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та арешт майна боржника. Разом з тим, суд виходячи із часткової сплати відповідачем аліментів за період з жовтня 2016 року по січень 2019 року зробив висновок про його намагання фінансово підтримувати сина. Також в судовому засіданні підтверджений висновок органу опіки та піклування, який вважав доцільним позбавити відповідача батьківських прав. Та суд першої інстанції дійшов висновку про те, що батько виявляє інтерес до дитини та в силу об`єктивних обставин намагається забезпечити добробут сина, що спростовує доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина та не дає підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, через те, що судом не повно з`ясовані обставини якими позивач обґрунтовувала позов та висновки суду не відповідають цим обставинам. В обґрунтування скарги заявник посилалася на всі ті обставини які становили зміст позовних вимог, додатково зазначивши що судом не враховано думку дитини щодо предмету спору та порушенням норм процесуального права є те, що суд врахував заперечення на позов та відзив на апеляційну скаргу подані з порушенням визначеного процесуальним законодавством строку та тим самим порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача в заперечення вимог апеляційної скарги вказує, що він приймав участь в утриманні сина, так як частково сплачував аліменти, та наявність заборгованості із сплати аліментів не є підставою для позбавлення батьківських прав. Також зазначав, що позивач створює перешкоди для спілкування з дитиною.

Слов`янська міська рада Донецької області та Орган опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області просили задовольнити апеляційну скаргу та позбавити відповідача батьківських прав, обмежившись самими правовими підставами, на які робляться посилання у відзивах.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, за відсутності позивача повідомленої про час та місце судового розгляду належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, також за відсутності відповідача та третіх осіб від яких надійшли письмові пояснення в яких вони просили здійснити розгляд справи за їх відсутності, суд апеляційної інстанції переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

25 червня 2011 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_2 /копія свідоцтва про шлюб а.с.24/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі народився ОСОБА_4 , батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /копія свідоцтва про народження а.с. 7/.

23 січня 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 стягнуто аліменти в розмірі ? частки усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття /заочне рішенням Токмацького районного суду Запорізької області а.с. 8/.

18 травня 2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /заочне рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від а.с. 25/.

23 серпня 2018 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_17 /свідоцтво про шлюб а.с. 27/.

За період сплати аліментів з 11 грудня 2014 року по 31 березня 2019 року за виконавчим провадженням відкритим на підставі виконавчого листа № 2/328/27/15 виданого на підставі заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року ОСОБА_2 нараховані аліменти, які не сплачені в загальному розмірі 62423,00грн /копія довідки - розрахунку № АСВП - 47985664 від 03 квітня 2019 року Слов`янського міськрайонного відділу ДВС а.с. 10 - 12/.

За період сплати аліментів з 11 грудня 2014 року по 01 серпня 2019 року за виконавчим провадженням відкритим на підставі виконавчого листа № 2/328/27/15 виданого на підставі заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року ОСОБА_2 нараховані аліменти, які не сплачені в загальному розмірі 65519,00грн, також зазначено що боржником сплачено аліменти згідно квитанцій від 09 липня 2019 року в сумі 2000,00грн та від 24 липня 2019 року в сумі 1000,00грн /довідки Слов`янського міськрайонного відділу ДВС а.с. 179,180/.

Згідно Актів обстеження умов проживання Служби у справах дітей Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області від 31 травня 2019 року, від 02 квітня 2019 року та від 23 жовтня 2018 року батько дитини з сім`єю в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2012 року та не бере участі у вихованні дитини, також зазначено інформацію про те, що батько має заборгованість по аліментах /а.с. 132 - 133, 14-15/.

Згідно довідки ДНЗ «Золотий ключик» в період часу з 06 квітня 2018 року по 01 червня 2018 року ОСОБА_2 жодного разу не відвідав сина в дитячому садку та витрати на дитину несла ОСОБА_1 /а.с. 19/.

Довідкою Балківської загальноосвітньої школи I-III ступенів Токмацької районної ради Запорізької області від 18 березня 2019 року засвідчено, що ОСОБА_4 навчався в першому класі та за період його навчання батько ОСОБА_2 жодного разу до школи не з`являвся та не цікавився успіхами сина в навчанні /а.с. 19 - 23/.

За змістом квитанцій в період часу з жовтня 2016 року по січень 2019 року платник ОСОБА_2 на ім`я отримувача ОСОБА_1 частково сплачував кошти в рахунок аліментів /а.с. 69 - 71/.

У виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого листа № 2/328/27/15 виданого на підставі заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2015 року у справі про стягнення аліментів з ОСОБА_2 державним виконавцем вживались заходи направлені на стягнення заборгованості, такі як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та вихолощеною зброєю, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами та накладався арешт на майно боржника /а.с.82, 85 - 87/.

В довідці Комунального некомерційного підприємства «Молочанський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 172 від 17 липня 2019 року йдеться про те, що ОСОБА_4 має вроджений порок серця та потребує постійного медикаментозного лікування і матеріальної допомоги /а.с. 182/.

Висновок Органу опіки та піклування від 25 травня 2019 року в якому йдеться про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 103 - 104)

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції повно встановив обставини у справі та вірно застосував норми матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керуючись статтями 164, 165, 166 Сімейного кодексу України, вважав, що хоч відповідач протягом тривалого часу належним чином не виконував своїх батьківських обов`язків, проте позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків та є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька так і для дитини, та позбавлення батьківських прав щодо батька який виявляє інтерес до дитини та намагається частково дбати про добробут дитини не ґрунтується на законі та не буде якнайбільше відповідати інтересам дитини.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України, пунктом 2 якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом наведеної норми ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьків прав на виховання дитини, захист її інтересів та інших прав, які їм надані до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, та вирішальним для результатів розгляду даної справи будуть обставини, що характеризують ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Встановлені в даній справі обставини вказують на те, що після розлучення батьків син залишився проживати з мамою, яка саме виконувала обов`язки по забезпеченню необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини та остання не надала доказів, які би вказували на звернення з питань утримання дитини до батька, який відповідає за сина за законом, та який знехтував потребами дитини. Аргументи заявниці щодо перешкод з боку відповідача в лікуванні сина не підкріплені жодним доказом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батька, чого в ході судового розгляду не підтверджено.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Щодо обставин справи, також відсутні докази з приводу не благополучності батька ОСОБА_2 , його жорстокого поводження з дитиною, чи доказів які би вказували на те, що збереження його зв`язків із сином та його вплив буде неблагонадійним.

З огляду на зміст наведених норм апеляційний суд вважає, що наявність заборгованості по аліментах не має вирішального значення для вирішення цього спору та сама по собі часткова несплата аліментів не являється підставою для позбавлення відповідача батьківських прав та не свідчить про свідоме ухилення батька від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини.

Разом з тим, не є беззаперечною підставою для позбавлення батьківських прав висновок Органу опіки та піклування від 25 травня 2019 року в якому йдеться про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень частини 5, 6 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які мають стосунок до справи та суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дитини.

Висновок наявний в справі не розкриває у повному обсязі, в чому саме проявляється негатив від збереження відповідачем зв`язків із сім`єю, чи покращить умови для фізичного і духовного розвитку дитини. У ньому не наведено підстав та доводів, які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Також висновок органу опіки і піклування не містить даних про проведену цим органом роботу по врегулюванню конфлікту, чи наявний контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків, та не містить відомостей щодо відсутності піклування батька про сина після вжитих заходів.

У той же час, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які вона не змогла повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб сторони надавали пояснення та докази щодо обставин, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог чи заперечень. Сторони беззаперечно мали можливість ознайомитися із змістом позовної заяви і матеріалами справи та реалізувати належні їм процесуальні права.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2019 року.

Судді: