Справа № 522/6238/17
У Х В А Л А

21 березня 2019 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Єршова Л.С., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси під головуванням судді Єршової Л.С. слухається цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 25 жовтня 2014 року у сумі 119100,00 доларів США, 3% річних у сумі 10719 доларів США у гривневому еквіваленті на день ухвалення судового рішення.

18.03.2019 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову (надійшла в провадження судді 19.03.2019 року), в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: 123/1000 квартири АДРЕСА_1 ; 3/ 10 частин квартири АДРЕСА_4.

У відповідності з ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 даного кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз`яснень п.п. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий суддя - Загороднюк В.І.) по зазначеній справі постановлено ухвалу, відповідно до якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), будівлі дачно-будівельного кооперативу „АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 31442895), що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 .

02 жовтня 2017 року Приморським районним судом м. Одеси (головуючий суддя - Загороднюк В.І.) по зазначеній справі постановлено ухвалу, відповідно до якої частково скасовано заходи забезпечення позову, а саме: знято арешт з будівлі дачно-будівельного кооперативу „АДРЕСА_4 (реєстраційний номер майна 31442895), що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 , що був накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.05.2017 р., в іншій частині ухвалу суду від 18.05.2017 р. залишено без змін.

Заява ОСОБА_1 від 18.03.2019 року про забезпечення позову обґрунтована тим, що на цей час ОСОБА_1 готовиться позов про скасування реєстрації квартири АДРЕСА_1 . Жодних доказів про те, що станом на теперішній час квартира АДРЕСА_5 не належить відповідачу, та про наявність у неї на праві власності іншого майна, позивач до суду не надав.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 не надав до суду пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що заява не відповідає вимогам чинного ЦПК України щодо змісту та форми заяви про забезпечення позову, а саме: позивач не у повній мірі обґрунтував необхідність забезпечення позову (а по суті заміни майна, яке є предметом забезпечення); не надав пропозиції щодо зустрічного забезпечення, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 9 ст. 153 ЦПК України суддя, встановивши, що ухвалу про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову.

Суд роз`яснює, що повернення вказаної заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-154, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею .

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Л.С. Єршова