Справа № 752/8757/18
Провадження №: 2/752/1610/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору перша київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна,-

встановив:

27.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зняття арешту зі спадкового майна, заявивши вимоги до ОСОБА_2.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3. Фактом підтвердження родинного зв»язку між ним та померлою є його свідоцтво про народження, де у відповідній в графі записано ОСОБА_1 та свідоцтво про шлюб матері, що підтверджує зміну прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_1 померлої. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається із квартири АДРЕСА_1.

Заяву про прийняття спадщини позивач подав до дев»ятої державної нотаріальної контори міста Києва 22.07.2003р. (вхідний номер 1160), про що мається запис № 764 у Спадковому реєстрі, який підтверджується відповідним витягом, наданим позивачем. За отриманням свідоцтва про спадщину позивач звернувся у 2018 році. Проте, він отримав від державного нотаріуса дев»ятої київської державної нотаріальної контори відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв»язку з тим, що було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 з зазначенням, що власником рахується ОСОБА_2. Арешт було накладено першою київською державною нотаріальною конторою 03.11.2004р. на підставі ухвали б/н від 19.09.2001р. у справі № 2-1786/2001 Ірпінського місцевого суду (реєстраційний номер обтяження 1435752).

Проте, відповідно до інформації, що надана Бюро технічної інвентаризації міста Києва, і яка наявна в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_2 ніколи не була власником квартири АДРЕСА_1. Згідно Договору купівлі-продажу від 22.03.1996р., зазначена квартира придбана і зареєстрована за одним власником ОСОБА_3, що підтверджується довідкою БТІ (вих. КВ-2017 №39472 від 03.11.2017).

Позивачем до суду надано копію ухвали Ірпінського місцевого суду від 19.09.2001р. у справі № 2-1786/2001, на підставі якої було накладено арешт, отриману ним в першій київській державній нотаріальній конторі. Позивачем заявлено, і на підтвердження чого подано лист Ірпінського місцевого суду від 13.04.2018р, що доведення ним в суді додаткових обставин накладення арешту, які підтвердили б обставини виникнення помилки в ухвалі Ірпінського місцевого суду неможливе, оскільки матеріали справи № 2-1786/2001 були знищені пожежею, яка сталася в Ірпінському місцевому суді в 2004 році (а.с.29).

Позивач заявив, що померла не була стороною у справі № 2-1786/2001, що розглядалася Ірпінським місцевим судом, і в якій накладався арешт на квартиру АДРЕСА_1, а накладений арешт порушує його право власності на це майно як спадкоємця. Позивач просив відновити його порушене право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна шляхом зняття арешту з цього ж майна.

Відповідачка ОСОБА_2 зазначені позивачем обставини визнала у письмовому відзиві на позовну заяву. Заявила, що ніколи не була власником квартири АДРЕСА_1; в судовому засіданні 19.09.2001р. Ірпінського місцевого суду, на якому приймалася ухвала, участі не приймала, про арешт, який цією ухвалою накладений, не знала, і проти зняття арешту, накладеного на квартиру ОСОБА_3 не заперечує. Просила: задовольнити позов ОСОБА_1 та скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 1435752) першою київською державною нотаріальною конторою 03.11.2004р. на підставі ухвали б/н від 19.09.2001р. у справі № 2-1786/2001 Ірпінського місцевого суду.

Учасники справи в судове засідання не з»явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, за даними спадкового реєстру Дев»ятою київською державною нотаріальною конторою 22.07.2003 року заведена спадкова справа за №764 (а.с.21).

За даними свідоцтва про народження ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, та свідоцтва про шлюб ОСОБА_3, що підтверджує зміну прізвища ОСОБА_7 на ОСОБА_3 померлої, позивач у справі є сином померлої ОСОБА_3 (а.с.17,18,19,20).

24.07.2003 року державним нотаріусом дев»ятої київської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв»язку з арештом нерухомого майна спадкодавця квартири АДРЕСА_2 (а.с.27).

Як видно зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта №118723477, сформованої 28.03.2018 року першою київською державною нотаріальною конторою 03.11.2004р. на підставі ухвали б/н від 19.09.2001р. у справі № 2-1786/2001 Ірпінського місцевого суду, на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт (реєстраційний номер обтяження 1435752) (а.с.26).

Наразі, встановлені судом обставини є підставою для висновку, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, яким є квартира АДРЕСА_4, однак не може реалізувати своє право спадкоємця з огляду на те що зазначене майно перебуває під арештом, як власність ОСОБА_4, що накладений першою київською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали б/н від 19.09.2001р. у справі № 2-1786/2001 Ірпінського місцевого суду з метою забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП.

Судом також встановлено, що ухвалою Ірпінського місцевого суду Київської області від 19.09.2001 року з метою забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, було накладено арешт на квартири АДРЕСА_3 з забороною їх відчуження, зареєстрованих на праві власності на ім»я ОСОБА_4.

У той же час, 13.04.2018 року Ірпінським міським судом Київської області видано довідку з приводу того, що справа №2-1786/2001 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП в архіві суду відсутня, так як втрачена внаслідок пожежі, яка сталася в ніч з 26 травня на 27 травня 2004 року (а.с.31).

Крім того, судом встановлено, що зазначена квартира АДРЕСА_1, арештована ухвалою Ірпінського місцевого суду Київської області від 19.09.2001 року не перебувала у приватній власності відповідачки у справі за позовом який був забезпечений цією ж ухвалою суду.

Оскільки арештована квартира АДРЕСА_2 не належить і ніколи не належала на праві власності відповідачці ОСОБА_2, що підтверджується наданими доказами у справі, саме Договором купівлі-продажу від 22.03.1996р., довідкою БТІ (вих. КВ-2017 №39472 від 03.11.2017), а перебувала у приватній власності спадкодавця ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, то підстави для подальшого арешту майна відсутні.

Відповідно до правил статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.17. п 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, «якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва затримується до зняття арешту».

Враховуючи норми частини 2 статті 1220 ЦК України про те, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, то саме з цього дня позивачу належить спадщина після померлої ОСОБА_3.

З огляду на те, що позивач є спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, то за встановлених судом обставин відсутності підстав для обтяження майна, має право на отримання у власність спадкового майна. Однак та обставина, що спадкове майно перебуває під арештом, є порушенням його законних прав та інтересів.

Згідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Правилами статті 391 ЦК України встновлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про зняття арешту з майна шляхом скасування арешту, накладеного першою київською державною нотаріальною конторою 03.11.2004р. на підставі ухвали б/н від 19.09.2001р. Ірпінського місцевого суду Київської області, на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 1435752) підлягають задоволенню судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 391, 1220, 1268 ЦК України, ст. 42 ЗУ № 3425-XII від 02.09.1993р. «Про нотаріат», Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 до громадянки України ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору перша київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений першою київською державною нотаріальною конторою 03.11.2004р. на підставі ухвали б/н від 19.09.2001року Ірпінського місцевого суду, на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 1435752).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк