Справа № 464/5609/18
пр.№ 2/464/257/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2019 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої Бойко О.М.

секретар судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн. щомісячно, на кожну дитину та стягнути з відповідача в свою користь додаткові витрати понесені нею на придбання одягу дітям у розмірі 19 135 грн. 48 коп. В обґрунтування позову покликається на те, що з 12.10.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося дві доньки, 01.05.2011 року народилася ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, які проживають з нею, їй важко утримувати дітей, оскільки відповідач не надає жодної допомоги на їхнє утримання, хоча зобовязаний та може її надавати. Зазначає, що відповідач сплачує лише комунальні послуги в квартирі, в якій вона проживає разом з дітьми. Крім того, діти потребують значних витрат на покупку одягу, взуття, однак, відповідач не приймає жодної участі у вказаних витратах, у звязку з чим просить стягнути з відповідача половину понесених нею витрат на придбання одягу. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково з підстав викладених у відзиві, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак повністю не визнав позов в частині стягнення половини додаткових витрат, та зазначив, що допомагає по утриманні дітей, оплачує комунальні послуги в квартирі де проживають діти з колишньою дружиною. За період розлучення з позивачем неодноразово надавав останній кошти, зокрема 10 000 грн. на картку «Приват банк». Тому просить в цій частині позову - відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-СГ №285772 та серії І-СГ №376623. Діти проживають з матірю за адресою: м. Львів, вул. Угорська,9/17.

Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обовязку утримання дітей, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дітей, потреби на їхнє утримання, задовільний стан здоровя дітей, матеріальне становище дітей, які проживають з позивачем, яка працює, стан здоровя відповідача, який є інвалідом 3 групи, має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_7, 04.06.2018 року, батьків пенсіонерів, а також зважаючи на однаковий обов'язок обох батьків утримувати дітей та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, на кожну динину, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 04.10.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з вимогами ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимоги позову про стягнення суми додаткових витрат то така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 5 ст.81 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проте, позивачем, всупереч зазначених вимог не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставини щодо понесення нею суми додаткових витрат на дітей. Надані суду чеки не свідчать про такі витрати, оскільки не містять відомостей про придбання речей саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6, крім того, витрати на придбання одягу, не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених витрат.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі ст. ст. 182, 185, 191, 199, Сімейного кодексу України та керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягувати з ОСОБА_4 (місце проживання м.Львів, вул. Угорська, 9/17, РНОКПП НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 (місце проживання- ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, на кожну динину, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 04.10.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання м.Львів, вул. Угорська, 9/17, РНОКПП НОМЕР_1) в користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в межах стягнення суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.03.2019 року.

Головуюча: