Провадження № 22-ц/801/440/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О.В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 рокуСправа № 127/25938/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року, постановлене в складі судді Ан О.В., в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області,

встановив:

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування і поховання спадкодавця.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача - ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина. Право на спадкування одержав його син ОСОБА_4, однак весь тягар по догляду за померлим та організація поховання лягли виключно на позивача. Спадкоємець померлого вказані витрати позивачеві не компенсував.

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 подав заву про збільшення позовних вимог, у якій просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 55676,19 грн., з яких: 21000 грн. витрати на поховання спадкодавця ОСОБА_5, 18000 грн. на встановлення пам'ятника, 16676,19 грн. на утримання, догляд та лікування.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року позов задовольнлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 55676,19 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч шістсот сімдесят шість гривень) 19 коп. в рахунок відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що розмір витрат на лікування, утримання та поховання спадкодавця позивачем доведено і відповідно положень ст. 1232 ЦК України вказані витрати слід стягнути зі спадкоємця.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій зазначає про неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач у апеляційній скарзі вказує, що надані позивачем квитанції не підтверджують факту витрат на утримання, лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_5. Також, апелянт зазначає, що частина квитанцій не містить відомостей про призначення сплачених коштів та відомостей про особу, яка їх сплатила. У наданій квитанції до прибуткового касового ордера №852 від 18.05.2017 року на суму 21000 грн., не вказано за які послуги і кому сплачено дані кошти, однак як підстава сплати коштів зазначено лише похорон ОСОБА_5 На думку скаржника, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки доказам по справі та дійшов передчасного висновку доведеність позовних вимог.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що доводи відповідача про недоведеність позовних є надуманими та нічим не підтвердженими. Посилання на не належне оформлення квитанцій та прибуткових касових ордерів є безпідставними, оскільки за змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В свою чергу позивач вважає, встановленими обставини, що відповідач протягом двох років, коли ОСОБА_5 хворів, не відвідував померлого ОСОБА_5 у лікувальних закладах та не надавав будь-якої допомоги. У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2017 року помер ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

Заповіт померлим складений не був, тому право на спадкування за законом перейшло до його сина ОСОБА_4, який у свою чергу звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_3 заявлено вимоги про відшкодування витрат, які були ним понесені на поховання померлого, купівлю та встановлення пам'ятника, а також витрати на утримання, догляд та лікування ОСОБА_5.

Відповідно до частини першої статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У підтвердження вищевказаних витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_3 надав квитанцію до касового прибуткового ордеру №852 від 18 травня 2017 року на суму 21000 грн., у якій зазначено підставу сплати коштів «похорон». Зі змісту цього документу не можливо встановити, які саме витрати поніс позивач, чи входять до цієї суми витрати на проведення поминального обіду. Крім цього, в касовому прибутковому ордері №852 від 18 травня 2017 року не зазначено реквізитів особи, що надала такі послуги, а також прізвища та ініціали працівника який безпосередньо отримав ці кошти.

Відтак цей документ не може бути належним доказом понесених позивачем витрат на поховання спадкодавця.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що квитанція до касового прибуткового ордеру №852 від 18 травня 2017 року на суму 21000 грн. підтверджує лише витрати по оренді приміщення кафе та проведення поминального обіду.

Обов'язковою умовою покладення на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.

Статтею 2 Закону України від 10 липня 2003 року «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, обов'язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців на підставі статті 1232 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення витрат на проведення поминального обіду з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 не узгоджуються із положенням статті 1232 ЦК України та статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Щодо квитанцій про придбання пального для автомобіля на суму 3092,18 грн., колегія суддів вважає, що факт придбання дизельного пального та бензину не підтверджує того, що ці витрати є розумними, невідворотними та пов'язані з утриманням чи лікуванням спадкодавця.

Фіскальні чеки на придбання ліків на суму 712 грн. 85 коп. від 19.01.2017, на суму 530,05 грн. від 20.01.2017, на суму 435,51 грн. від 21.01.2017 року на суму 789,95 грн. від 17.01.2017 року, не можуть бути прийняті як докази витрат на утримання та лікування померлого ОСОБА_5, скільки не підтверджують факту призначення цих ліків саме спадкодавцю.

Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру №4088 від 30.03.2017 кошти в сумі 1900 грн. сплачено безпосередньо ОСОБА_5 (а.с. 57), із Рахунку-фактури №Пр-0000060 за набір для плазмофорезу 19.01.2017 року видно, що оплату здійснив сам ОСОБА_5 (а.с. 58), отже ці кошти сплачено безпосередньо спадкодавцем, а тому дані витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Рахунок на оплату №201 від 20 жовтня 2016 року на придбання набору для коронарографії для трансрадіального доступа №4 на суму 4000 грн. не підтверджує факту придбання цього товару та відповідно понесення витрат на лікування спадкодавця

Позивач, як підставу для задоволення позову в частині витрат на догляд та лікування спадкодавця, посилається на обставини проведення самого лікування, яке не заперечує відповідач, проте доводи викладені в позовній заяві, щодо проведення заявлених витрат, не підтверджені належними та допустимими доказами, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та зміст вищевказаних платіжних документів, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволені позовних про стягнення витрат на догляд та лікування спадкодавця ОСОБА_5 в сумі 16676,19 грн..

Щодо розміру витрат на встановлення пам'ятника, які підтверджуються договором-замовлення №№7/06-2018-І від 07 червня 2018 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №867 від 01 червня 2018 року на суму 18000 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про поховання та похоронну справу", суб'єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов'язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають державним стандартам та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Питання стандартизації надмогильних споруд врегульоване Державними стандартами України БВ.2.2-35:2013, якими передбачено загальні технічні вимоги до надмогильних споруд та склепів.

Визначаючи суму граничної вартості витрат на виготовлення та встановлення пам'ятників, колегія суддів враховує постанову Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 р. № 45 "Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання", із змісту якої вбачається, що сума граничних витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника, огорожі, виготовлення фотографій, табличок для Вінницької області становить 2600 грн.. При цьому, колегія суддів виходить з того, що сторони не подали інших доказів щодо граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише в частинні відшкодування витрат на поховання спадкодавця ОСОБА_5, а саме витрат на встановлення пам'ятника в розмірі 2600 грн., в іншій частині витрат позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції. Фактично судом допущено однобічність у дослідженні доказів та не перевірено усіх обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Судом не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

Оскільки, позивачем заявлено позовні вимоги на суму 55676,19 грн., які оплачені судовим збором в розмірі 705 грн., а судом задоволено позов лише на 2600 грн., тому з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_3 слід стягнути 33 грн. у відшкодування суми сплаченого судового збору пропорційно до розміру заявлених позовних вимог.

В частині розподілу судових витрат понесених у зв'язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, то з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_4. 1007,85 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В частині розподілу судових витрат за надання професійної правничої допомоги, то у стягненні вказаних витрат необхідно відмовити, оскільки за змістом п. 2 ч. 2 ст. 136 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Належних доказів на підтвердження розміру таких витрат учасники справи не надали.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на утримання догляд, лікування і поховання спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2600 грн. в рахунок відшкодування витрат на поховання спадкодавця.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 33 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1007,85 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий /підпис/ В.В. Оніщук

Судді /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Головуючий В.В. Оніщук