ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 жовтня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/312/19

Головуючий у першій інстанції - Кутовий Ю. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1009/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області у складі судді Кутового Ю.С. від 27 травня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Корюківка, дата складання повного тексту рішення 30 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору б/н від 14.07.2010 року таким, що діяв у період з 05.08.2010 року по 30.10.2016 року включно, визнання незаконним нарахування відсотків та пені,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", в якому просила: визнати кредитний договір б/н від 14.07.2010 року, укладений між нею та відповідачем, таким, що діяв у період з 05.08.2010 року по 30.10.2016 року включно; визнати незаконним нарахування відповідачем, починаючи з 01.11.2016 року, відсотків за користування кредитним лімітом на суму 897 грн. 11 коп., відсотків за прострочений кредит на суму 26 384 грн.60 коп. та пені за прострочення по кредиту на суму 1 200 грн. за період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року на загальну суму 28 481 грн. 71 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 вказувала, що 14.07.2010 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір б/н. На підставі вказаного кредитного договору позивач отримала кредитні картки № НОМЕР_1 зі строком дії з 05.08.2010 року по 30.06.2014 року включно та № НОМЕР_2 зі строком дії з 06.03.2013 року по 31.10.2016 року включно. При цьому позивач зазначає, що строк кредитування за кредитним договором від 14.07.2010 року закінчився 31.10.2016 року, проте, відповідач продовжував і продовжує нараховувати їй відсотки, пені та штрафи, що є безпідставним. Позивач стверджує, що за період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року відповідач необґрунтовано нарахував їй відсотки за користування кредитним лімітом, відсотки за прострочений кредит та пеню за прострочену заборгованість по кредиту на суму більше 100 грн. у загальному розмірі 28 481 грн. 71 коп. За даних обставин позивач звернулась з даним позовом до суду.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 27.05.2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору б/н від 14.07.2010 року таким, що діяв у період з 05.08.2010 року по 30.10.2016 року включно, визнання незаконним нарахування відсотків та пені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 27.05.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки суд неповно дослідив наявні у справі докази, не надав їм належної правової оцінки, має місце порушення норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову на тій підставі, що постановою апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року встановлено факт укладання між сторонами кредитного договору від 14.07.2010 року, погодження сторонами всіх його істотних умов, правильність розрахунку банку та його відповідність умовам договору, в тому числі, і з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року. При цьому ОСОБА_3 у доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги предмет цивільного позову, а саме, позивач у вимогах заявленого позову просила визнати кредитний договір б/н від 14.07.2010 року таким, що діяв у період з 05.08.2010 року по 30.10.2016 року включно, а також визнати незаконним нарахування відсотків та пені. Доводи апеляційної скарги зазначають, що однією із істотних умов укладеного між сторонами даного спору кредитного договору та відкриття кредитного картрахунку є видача кредитної картки позивачу, при цьому, починаючи з 01.11.2016 року, кредитна картка позивачу не видавалась, і за даних обставин кредитний договір від 14.07.2010 року припинив свою дію. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що укладений між сторонами даного спору кредитний договір діяв в межах дії виданих кредитних карток № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , тобто, з 14.07.2010 року по 31.10.2016 року включно, і вказана обставина підтверджується матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не було прийнято до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/95/12, провадження №14-10цс18, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318 цс18. В обґрунтування правомірності заявлених позовних вимог позивач посилається на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29.03.2019 року, справа №736/562/18, апеляційне провадження №22-ц/4823/394/19, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, якою вимоги заявленого позову апеляційним судом було задоволено частково. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при вирішенні спору по суті суд першої інстанції мав встановити період дії кредитного договору б/н від 14.07.2010 року, а також визначити законність та обґрунтованість нарахованих сум до стягнення за користування кредитним лімітом, відсотків за користування простроченим кредитом, пені за прострочення по кредиту поза межами дії кредитного договору, а саме, за період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство комерційний банк ''ПриватБанк'' просить залишити без задоволення апеляційну скаргу у зв`язку з її безпідставністю та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 27.05.2019 року.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.182-185), ОСОБА_3 , Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" отримали копії ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та копії ухвали апеляційного суду про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 14.07.2010 року ОСОБА_5 (в подальшому прізвище було змінено на '' ОСОБА_5 '' (а.с.3), а потім - на '' ОСОБА_5 ''(а.с.4)), звернулась із заявою до відповідача (а.с.5), відповідно до якої виразила свою згоду на наступне: ''Я згодна з тим, що ця заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.

Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку ".

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що між сторонами даного спору було підписано та укладено кредитний договір №б/н від 14.07.2010 року, на підставі якого позивачу було надано кредитні картки. А саме (а.с.6), кредитна картка № НОМЕР_1 , дата відкриття: 05.08.2010 року, термін дії: 06/14 (до останнього дня червня 2014 року), кредитна картка № НОМЕР_2 , дата відкриття: 06.03.2013 року, термін дії: 10/16 (до останнього дня жовтня 2016 року).

У серпні 2017 року ПАТ КБ ''ПриватБанк'' (нині - АТ КБ ''ПриватБанк'') звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.07.2010 року, в якому після уточнення позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 31.07.2017 року становила 42 286 грн. 15 коп. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ''ПриватБанк''. Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року (а.с.75-83) апеляційна скарга ПАТ КБ ''ПриватБанк'' була задоволена частково, рішення Корюківського районного суду від 15.01.2018 року - скасовано. При цьому позов ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ ''ПриватБанк'' заборгованість по кредитному договору №б/н від 14.07.2010 року в сумі 35 126 грн. 62 коп., яка складається з: 1 548 грн. 96 коп. - заборгованість за кредитом, 33 577 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог судом відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 03.09.2018 року (справа №736/1013/17) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.186-187).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору б/н від 14.07.2010 року таким, що діяв у період з 05.08.2010 року по 30.10.2016 року включно, визнання незаконним нарахування відсотків та пені, суд першої інстанції виходив із приписів ч.4 статті 82 ЦПК України, пославшись при цьому на постанову апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року (а.с.75-83), яка набрала законної сили, у справі за позовом ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.05.2019 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_3 не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог заявленого позову на тій підставі, що постановою апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року встановлено факт укладання між сторонами кредитного договору від 14.07.2010 року, погодження сторонами всіх його істотних умов, правильність розрахунку банку та його відповідність умовам договору, в тому числі, і з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року. При цьому ОСОБА_3 у доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги предмет цивільного позову, а саме, позивач у вимогах заявленого позову просила визнати кредитний договір б/н від 14.07.2010 року таким, що діяв у період з 05.08.2010 року по 30.10.2016 року включно, а також визнати незаконним нарахування відсотків та пені. Доводи апеляційної скарги зазначають, що однією із істотних умов укладеного між сторонами даного спору кредитного договору та відкриття кредитного картрахунку є видача кредитної картки позивачу, при цьому, починаючи з 01.11.2016 року, кредитна картка позивачу не видавалась, і за даних обставин кредитний договір від 14.07.2010 року припинив свою дію. Доводи апеляційної скарги стверджують, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції не взято до уваги тієї обставини, що укладений між сторонами даного спору кредитний договір діяв в межах дії виданих кредитних карток № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , тобто, з 14.07.2010 року по 31.10.2016 року включно, і вказана обставина підтверджується матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.05.2019 року, виходячи із наступного. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що у серпні 2017 року ПАТ КБ ''ПриватБанк''(нині - АТ КБ ''ПриватБанк'') звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.07.2010 року, в якому після уточнення позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 31.07.2017 року становила 42 286 грн. 15 коп. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ''ПриватБанк''. Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року (а.с.75-83) апеляційна скарга ПАТ КБ ''ПриватБанк'' була задоволена частково, рішення Корюківського районного суду від 15.01.2018 року - скасовано. При цьому позов ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ ''ПриватБанк'' заборгованість по кредитному договору №б/н від 14.07.2010 року в сумі 35 126 грн. 62 коп., яка складається з: 1 548 грн. 96 коп. - заборгованість за кредитом, 33 577 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог судом відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 03.09.2018 року (справа №736/1013/17) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 15.01.2018 року та постанову Апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.186-187).

Приймаючи до уваги наведене, постановою апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року, яка набрала законної сили, встановлено факт укладення між позивачем і відповідачем кредитного договору від 14.07.2010 року, погодження сторонами всіх істотних умов укладеного договору, правильність проведеного банком розрахунку, зокрема, в частині нарахованих відсотків станом на 31.07.2017 року та його відповідність умовам укладеного договору. Відповідно до приписів ч.4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У вимогах заявленого позову ОСОБА_3 просить: визнати кредитний договір б/н від 14.07.2010 року, укладений між нею та відповідачем, таким, що діяв у період з 05.08.2010 року по 30.10.2016 року включно; визнати незаконним нарахування відповідачем, починаючи з 01.11.2016 року, відсотків за користування кредитним лімітом на суму 897 грн. 11 коп., відсотків за прострочений кредит на суму 26 384 грн.60 коп. та пені за прострочення по кредиту на суму 1 200 грн. за період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року на загальну суму 28 481 грн. 71 коп. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що як вбачається із постанови апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року (а.с.75-83), яка набрала законної сили, у справі за позовом ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, хронологічний період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року банком до стягнення не заявлявся.

Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не було прийнято до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/95/12, провадження №14-10цс18, а також висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318 цс18.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою доля скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.75-83), постановою апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року, яка набрала законної сили, у справі за позовом ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановлено факт укладення між позивачем і відповідачем кредитного договору від 14.07.2010 року, погодження сторонами всіх істотних умов укладеного договору, правильність проведеного банком розрахунку, зокрема, в частині нарахованих відсотків станом на 31.07.2017 року та його відповідність умовам укладеного договору. Відповідно до приписів ч.4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому необхідно зазначити, що виходячи із приписів чинного Цивільного процесуального кодексу України, суд не може надавати правової оцінки судовому рішенню, ухваленому у іншій справі, яке набрало законної сили.

На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивач посилається на постанову Чернігівського апеляційного суду від 29.03.2019 року, справа №736/562/18, апеляційне провадження №22-ц/4823/394/19, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, якою вимоги заявленого позову апеляційним судом було задоволено частково. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в силу положень ч.4 статті 263 ЦПК України, а також за наявності постанови апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року, яка набрала законної сили, у справі за позовом ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.75-83).

Доводи апеляційної скарги зазначають, що при вирішенні спору по суті суд першої інстанції мав встановити період дії кредитного договору б/н від 14.07.2010 року, а також визначити законність та обґрунтованість нарахованих сум до стягнення за користування кредитним лімітом, відсотків за користування простроченим кредитом, пені за прострочення по кредиту поза межами дії кредитного договору, а саме, за період з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, виходячи із наступного. Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року, яка набрала законної сили, у справі за позовом ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.75-83), встановлено факт укладення між позивачем і відповідачем кредитного договору від 14.07.2010 року, погодження сторонами всіх істотних умов укладеного договору, правильність проведеного банком розрахунку, зокрема, в частині нарахованих відсотків станом на 31.07.2017 року та його відповідність умовам укладеного договору. Відповідно до приписів ч.4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що як вбачається із постанови апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року (а.с.75-83), яка набрала законної сили, у справі за позовом ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, хронологічний період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року банком до стягнення не заявлявся.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 27.05.2019 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 28.10.2019 року.

Головуючий: Судді: