Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 723/2112/16-ц

провадження № 61-35378св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом та за позовом третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору) - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 ,

треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору (позивачі за позовами третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог): ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6 , на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 02 квітня 2018 року у складі судді Лисака І. Н.,

Описова частина

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 .

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3 частину зазначеного житлового будинку.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовами до ОСОБА_1 про визнання за ними права власності по 1/3 частині спірного будинку за кожним окремо.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2018 року позови ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по 1/6 частині житлового будинку літ. «А-І», 1/6 літньої кухні літ. «Б» на АДРЕСА_1 , 210 в смт АДРЕСА_1 за кожним.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

ОСОБА_1 , який діяв через свого представника ОСОБА_6 , оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. Крім того, апеляційну скаргу подали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 28 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6 , залишено без руху та встановлено строк для доплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 28 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишено без руху та встановлено строк для сплати судового збору.

На виконання вищевказаної ухвали представник ОСОБА_1 надав заяву, у якій зазначив, що ним сплачений судовий збір з урахуванням вартості спірного майна на момент подання позову відповідно до наявних у справі матеріалів, що підтверджується доданою до апеляційної скарги квитанцією.

Оскарженою ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 02 квітня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_7 , повернуто.

Апеляційний суд зробив висновок про неможливість вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у зв`язку зі сплатою ОСОБА_1 судового збору не в повному обсязі та несплатою ОСОБА_3 і ОСОБА_5 судового збору в повному обсязі, що є підставою для застосування положень статей 185, 357 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Короткий зміст касаційної скарги

У червні 2018 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

ОСОБА_3 і ОСОБА_5 ухвалу апеляційного суду від 02 квітня 2018 року в касаційному порядку не оскаржили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник вважає безпідставним повернення апеляційної скарги, оскільки апеляційний суд, на його переконання, неправильно розрахував розмір судового збору за подання скарги.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на будинки та споруди, які були наявні в будинковолодінні станом на момент смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тому помилковим є висновок апеляційного суду про те, що в даному випадку предметом спору є все будинковолодіння.

Усупереч положенням частини п`ятої статті 175 ЦПК України апеляційний суд не вказав, чому зазначена ним ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна.

Внаслідок помилкового повернення апеляційної скарги він був позбавлений права на апеляційний перегляд судового рішення.

Обставини справи

02 лютого 2018 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області ухвалив рішення про часткове задоволення позовів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5

12 березня 2018 року представник ОСОБА_1 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. До апеляційної скарги приєднав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 4 021 грн 53 коп.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 21 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для доплати судового збору в розмірі 10 870 грн 21 коп.

На виконання вказаної ухвали представник ОСОБА_1 надіслав апеляційному суду заяву, у якій зазначив, що при зверненні у серпні 2016 року до суду з первісним позовом він сплатив судовий збір відповідно до вартості спірного майна, визначеної у технічному паспорті, виготовленому 02 березня 2016 року ФОП ОСОБА_9 ; разом із тим відповідач і треті особи під час розгляду справи виготовили інший технічний паспорт (від 27 січня 2017 року ФОП ОСОБА_10 ) та, отримавши довідку про ринкову вартість спірного майна, уточнили свої вимоги, проте не сплатили судовий збір відповідно до уточнених вимог. Посилався також на те, що судом не зазначено, чому визначена ним ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості майна.

Оскарженою ухвалою від 02 квітня 2018 року апеляційний суд повернув ОСОБА_1 апеляційну скаргу на підставі частини третьої статті 185 та частини другої статті 357 ЦПК України у зв`язку з неусуненням недоліків скарги.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з поверненням апеляційної скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з чим оскаржена ухвала підлягає касаційному перегляду лише в цій частині.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частинами першою та другою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв представник ОСОБА_6 , не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що заявник належним чином не виконав вимог ухвали суду про усунення недоліків, а саме - не доплатив судовий збір у розмірі 10 870 грн 21 коп.

Колегія суддів не погоджується із висновком апеляційного суду з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

30 березня 2018 року на виконання ухвали від 21 березня 2018 року ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву, в якій зазначив, що останній сплатив судовий збір згідно з вартістю майна (станом на 02 березня 2016 року), вказаною у технічному паспорті, виготовленому ФОП ОСОБА_9 на його замовлення; відповідач та треті особи, які звернулися зі своїми позовами, сплатили судовий збір, виходячи із вартості майна, яка визначена у зазначеному технічному паспорті, а при уточненні позовних вимог після виготовлення нового технічного паспорту не доплатили судовий збір за їх збільшення. На підставі наведеного ОСОБА_1 , подаючи апеляційну скаргу, сплатив судовий збір, виходячи з вартості спірного майна, вказаного у своєму позові.

По суті заява представника ОСОБА_1 від 30 березня 2018 року є поясненням щодо сплати судового збору у розмірі, визначеному заявником.

Колегія суддів вважає, що визнання мотивів такого пояснення необґрунтованими не повинно мати наслідком невиконання скаржником вимог ухвали про залишення скарги без руху та її повернення, оскільки особі необхідно було продовжити строк на усунення недоліків та надати можливість: заявити клопотання про зменшення (звільнення) від сплати судового збору чи виконати вимоги ухвали про залишення скарги без руху. Тобто особі мала бути надана можливість відреагувати на позицію суду щодо вирішення заявленого пояснення щодо сплати судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Схожий за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 686/114/16-ц (провадження № 61-16723св18), у якій вказано, що відмовляючи у задоволенні заяви про зменшення розміру судового збору та одночасно визнаючи неподаною та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд не надав можливості особі, яка з нею звернулась, відреагувати на позицію суду щодо вирішення заявленого клопотання. Таким чином, повертаючи скаргу і вирішуючи питання про зменшення розміру судового збору, апеляційний суд неправильно застосував положення ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та статті 6 Конвенції.

Визнавши мотиви, наведені у заяві ОСОБА_1 від 30 березня 2018 року, необґрунтованими, апеляційний суд не надав йому можливості виконати вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, внаслідок чого передчасно повернув апеляційну скаргу.

Висновки за наслідками розгляду касаційної скарги

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржену ухвалу в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 скасувати та передати справу в цій частині до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 02 квітня 2018 року в частині повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 02 лютого 2018 року скасувати, справу в цій частині передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук