Провадження № 2-з/761/379/2019
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Позднякову В.С.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м.Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Центр надання адміністративних послуг Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про зняття з реєстраційного обліку осіб.

В позовних вимогах позивач просить: зняти відповідачів з реєстраційного обліку кватири АДРЕСА_1 .

Разом з тим, до Шевченківського районного суду м.Києва була подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просить: заборонити і звільнити від використання для проживання квартиру АДРЕСА_1 не членам сім`ї позивача - ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що відсутність заходів забезпечення позову, шляхом заборони особам - не членам користуватись квартирою та звільнення її від них - унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення даного позову, так як в даному випадку позивач заявляє вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів, які порушують його право на користування даною квартирою, як її власника та можливості проживати у ній, так як наразі їх місце проживання у даній квартирі є зареєстрованим у встановленому законом порядку. При цьому, як зазначає позивач в даному випадку, особи, що не зняті з реєстрації місця проживання даної квартири, надали в тимчасове користування вказане житлове приміщення невідомій особі - ОСОБА_5 , що порушує його особисті немайнові права. Крім того, в позасудовому порядку, вказана особа відмовилась звільнити дану квартиру, а тому позивач звернувся до суду із вказаною заявою про забезпечення позову.

Вивчивши матеріали заяви та позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

Згідно із ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України, передбачає, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Статтею 150 ч. 3 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас, згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Водночас, слід зазначити, що відповідно до ст. 150 ч. 10 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так вбачається, що в даному випадку позивач заявляє вимоги відносно заборони особам, які не є членами його родини використовувати вказану квартиру та звільнити її від них.

При цьому, враховуючи предмет та підстави позову, позивач в даному випадку оспорює право користування даною квартирою, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації.

Водночас, коло осіб, яким він просить обмежити право користування даною квартирою та звільнити її від них - не є конкретизованими, що фактично не доводить співмірність заявлених вимог із вимогами позову, так як фактично позбавити права користування позивач просить конкретно відповідачів, а не всіх осіб, які не є членами сім`ї заявника.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, підстави та предмет позову, а також те, що заявником не доведено співмірність заявлених вимог щодо вжиття заходів забезпечення позову і позовних вимог та не надано відповідних належних та допустимих доказів в обґрунтування викладених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову - відхилити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя: Н.Г.Притула