Номер провадження: 22-ц/813/1277/19
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному провадженні в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року у складі суддіБузовського В.В.

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що 20 травня 2016 року між нею ОСОБА_3 укладений шлюб, який був зареєстрований у Суворовському районному у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, актовий запис № 459.

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, від 29 вересня 2016 року, про що зроблений відповідний актовий запис №9108.

Також позивачка зазначила, що вони з відповідачем знаходяться у шлюбі, проте з 06 липня 2018 року разом не проживають, син проживає разом з матірью та повністю перебуває на її утриманні.

Відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання та виховання дитини, згоди з приводу матеріального утримання та виховання сина між сторонами не досягнуто.

Позивачка також зазначила, що відповідач отримує заробітну плату та спроможний сплачувати аліменти, в зв'язку з чим просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 3000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. щомісячно.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Відповідач позов визнав частково, зазначивши, що в частині стягнення аліментів може надавати допомогу в розмірі 1 500 грн., оскільки він має постійний дохід та його заробітна плата за місяць складає 5 584,50 грн., а також зазначив, що він приймає участь в утриманні дитини, в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини просив відмовити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення додаткових витрат на дитину задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн., щомісяця, починаючи з 12 вересня 2018 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3. В частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., ухвалити нове, яким стягнути аліменти як частку, а саме третину від заробітку, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним і необгрунтованим.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що позивачем не була надана довідка з місця проживання, не було надано жодного доказу, що дитина проживає разом з нею, не надано доказів про отримання додаткового доходу, зв'язку з чим рішення підлягаю скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючого судді, суддів - Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

У відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.05.2016 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження.

З 06 липня 2018 року подружжя припинили фактичні шлюбні відносини та спільно не проживають. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач нерегулярно надає допомогу на утримання сина.

Також судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, працює теслею в КУ «Одеський обласний онкологічний диспансер» та отримує заробітну плату в розмірі 5 584,50 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Визначаючи розмір аліментів, суд прийняв до уваги вимоги ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» щодо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку який батьки зобов'язані забезпечити дитині.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, а саме стану здоров'я батька та матері дитини, матеріального становища платника, а також враховуючи те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України), прийшов до обґрунтованого висновку, що розмір аліментів на утримання дитини, який підлягає стягненню з відповідача має становити 2 000 грн., що узгоджується з приписами ч.3 ст. 182 СК України, а саме можливість батька надавати допомогу в зазначеному розмірі.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам закону.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, позивачем не була надана довідка з місця проживання, не було надано жодного доказу, що дитина проживає разом з нею, не надано доказів про отримання додаткового доходу відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом приймаючи рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі були взяті до уваги стан здоров'я батька та матері дитини, матеріальне становище платника, його регулярний дохід, а також мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також судом була надана правова та обґрунтована оцінка всім наявним в матеріалах справи доказам, які були надані в обґрунтування доводів позовної заяви, та перевірені доводи заперечення на позовну заяву.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

РішенняСуворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 26 березня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець