Справа № 165/2515/18
Провадження № 2/165/102/19
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2019 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Нововолинську, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, суд,

встановив:

02 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Нововолинського міського суду 11 квітня 2001 року був розірваний. 27 червня 2001 року у сторін народилася дочка ОСОБА_3. Дитина залишилися проживати із нею і за постановою Нововолинського міського суду від 06 серпня 2001 року в її користь з відповідача на утримання дочки стягуються аліменти в розмірі по 1/4 частині його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 липня 2001 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач офіційно не працює, аліменти сплачує незначними сумами, по 1000 грн. на місяць. Цих коштів їй недостатньо для утримання дочки, яка потребує все більших витрат на харчування, забезпечення одягом та задоволення інших потреб, необхідних для забезпечення її розвитку. Зазначила, що з 01 вересня 2018 року ОСОБА_4 навчається у вищому навчальному закладі «Національна академія Управління» за спеціальністю «Право», термін її навчання складає чотири роки. Гуртожитком навчальний заклад студентів не забезпечує, стипендії її дочка не отримує, вартість навчання становить 5992 грн. на один семестр. Проживання в орендованій квартирі ОСОБА_4 згідно з п.4.1 договору жилого приміщення від 20 серпня 2018 року становить 4500 грн. на один місяць. У серпні 2018 року нею було сплачено 9000 грн., з яких вартість проживання дочки в орендованій квартирі та застава згідно розділу 8 вищевказаного договору. Крім того, вона понесла додаткові витрати оплативши 1250 грн. комунальні послуги надані в орендованій квартирі. Вважає, що виплати повязані з навчанням дитини та її проживанням є додатковими витратами, які зумовлені особливими обставинами спрямовані на розвиток здібностей дитини і працюючи медсестрою в Нововолинській ЦМЛ самостійно їй не посильно понести такі витрати, а тому просить суд стягнути з відповідача в свою користь половину вже понесених додаткових витрат, що становлять 7500 грн. та стягувати щомісячно 3148 грн. додаткових витрат на дочку ОСОБА_4 у період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року грн., тобто на період її навчання до закінчення дії договору оренди житла, але не довше як до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.42).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.41).

Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що у шлюбі позивача та відповідача народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Шлюб між сторонами розірвано 11 квітня 2001 року, про що Нововолинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану видано свідоцтво про розярвання шлюбу (а.с.4).

Неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою виданою головою ОСББ ОСОБА_5 від 14 вересня 2018 року (а.с.7).

За постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 06 серпня 2001 року з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 у розмірі по 1/4 частині його щомісячного заробітку, але не менше 50 процентів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, починаючи з 23 липня 2001 року до повнолітня дитини (а.с.6).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

З 01 вересня 2018 року неповнолітня ОСОБА_4 навчається у вищому навчальному закладі «Національна академія Управління» денної форми навчання освітньо-професійної програми підготовки бакалавра спеціальності 081 «Право» (а.с.10). Термін її навчання згідно п.1.2 договору №2018/д-5П від 21 серпня 2018 року складає чотири роки, а згідно п.3.1 договору вартість навчання за один навчальний семестр навчального року 5992 грн., загальна вартість 47936 грн. (а.с.11).

Згідно довідки ВНЗ «Національна академія управління» №03/87 від 19 вересня 2018 року ОСОБА_4 стипендію в академії не отримує, в гуртожитку не проживає (а.с.10).

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 20 серпня 2018 року ОСОБА_4 винаймає житло в м. Києві і на підставі п.4.1 вищевказаного договору вона зобовязалася сплачувати орендну плату в розмірі 4500 грн. щомісячно та разову заставу у розмірі 4500 грн. Сторони обумовили, що строк дії цього договору становить з 20 серпня 2018 року по 19 лютого 2019 року (а.с.13).

На підставі викладених норм, враховуючи той факт, що позивач понесла додаткові витрати у звязку з розвитком у дитини професійних здібностей, на підтвердження чого вона долучила до матеріалів справи квитанцію про оплату навчання дочки ОСОБА_4 за один семестр в розмірі 6000 грн. (а.с.12), договір оренди житлового приміщення від 20 серпня 2018 року з зазначенням в ньому оплати орендарем ОСОБА_4 9000 грн. (а.с.13) та оскільки обовязок по утриманню дитини чинний СК України покладає на обох батьків і приймаючи до уваги дохід позивача ОСОБА_1 (а.с.9) та те, що відповідач ОСОБА_2 послугами служби зайнятості не користується, тобто не є таким, що шукає роботу (а.с.8), суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути разово 7500 грн. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, що становить половину всього понесених витрат та стягувати з відповідача в користь позивача щомісячно 3148 грн. додаткових витрат з 01 жовтня 2018 року по 19 лютого 2019 року, згідно розрахунку поданого позивачем (а.с.14).

З урахуванням ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.272, ст.273, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, ст.180, ст.182, ст.184, ст.185, ст.191, ст.192 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП невідомий, паспорт серії АС №943047, виданий Іваничівським РВУ МВС 08 вересня 2004 року, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.36, кв.11, м. Нововолинськ, Волинська область, 7500 (сім тисяч пятсот) грн. додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП невідомий, паспорт серії АС №943047, виданий Іваничівським РВУ МВС 08 вересня 2004 року, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.36, кв.11, м. Нововолинськ, Волинська область, 3148 (три тисячі сто сорок вісім) грн. щомісячно додаткових витрат з 01 жовтня 2018 року по 19 лютого 2019 року.

Стягнути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП невідомий, паспорт серії АС №943047, виданий Іваничівським РВУ МВС 08 вересня 2004 року, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Нововолинський міський суд Волинської області до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк