Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/26342/16-ц

провадження № 61-23230св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_2,

державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Салеомон Артем Андрійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2017 року у складі судді Волошина В. О. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2017 року у складі колегії суддів: Семенюк Т. А., Прокопчук Н. О., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Салеомона А. А.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем, в провадженні якого перебуває вищезазначене виконавче провадження, не вчиняється жодних дій щодо примусового виконання виконавчого документу, а тому, як стягувач у вказаного виконавчому провадженні заявниця вимушена була звернутись до суду з вказаною скаргою для захисту своїх прав.

Просила суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Салеомона А. А. щодо невжиття своєчасних та необхідних заходів для закінчення виконавчого провадження № 22676216; зобов`язати заінтересовану особу вчинити дії для закінчення виконавчого провадження № 22676216.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2017 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Салеомона А. А. щодо невжиття своєчасних та необхідних заходів для закінчення виконавчого провадження № 22676216, яка тривала з 28 квітня до 26 липня 2016 року включно.

У решті вимог скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем належним чином не виконані покладені на нього обов`язки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, підстав для її скасування немає.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та змінити ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у скарзі та задовольнити скаргу повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди порушили Закон України «Про виконавче провадження» та помилково відмовили у зобов`язанні державного виконавця вчинити дії та не відновили порушених прав стягувача.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2010 року у цивільній справі № 2-6300/10, яке набрали законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра») про стягнення незаконно привласнених коштів та стягнуто з ВАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_2 за договором № 811145/04-Д строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах «Золотий вклад для фізичних осіб» від 22 січня 2008 року заборгованість за депозитним вкладом-банківський метал: золото в зливках 999,9 проба номіналом 100 грм. в кількості 9 шт., золото в зливках 999,9 проби вагою 40 грм. в кількості 1 шт., 5 грм., які в гривневому еквіваленті 1 065,00 грн, всього: 940 грм, що складає в гривневому еквіваленті 262 710,00 грн.

18 листопада 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження № 22676216, а 26 листопада 2010 року виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження, за яким ВАТ КБ «Надра» є боржником.

У зв`язку зі звільненням державного виконавця Гавриліва А. В., 28 квітня 2016 року виконавче провадження № 22676216 було передано старшому державному виконавцю Салеомону А. А. відповідно до акта приймання-передавання виконавчих проваджень по дільниці № 20.

05 лютого 2015 року постановою Правління Національного банку України за № 83 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року за № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»).

23 квітня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» до 05 червня 2015 року

05 червня 2015 року виконавчою дирекцією особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Після отримання виконавчого провадження № 22676216, старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві не вчинялось жодних дій з приводу примусового виконання виконавчого документа, включно до 26 липня 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з статтею 383 ЦПК України 2004 року, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Згідно з пунктом 2 та пунктом 11 частини третьої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, в тому числі проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції.

Відмовляючи у задоволенні скарги у частині зобов`язання державного виконавця вчинити дії із закінчення виконавчого провадження, суди попередніх інстанцій виходили з того, що скаржником на конкретизовано, які саме дії слід виконати державному виконавцю в силу положень Закону України «Про виконавче провадження» із закінчення виконавчих дій.

Крім того, обов`язок вчиняти виконавчі дії, покладений на державного виконавця статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Доводи касаційної скарги про те, що суди порушили Закон України «Про виконавче провадження» та помилково відмовили у зобов`язанні державного виконавця вчинити дії та не відновили порушених прав стягувача не спростовують висновків судів про те, що підстав для зобов`язання державного виконавця вчинити дії немає.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко