Справа № 462/4309/18 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1440/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та прокуратури Львівської області на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в його користь 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю начальника відділу процесуального керівництва в кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області С.Довжика, яка виявилась у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі-ЄРДР) за його (позивача) заявою від 10.11.2015 року про вчинення слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Степаненко І.Я. кримінального правопорушення за ознаками ст. 366 КК України.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що незаконність бездіяльності начальника відділу процесуального керівництва в кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області С.Довжика підтверджено ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.03.2016 року (Справа №461/1434/16-к), якою названу вище службову особу прокуратури Львівської області зобов'язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 від 10.11.2015 року, а тому цей факт не потребує доказуванню в даній справі.

Зазначає, що внаслідок незаконної бездіяльності названої вище службової особи прокуратури Львівської області, яка діяла умисно з метою приховання злочину, скоєного проти нього слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області Степаненко І.Я., йому завдано значної моральної шкоди, яка полягала у нервовому стресі, переживаннях, порушенні сну та звичного ритму його життя.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.08.2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 на рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, вважає його незаконним та необґрунтованим, а тому просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо дійсного розміру завданої йому моральної шкоди, тому значно занизив її розмір, не врахувавши в повній мірі викладені ним в позовній заяві обставини справи та дійсного стану його здоров'я, яке йому довелось тривалий час лікувати.

Рішення суду також оскаржила прокуратура Львівської області, просить його скасувати з підстав недоведеності обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що на виконання вимог закону позивачем не доведено, а судом не встановлено на підставі належних та допустимих доказів фактів неправомірних дій чи бездіяльності службових осіб прокуратури Львівської області, негативних наслідків для позивача, причинно-наслідкового зв'язку між ними та вини відповідача.

Звертає увагу, що позивачем належно не обґрунтовано і не доведено, в чому саме полягає моральна шкода, яка йому завдана, якого фізичного чи психічного впливу при цьому він зазнав і яким чином порушено його права.

Зазначає, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 03.03.2016 року не визнано неправомірною бездіяльність начальника відділу процесуального керівництва в кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області С.Довжика за результатами розгляду скарги ОСОБА_2

Окрім цього, зазначає, що на виконання цієї ухвали суду начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області С.Довжиком за заявою ОСОБА_2 від 10.11.2015 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 КК України (ЄРДР №0000038), проте, за результатами проведення досудового розслідування 31.07.2018 року органом досудового розслідування прийнято рішення про закриття вказано кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Львівської області від 19.09.2018 року для розгляду даної цивільної справи (провадження №22-ц/783/2972/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Копняк С.М., суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

19.10.2018 року цивільна справа №462/4309/18 одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 19.10.2018 року, для розгляду цивільної справи №462/4309/18 (провадження №22-ц/811/1440/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

Ухвалою колегії суддів у названому складі Львівського апеляційного суду від 24.10.2018 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.03.2018 року в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.03.2019 року, є дата складення повного судового рішення - 01.04.2019 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та про задоволення апеляційної скарги прокуратури Львівської області з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова Стрельбицького В.В. від 03.03.2016 року (Справа №461/1434/16-к) скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області С.Довжик внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 від 10.11.2015 року.

У задоволенні вимоги скаржника про визнання неправомірною бездіяльності названої вище службової особи прокуратури Львівської області - відмовлено.

За загальним правилом, яке міститься у статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК), зокрема, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22.06.2017 року у справі №6-501цс17.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цього органу.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи.

Складовими частинами цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору і тягне за собою порушення майнових (немайнових) прав та інтересів іншої особи із настанням для неї негативних наслідків (втрат) майнового чи немайнового характеру.

Причинний зв'язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а й факт заподіяння шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіянням шкоди.

Задовольняючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції не застосував вказані вище норми матеріального права і не врахував, що позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) заподіювача та шкодою, на яку позивач посилається у своїй заяві, оскільки сам лише факт невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою та зобов'язання судовим рішенням, ухваленим в порядку кримінального судочинства за скаргою позивача, вчинити такі дії, не є безумовною підставою для відшкодування йому моральної шкоди та не вказує на наявність протиправної бездіяльності службових осіб прокуратури Львівської області по даному кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 у зв'язку з його недоведеністю.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з наведених вище мотивів, у зв'язку з чим апеляційна скарга прокуратури Львівської області підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - частковому задоволенню, лише в частині скасування рішення суду першої інстанції, в іншій частині - доводи апелянта ОСОБА_2 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.2-4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокуратури Львівської області задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 серпня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та прокуратури Львівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірної бездіяльності службової особи прокуратури Львівської області - начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Львівської області С.Довжик, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 квітня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.