Справа № 442/1452/19 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/2319/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого : Ванівського О.М.,

суддів: Курій Н.М., Цяцяк Р.П.

секретаря: Матяш С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьохрічного віку,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що відповідач разом із сім`єю не проживає, фактично не підтримує з нею шлюбних відносин та припинив надавати матеріальну допомогу, витрачаючи усі кошти на власні потреби. Відповідач працює на фірмі «Леоні», не має на утриманні інших осіб, а тому має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Враховуючи те, що у неї немає можливості працювати і одночасно доглядати малолітню дитину, відповідач не виконує свого батьківського обов`язку, жодних коштів на утримання сім`ї не надає, а тому змушена була звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2019 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 28.02.2019 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 768,40 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дружини. Стверджує, що позивачем по справі не надано суду доказів про його платоспроможність та доказів того, що її місячний дохід нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду, що випливає із сімейних правовідносин, а саме стягнення аліментів, відтак є підстави для розгляду апеляційним судом апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має змоги працювати у зв`язку зі здійсненням догляду за малолітнім сином, якому менше трьох років, а відповідач є молодою, працездатною особою, не має на утриманні інших осіб та спроможний надавати таку допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.07.2017 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії НОМЕР_2 , який проживає та знаходиться на утриманні позивачки згідно довідки № 285 від 18.02.2019, виданої виконкомом Болехівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області (а.с. 5, 6, 11).

Як встановлено з матеріалів позову, позивачка на даний час не працює, здійснює догляд за малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним 3-річного віку.

Згідно із ч.1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З врахування вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно взяв до уваги ту обставину, що відповідач є молодою працездатною особою, матеріально забезпечений, інших неповнолітніх дітей у нього не має, непрацездатних батьків на утриманні відповідач не має, його неповнолітня дитина проживає з позивачкою, яка займається вихованням дитини, в зв`язку з чим суд прийшов до правильного висновку про наявність підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.02.2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відтак, на думку колегії суддів, рішення районного суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності і присуджений ним розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.10.2019 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Курій Н.М

Цяцяк Р.П.