Справа № 689/1462/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2019 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

за участю: секретаря судового засідання Білоус Г.В.,

представників позивачів адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника третьої особи - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовними заявами ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6 про продовження строку для прийняття спадщини,

встановив:

Позивач, ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку терміном 2 місяці для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після її бабусі, яка померла 7 березня 2002 року. В позові позивача зазначила, що 7 березня 2002 року померла її бабуся, ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Факт родинних відносин з померлою підтверджується повторним свідоцтвом про народження її батька, ОСОБА_8, та її свідоцтвом про народження. В результаті одруження її дошлюбне прізвище «Тумусяк» змінено на «Прус», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В червні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. На момент смерті бабусі вона була в досить молодому віці і мало розуміла юридичних наслідків оформлення спадщини. Крім того, її син дуже хворів. Також, строк для прийняття спадщини вона пропустила, оскільки не знала про наявність заповіту. Передивляючись фотокартки в сімейному альбомі, вона випадково виявила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_9 24 січня 2002 року, згідно якого ОСОБА_7 заповіла все своє майно їй та її сестрі. Після смерті бабусі відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку по вулиці А. Орловського, 58, в смт. Ярмолинці.

До початку підготовчого судового засідання позивач, ОСОБА_4, подала позовну заяву в новій редакції, в якій зазначила, що згідно із ст. 548 ЦК УРСР, який діяв на час існування спірних відносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦКУ УРСР взнається, що спадкоємець прийняв спадину, якщо він, зокрема, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із ст. 550 УЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Просила суд продовжити їй строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 7 березня 2002 року.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2018 року до участі у справі залучено ОСОБА_6 в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2018 року обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Ярмолинецької селищної ради, третя особа на стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_5, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6, про продовження строку для прийняття спадщини із цивільною справою за позовом ОСОБА_5 до Ярмолинецької селищної ради, третя особа на стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6, про продовження строку для прийняття спадщини.

В позовній заяві позивач, ОСОБА_5, зазначила, що 7 березня 2002 року померла її бабуся, ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Факт родинних відносин з померлою підтверджується повторним свідоцтвом про народження її батька, ОСОБА_8, та її свідоцтвом про народження. В результаті одруження її дошлюбне прізвище «Тумусяк» змінено на «Павленко», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. В червні 2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини. На момент смерті бабусі вона була неповнолітньою та не знала про наявність заповіту. Про його існування вона дізналася із позовної заяви ОСОБА_4 Після смерті бабусі відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку по вулиці А. Орловського, 58, в смт. Ярмолинці. Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася. Зазначила, що згідно із ст. 548 ЦК УРСР, який діяв на час існування спірних відносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦКУ УРСР взнається, що спадкоємець прийняв спадину, якщо він, зокрема, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із ст. 550 УЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. 26 листопада 2018 року позивач подала уточнену позовну заяву та просила суд продовжити їй строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 7 березня 2002 року.

Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 4 березня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила продовжити строк для прийняття спадщини. Суду пояснила, що 7 березня 2002 року померла бабуся позивача, ОСОБА_7. На момент смерті заповідача (спадкодавця) ОСОБА_4 не знала про наявність заповіту, адже за життя бабця їй про це нічого не говорила. Зазначила, що її довірителька не була присутня на похоронах ОСОБА_7, ніхто із родини також їй не повідомив, що існує заповіт. Влітку минулого року, коли позивач перебирала фотокартки в сімейному фотоальбомі, то виявила заповіт. Вона одразу ж пішла до нотаріуса і нотаріус відповіла їй, що заповіт дійсний. Домовленостей про поділ спадкового майна не було, до ОСОБА_4 ніхто з такими пропозиціями не звертався. Також зазначила, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, крім незнання про наявність заповіту, є також та обставина, що її довіритель проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, вона була в молодому віці, а також тривалий час хворіла її дитина.

Представник позивача, ОСОБА_5, адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_5 підтримала, просила суд задоволити позов та продовжити позивачу строк для прийняття спадщини. Суду пояснила, що її довірителька пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, адже на момент смерті своєї бабусі була неповнолітньою та не знала про наявність заповіту. Вона дізналася про наявність заповіту лише після подачі позову її сестрою, ОСОБА_4. І в листопаді 2018 року звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус листом їй відмовила, оскільки позивач пропустила строк для прийняття спадщини.

Представник відповідача, Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову ОСОБА_5 не заперечив, щодо задоволення позову ОСОБА_4 поклався на розсуд суду (а.с. 27, 128).

Представник третьої особи ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3, проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що з дня смерті ОСОБА_7 (спадкодавця) минуло 16 років, позивачі перебували в родинних відносинах із спадкодавцем і могли поцікавитися про існування заповіту та прийняти спадщину. Також зазначив, що між дітьми ОСОБА_7 були домовленості щодо розподілу спадкового майна. Ствердив, що позивачі раніше знали про існування заповіту. Отже, позивачами не доведено непереборних обставин (труднощів), які свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні позивачів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, необхідно задоволити повністю.

Судом встановлено, що 7 березня 2002 року померла спадкодавець, ОСОБА_7, бабуся позивачів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7, копіями свідоцтв про народження позивачів та їх батьків, копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7-10, 116-118). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку № 58 по вулиці Орловського (Фрунзе) в смт. Ярмолинцях (а.с. 89 зворот). 24 січня 2002 року приватним нотаріусом Ямолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 посвідчено заповіт (номер у спадковому реєстрі 8129164), згідно якого ОСОБА_7 все своє майно заповіла онукам ОСОБА_7 (зараз ОСОБА_4) ОСОБА_11 та ОСОБА_7 (зараз Павленко) ОСОБА_12. Зазначена обставина підтверджується копією заповіту від 24.01.2002р. (а.с. 11, 15, 147). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася та свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с. 14, 121). 25 червня 2018 року до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 звернулася позивач (ОСОБА_4) через свого представника з метою оформлення своїх спадкових прав за заповітом після смерті баби, ОСОБА_7. Однак, листом приватний нотаріус відмовила ОСОБА_4 у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Ця обставина підтверджується листом приватного нотаріуса від 25.06.2018р. (а.с. 12). Позивач ОСОБА_5 через свого представника звернулася 15 листопада 2018 року до приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7. Але, приватний нотаріус відмовила ОСОБА_5 у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Зазначена обставина підтверджується листом приватного нотаріуса від 15.11.2018р. (а.с. 120).

Відповідно до абз. 2, 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне а той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. А згідно абз. 6 п. 24 цієї Постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує наявність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, згідно із ст. 548 ЦК УРСР, який діяв на час існування спірних відносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦКУ УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадину, якщо він, зокрема, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

А згідно із ст. 550 УЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. В зазначеній постанові ВСУ констатував, що судам необхідно досліджувати, чи перевіряв нотаріус при заведенні спадкової справи за даними Спадкового реєстру наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та відповідно чи вчиняв дії для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

27 лютого 2019 року за № 139/02-14 від приватного нотаріуса Ярмолинецького районного нотаріального округу ОСОБА_9 на запит суду надійшла відповідь про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7, померлої 07.03.2002р., не заводилася, відповідно, виклик спадкоємців за заповітом не здійснювався (а.с. 153).

Отже, суд приходить до висновку про те, що у звязку із необізнаністю позивачів (спадкоємців) про наявність заповіту, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були обєктивні, непереборні та істотні труднощі для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби, ОСОБА_7, яка померла 7 березня 2002 року, тому вони пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса з поважних причин.

Крім цього, суд також враховує ті обставини, що позивач по справі, ОСОБА_4, проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, а позивач, ОСОБА_5, на момент смерті спадкодавця (7 березня 2002 року) була неповнолітньою.

Таким чином, оскільки позивачі, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з поважних причин не подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тому їм необхідно продовжити строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 7 березня 2002 року, - терміном 3 місяці, який обчислювати з дати набрання рішенням суду законної сили.

Твердження представника третьої особи про те, що позивачі знали про наявність заповіту, і позивачами не доведено поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд до уваги не бере з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А частина 1 статті 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Представником третьої особи не надано суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо обізнаності позивачів про існування заповіту та про недоведеність їх позовних вимог щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Зокрема, доводи представника третьої особи про те, що позивачі знали про наявність заповіту спростовується довідкою приватного нотаріуса, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7, померлої 07.03.2002р., не заводилася, відповідно, виклик спадкоємців за заповітом не здійснювався (а.с. 153). Твердження про те, що позивачі тривалий час не цікавилися спадковим майном, суд також відхиляє, адже ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не знали про наявність заповіту.

Так, суд розцінює критично та не бере до уваги показання свідка ОСОБА_13, оскільки вона є зацікавленою стороною, адже проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 зі згоди спадкоємця ОСОБА_14 (зятя покійної ОСОБА_7М.) - третьої особи, ОСОБА_6. Тобто, вона проживає у будинку, який увійшов до складу спадщини (належав покійній ОСОБА_7М.). Крім цього, в матеріалах справи є копія довіреності, згідно якої ОСОБА_6 уповноважила ОСОБА_13 бути її представником щодо оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_14 (матеріали спадкової справи а.с. 72 зворот). Зокрема, дивним на думку суду є той факт, що свідок детально розповіла про події початку травня 2012 року, а саме про те, що до ОСОБА_14 (рідного брата ОСОБА_6В.) телефонувала ОСОБА_4 (позивач по справі) і повідомила, що в неї є заповіт ОСОБА_7; вона чула цю розмову, адже у телефоні був увімкнутий гучномовець. Жодними обєктивними доказами зазначені показання свідка не підтверджені. Тобто, суд ставить під сумнів їх достовірність.

Належних і допустимих доказів того, що між позивачами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та їх спадкоємцями ОСОБА_7, ОСОБА_15 і ОСОБА_16, були домовленості щодо поділу спадкового майна (житлового будинку по вул. А. Орловського (Фрунзе) № 58) та сам поділ цього майна представником третьої особи суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, позивачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за позовну вимогу немайнового характеру сплатили судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. кожна. Ці позовні вимоги позивачі задоволені повністю, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивачів в сумі по 704 грн. 80 коп.,

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

1.Позовну заяву ОСОБА_4 задоволити повністю.

Продовжити ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4; проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1) строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 7 березня 2002 року, - терміном 3 місяці, який обчислювати з дати набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області (32100, смт. Ярмолинці, вул. Центральна, 14, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_6; Код ) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4; проживаючої: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

2.Позовну заяву ОСОБА_5 задоволити повністю.

Продовжити ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_7; проживаючої: 32100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, яка померла 7 березня 2002 року, - терміном 3 місяці, який обчислювати з дати набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району Хмельницької області (32100, смт. Ярмолинці, вул. Центральна, 14, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_6; Код ) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_7; проживаючої: 32100, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 березня 2019 року.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя А.В. Кульбаба