КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний№369/2086/18 Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

cуддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє за дорученням ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання договору частково припиненим та визнання права на оренду частини земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області і просила ухвалити рішення, яким визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, укладеного 18.01.2006 року між Боярською міською радою Києво-Святошинського району Київської області та ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської держаної нотаріальної контори за реєстровим №2-73 щодо оренди Ѕ частини земельної ділянки площею 0,0775 га кадастровий № :01:042:0052 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, яка перебуває у комунальній власності та розташована по АДРЕСА_1 , а також визнати припиненими в Ѕ частині прав та обов`язків ОСОБА_4 , як орендаря цієї земельної ділянки.

Позивачка просила визнати за нею право оренди на указану Ѕ частину земельної ділянки за вище зазначеним договором оренди, а також визнати за нею на Ѕ частину прав та обов`язків орендаря за цим договором від 18.01.2006 року/а.с.1-9/.

Послалась на те, що указаний спірний договір був укладений між Боярською міською радою Києво-Святошинського району Київської області та ОСОБА_3 в період шлюбу позивачки з орендарем ОСОБА_3 , однак враховуючи, що указаний шлюб розірвано 07.12.2017 року, просила визнати за нею за указаним договором право орендаря на Ѕ частину вище зазначеної земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року у позові відмовлено з тих підстав, що в силу чинного законодавства вирішення питань в частині регулювання земельних відносин, відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень. А, оскільки спірна земельна ділянка відноситься до комунальної власності Боярської міської ради, то, відповідно, питання оренди спірної земельної ділянки повинно вирішуватись цією радою /а.с.185-189/.

В поданій апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року та постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі/а.с.192-199/.

Скаржниця послалась на те, що судом першої інстанції не враховані положення ч.ч.2,4 ст.120 ЗК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі», згідно яких, вона, як особа, що набула право власності на Ѕ частку споруд та будівель по АДРЕСА_1 , має право на користування відповідною часткою земельної ділянки, на якій ці будівлі та споруди розташовані. А, оскільки, в силу рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.06.2008 року у спорі про поділ спільного майна подружжя за позивачкою визнано право власності на Ѕ частки капітального гаражу, сараю та вбиральні по АДРЕСА_1 , тому, на підставі указаних норм, позивачка вважала свої вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Позивачка ОСОБА_2 , будучи повідомленою про день та час розгляду справи, у судове за сідання не з`явилась, а тому, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №36/1173 від 12.04.2005 року «Про вилучення земельної ділянки з землекористування Боярського управління магістральних газопроводів та надання земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 » вилучено із користування Боярського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів земельну ділянку площею 0,08 га, яка розташована у АДРЕСА_1 до земель комунальної власності Боярської міської ради та передано відповідачу ОСОБА_3 в оренду строком на 49 років /а.с.27/.

А, згідно рішення №40/219 XL сесії від 29.09.2005 року Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо віднесення та передачу земельної ділянки в оренду строком на 49 років з правом викупу гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 » було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки строком на 49 років з правом викупу гр. ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 та вирішено передати на указаних умовах відповідачу ОСОБА_3 в оренду земельну ділянку площею 0,0775 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за вище зазначеною адресою /а.с.28/.

18.01.2006 року між Боярською міською радою, як Наймодавцем, та ОСОБА_3 , як Наймачем, укладено договір найму (оренди) вище зазначеної земельної ділянки, який посвідчено державною нотаріальною конторою Києво-Святошинського району Київської області за реєстровим №2-73 щодо оренди земельної ділянки площею 0,0775 га кадастровий № :01:042:0052 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель, яка перебуває у комунальній власності та розташована по АДРЕСА_1 /а.с.29-31/.

В подальшому, як встановлено судом, в період шлюбу сторін по справі відповідача ОСОБА_3 та позивачки ОСОБА_2 , в ході використання вище зазначеної земельної ділянки, були зведені на ній гаражне приміщення розміром 15,8 х 7,58кв.м., на яке, згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 29.05.2006 року визнано право власності за ОСОБА_3 , а також були зведені сарай та вбиральня.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 року в порядку поділу спільного майна подружжя, за сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано за кожним право власності на зазначені господарські будівлі в розмірі по Ѕ ідеальній частці /а.с.63-64/.

Указане рішення не оскаржувалось і набрало чинності.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

А, згідно ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин, відноситься до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та здійснюється на сесіях цих рад шляхом прийняття рішень.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_2 у законний спосіб набула у відповідних частках право власності на указані господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 , позивачка 19.09.2017 року, у відповідності до ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» звернулась до виконавчого комітету Боярської міської ради з заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.08.2006 року з проханням визнання за нею права орендаря на Ѕ частку земельної ділянки, на якій зведені господарські будівлі та споруди, що належать їй, в частці Ѕ, на праві власності.

В задоволенні указаного звернення листом, за підписом Першого заступника голови Виконавчого комітету Боярської міської ради, від 19.10.2017 року за №02-5/Із/49-1441.2 позивачці було відмовлено /а.с.32/.

Вважаючи, що їй, в порядку інстанційної процедури вирішення спірного питання, було відмовлено, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Дійшовши висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею 124 Конституції України до юрисдикції судів віднесено всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, насамперед, що провадження в порядку цивільного судочинства здійснюється за всіма вимогами, які не є предметом інших видів судочинства, а також, що недодержання існуючого порядку попереднього судового розгляду деяких спорів саме по собі не може бути підставою для позбавлення особи права на судовий захист. Разом з тим, це положення Конституції не звільняє заінтересованих осіб від обов`язку звертатися за вирішенням відповідних питань до компетентного органу.

Тобто, поширення Конституцією України юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, не означає, що суд має вирішувати питання, віднесені до компетенції інших органів, до яких заявник з даного приводу не звертався. При цьому, з таких питань спір або скаргу на рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу або посадової особи суд вирішує в установленому законодавством порядку.

Отже, спірні питання, які просить вирішити у судовому порядку позивачка, такі, як часткове припинення договору оренди земельної ділянки від 18.01.2006 року, яка належить на праві власності Боярській міській раді і визнання за нею, як орендарем, на Ѕ частину прав та обов`язків за цим договором оренди від 18.01.2006 року, який укладений між відповідачами ОСОБА_3 та Боярською міською радою, в силу ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на яку обґрунтовано послався суд першої інстанції, повинні вирішуватись на сесії Боярської міської ради. Тобто, таким же чином, як і приймалось сесійне рішення Боярської ради при вирішенні питання про укладення договору оренди спірної земельної ділянки з ОСОБА_3 .

Між тим, спірне питання, всупереч указаної норми - ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на пленарному засіданні Боярської міської ради не розглядалось. При цьому лист заступника голови виконавчого комітету Боярської міської ради, від 19.10.2017 року за №02-5/Із/49-1441.2, на який посилається позивачка, безпідставно прирівнювати до рішення сесії Боярської міської ради, а тому спірне питання по суті уповноваженим на те органом - не вирішувалось.

Колегія враховує, що надсилаючи позивачці вище зазначену відповідь від 19.10.2017 року на її звернення про вирішення земельного питання і не ініціювавши передання спірного питання на сесію Боярської міської ради, заступник голови виконавчого комітету Боярської міської рад порушив права позивачки.

В той же час, указані дії (бездіяльність) цього чиновника, можуть бути предметом судового оскарження в іншому провадженні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє за дорученням ОСОБА_2 , відхилити, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді