Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 668/4042/15-ц

провадження № 61-28131св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області в складі судді Майдан С. І. від 13 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області в складі колегії суддів: Радченка С. В., Вейтас І. В., Колісниченка А. Г. від 19 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта банк») про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, посилаючись на те, що 18 травня 2013 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки у валюті долар США, згідно з яким на її ім`я було відкрито поточний рахунок з платіжною карткою, на який мали нараховуватись проценти за укладеними договорами депозиту: договором банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» від 14 травня 2014 року на суму 30 000,00 дол. США строком до 28 травня 2014 року та за договором банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» від 03 вересня 2014 року на суму 15 000,00 дол. США строком до 17 вересня 2014 року.

На неодноразові звернення позивача до установи банку з вимогою повернути грошові кошти, наявні на поточному рахунку в сумі 15 361,10 дол. США, вона отримала відмову, посилаючись на відсутність готівки в касі банку.

Ураховуючи викладене, позивач просила стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на її користь суму заборгованості по вкладу з поточного рахунку згідно договору від 18 травня 2013 року в розмірі 15 361,10 дол. США, що еквівалентно 361 185,91 грн та зобов`язати ПАТ «Дельта Банк» виплатити їй вказану заборгованість.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з 03 березня 2015 року у банку почала діяти тимчасова адміністрація, і задоволення вимог кредиторів банку, повернення коштів вкладників банків здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими встановлений спеціальний порядок повернення суми вкладу, а тому інтереси позивача підлягають захисту відповідно до положень зазначеного закону.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 червня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням місцевого суду про відмову в позові, зазначив про те, суд першої інстанції правильно виходив із того, що на момент ухвалення рішення у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить будь-які обмеження щодо звернення вкладника чи власника рахунку до суду за захистом своїх порушених законних прав. Позивач не має можливості отримати зі свого поточного рахунку грошові кошти саме з вини відповідача, що є порушенням діючого законодавства України, але зазначеного не було враховано судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень, які підлягають скасуванню.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі 668/4042/15-ц та витребувано цивільну справу з Херсонського міського суду Херсонської області.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначену справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 18 травня 2013 року між сторонами було укладено договір № 0513 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки у валюті долар США, відповідно до якого ОСОБА_1 був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 для нарахування відсотків за депозитними та вкладними договорами.

Відповідно до договору банківського вкладу № 012-21060-140514 від 14 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», позивач розмістила у банку вклад у розмірі 30 000,00 дол. США.

Вищезазначені грошові кошти в сумі 30 000,00 дол. США, відповідно до меморіального ордеру № 73366688 від 03 вересня 2014 року були перераховані на поточний рахунок позивача.

Відповідно до договору банківського вкладу № 003-21061-030914 від 03 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , остання розмістила у ПАТ «Дельта Банк» вклад у розмірі 15 000,00 дол. США.

Згідно виписки за операціями по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 02 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року, виданої ПАТ «Дельта Банк», баланс рахунку на кінець звітного періоду становить 15 361,10 дол. США.

10 березня 2015 року ОСОБА_1 направлено рекомендованим листом на адресу Херсонського відділення ПАТ «Дельта Банк» на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» вимогу про виплату коштів, які перебувають на її поточному рахунку № НОМЕР_1 в сумі 15 361,10 дол. США.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Постановою Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Дельта Банк».

Звертаючись до суду із зазначеним позовом ОСОБА_1 просила суд стягнути кошти за договорами банківського вкладу з ПАТ «Дельта Банк», вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачем не пред`явлено.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до положень статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майно банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-350цс17 та в постанові Верховного Суду України в справі № 6-1809цс16 від 07 червня 2017 року.

Таким чином, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що на момент розгляду справи у банку було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Оскільки оскаржувані судові рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 13 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун