Справа № 373/465/19
Провадження № 2/373/463/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 березня 2019 року м. Переяслав-Хмельницький

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Залеська А.О., розглянувши позовну заяву першого заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_1 в інтересах держави в особі: Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_10, про визнання недійсним розпорядження в частині визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить:

визнати недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 1230 від 13.11.2009 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам України для ведення індивідуального садівництва» в частині надання ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 земельних ділянок площею 0,12 га кожному для ведення індивідуального садівництва на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області;

визнати недійсними наступні державні акти: державний акт серії ЯИ № 671014 від 12.02.2010 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0021) площею 0,12 для ведення індивідуального садівництва на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області, виданий на імя ОСОБА_3; державний акт серії ЯИ № 671012 від 12.02.2010 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0020) площею 0,12 для ведення індивідуального садівництва на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області, виданий на імя ОСОБА_2; державний акт серії ЯИ № 671016 від 12.02.2010 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0023) площею 0,12 для ведення індивідуального садівництва на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області, виданий на імя ОСОБА_4; державний акт серії ЯИ № 671017 від 12.02.2010 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0024) площею 0,12 для ведення індивідуального садівництва на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області, виданий на імя ОСОБА_5; державний акт серії ЯИ № 671020 від 12.02.2010 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0026) площею 0,12 для ведення індивідуального садівництва на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області, виданий на імя ОСОБА_6; державний акт серії ЯИ № 671021 від 12.02.2010 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0027) площею 0,12 для ведення індивідуального садівництва на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області, виданий на імя ОСОБА_7; державний акт серії ЯИ № 671026 від 12.02.2010 на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0032) площею 0,12 для ведення індивідуального садівництва на території Стовпязької сільської ради Переяслав-Хмельницького району київської області, виданий на імя ОСОБА_8;

витребувати на користь держави в особі ДП «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» з незаконного володіння наступні земельні ділянки: у ОСОБА_3 земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0017) площею 0,12 га; у ОСОБА_9 земельну ділянку (кадастровим номером :06:015:0025) площею 0,12 га; у ОСОБА_3 земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0021) площею 0,12 га; у ОСОБА_2 земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0020) площею 0,12 га; у ОСОБА_4 земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0023) площею 0,12 га; у ОСОБА_5 земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0024) площею 0,12 га; у ОСОБА_6 земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0026) площею 0,12 га; у ОСОБА_7 земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0027) площею 0,12 га; у ОСОБА_8 земельну ділянку (кадастровий номер :06:015:0032) площею 0,12 га, загальною вартістю земельних ділянок 28653,48 грн. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір.

Також просить визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його, захистивши право.

Вивчивши дану заяву та додані до неї документи в якості доказів, вважаю, що заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Проте, перший заступник керівника Бориспільської місцевої прокуратури не вказав підстави для такого представництва, зокрема, не подав належних та допустимих доказів про те, що Київське обласне та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства та Державне підприємство «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» не здійснюють або неналежним чином здійснюють відповідні повноваження.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Так, роль прокурора у сфері представництва інтересів держави має допоміжний характер і основну роль згідно чинного законодавства України відіграють профільні органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, які самостійно звертаються до суду.

Згідно положень ч.1 ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з дотриманням вимог процесуального закону, та зобовязаний надати суду документи, які підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення цих осіб до суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) повинен визначити, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, в тому числі суспільного інтересу, обґрунтовує у позовній заяві (заяві) необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому ч.2 або ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду.

Таке право, в тому числі право подавати позов (заяву), прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Саме лише посилання в заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, не достатньо для прийняття судом цієї заяви та ухвалення рішення по суті, оскільки за змістом абз.2 ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після встановлення судом правових підстав для представництва.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним субєктом звернення до суду і замінювати належного субєкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обгрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного субєкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від субєкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Суд враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини першої статті 129 Конституції України).

Суд вважає, що наведені прокурором обґрунтування щодо наявності підстав для такого представництва, а саме: бездіяльність Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» через відсутність бюджетних коштів, передбачених на оплату судового збору,щодо витребування спірних земельних ділянок з користування відповідачів не є достатньою підставою для звернення в суд в інтересах держави саме прокурора.

Крім того, не зазначено причин неможливості позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, здійснювати захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Прокурор, у змісті позову просить визнати поважними причини пропуску строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його.

Згідно ч.ч.1, 4, 5 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обовязку вчинити відповідну процесуальну дію.

Такої окремої та обґрунтованої заяви про поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою із зазначенням конкретної дати, коли субєкту владних повноважень та/або прокурору стало відомо про порушення інтересів держави першим заступником керівника Бориспільської місцевої прокуратури до позову не додано.

В цілому, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог чинного законодавства та усунути вказані недоліки у встановлений судом строк, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу разом з доданими до неї документами.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву першого заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Переяслав-Хмельницьке лісове господарство» до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_10, про визнання недійсним розпорядження в частині визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення позивачу копії ухвали суду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Залеська