Провадження №2-ві/521/11/19
Ухвала

01 квітня 2019 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря - Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маркарової Світлани Вікторівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід головуючого у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів судді Маркарової С.В.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2019 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів до вирішення питання про відвід.

Заяву передано до канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Маркарової С.В. За результатами автоматичного розподілу справи заява про відвід передана судді Малиновського районного суду міста Одеси Тополевій Ю.В.

У відповідності до вимог ч. ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 31 березня 2019 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Малиновського районного суду міста Одеси Маркарової С.В. прийнята до провадження та призначена до розгляду на 01 квітня 2019 року об 11 годин 00 хвилин без повідомлення учасників справи.

Суд, перевіривши матеріали заяви про відвід, в якій зазначено про незгоду заявника з процесуальними діями судді під час розгляду справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, суддя не може брати участь у розгляді справи за наявності підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст. 37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (ч.3 ст.36 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

У справі "Пєрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами, провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що відповідачем не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Маркарової С.В. при вирішенні даної цивільної справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 35-40 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маркарової Світлани Вікторівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Тополева

01.04.19