РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2019 року місто Чернігів

Справа №751/3269/18

Провадження№2/751/30/19

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Сащенко О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

треті особи : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (в судове засідання не прибули)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи : ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права особи на частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: припинити право власності відповідача на 6/50 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати за позивачем право власності на 6/50 частин квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; виплатити ОСОБА_3 суму в розмірі 71373,00 грн., які внесені позивачем на депозитний рахунок суду, в рахунок компенсації за припинення права власності на вказану частину квартири;стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 713,74 грн. та за проведення експертизи в сумі 3000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві спільної часткової власності належить 57/75 частин квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 лютого 2001 року та договору дарування частини квартири від 18 вересня 2012 року.

06 березня 2015 року помер її батько - ОСОБА_7, після його смерті відкрилась спадщина за законом до складу якої входить 6/25 частин квартири АДРЕСА_2.

Позивач як дочка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька , подала заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 березня 2018 року, на праві спільної часткової власності належить 6/50 частин квартири АДРЕСА_3, в якій відповідач не проживає та не зареєстрована. Також, відповідачці на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_4, де вона зареєстрована та фактично проживає.

Сторони перебувають у неприязних стосунках, порозуміння відсутнє, тому спільне володіння та користування спірною квартирою є неможливим, тому позивач звертається до суду з даним позовом.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.98-100).

Заперечення обґрунтовано тим, що припинення права на частку у спільному майні завдасть їй та членам її сімї істотної шкоди. Вказує, що позивач протягом пяти років не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки працює та мешкає за кордоном. У вищевказаній квартирі проживає та зареєстрована її донька ОСОБА_6, котра сплачує всі комунальні послуги. Окрім того, в спірній квартирі зареєстрована мати сторін ОСОБА_5.

У власності вона дійсно має 1/3 частину квартири АДРЕСА_5, зареєстрована та проживає у ній. Однак, у вказаній квартирі, окрім неї зареєстровані та проживають її донька - ОСОБА_8, двоє малолітніх дітей доньки, а також син ОСОБА_9. Відповідно, інші 1/3 частина квартири належить на праві власності малолітньому онуку ОСОБА_10 та 1/3 частина квартири належить доньці - ОСОБА_8.

Після смерті батька, вона займалась його похованням та витратами, повязаними з цим, а позивач в цей час знаходилась за кордоном. Твердження про неприязні стосунки не відповідають дійсності, оскільки позивач проживає за кордоном і будь-які відносини між ними відсутні. Також, сестра ніколи не піднімала питання щодо придбання у неї, як співвласника, її 6/50 частин квартири

Протокольною ухвалою суду від 20.09.2018 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві . Додатково пояснив, що згідно висновку експерта поділити квартиру № 6 між співвласниками ,відповідно до часток не можливо. Відповідачці на праві власності належить незначна частина квартири , лише 6/50.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у позові відмовити, з підстав викладених у відзиві. Відповідачка пояснила, що батько за чотири роки до смерті попросив її доглянути за ним. У нього була така хвороба , що потрібно було постійно доглядати, про його частину квартиру тоді ніхто не думав. Позивачці мама залишила свою частину квартири , у чоловіка в Канаді є квартира. У спірній квартирі проживає її дочка із сімєю , якій немає куди піти.

Треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова від 09 лютого 2001 рокуАДРЕСА_6, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського, 9, належала на праві спільної власності ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_11, в рівних частинах 19/25, складаються з кімнат: 5 - площею 17,2 кв.м, 6 - площею 17,1 кв.м та балкону площею 0,9 кв.м. Службові приміщення: кухня, ванна, вбиральна, коридор, шафа знаходяться у спільному користуванні. Загальна площа квартири становить 47,8 кв.м. (а.с.7).

Відповідно до договору дарування частини квартири від 18 вересня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_12, та витягу про державну реєстрацію прав від 20.09.2012 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 передали безоплатно ОСОБА_1 у власність 38/75 частин трикімнатної квартири АДРЕСА_7, загальна площа якої 62,3 кв.м, житлова площа 44,8 кв.м. (а.с. 9-14,15).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності не нерухоме майно від 13.04.2010 року, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.04.2010 року та копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 квітня 2018 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_4, інші 1/3 частина квартири належить на праві власності ОСОБА_10 та 1/3 частина - ОСОБА_8 (а.с.26-27,103, 104).

03 березня 2015 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЕЛ №316155, яке видано Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області 01 березня 2018 року (а.с.19).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина за законом , до складу якої входить 6/25 частин квартири АДРЕСА_3, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі від 06 травня 2015 року (а.с.20).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 березня 2018 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2015 року , належить на праві спільної часткової власності 6/50 частин квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_7 - 6/25 частин , згідно свідоцтва про право власності від 14.02.2000 року та ОСОБА_1 57/75 частин , згідно договору дарування від 18.09.2012 року та свідоцтва про право власності 09.02.2001 (а.с.23-25,51-52).

З досліджених вище документів слідує, що позивачка ОСОБА_1 після смерті батька - ОСОБА_7 не прийняла спадщину , а саме, 6/50 частин квартири АДРЕСА_3. Дані обставини підтверджується як позовною заявою, де зазначено що позивачка подала заяву про прийняття спадщини, так і поясненням у судовому засіданні представником позивача про відсутність свідоцтва про право на спадщину.

Висновком експерта за результатами проведення експертного дослідження №10-18 від 05.04.2018 року встановлено, що дійсна ринкова вартість квартири АДРЕСА_7 станом на день проведення дослідження складає 71373,00 грн. та поділ квартири між співвласниками відповідно до часток у праві власності технічно неможливий (а.с.34-66).

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. При вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників ця обставина є визначальною. Така правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014року у справі №6-68цс14.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як слідує зі змісту ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Судом встановлено , що власниками квартири АДРЕСА_3 на час розгляду справи у суді є : ОСОБА_1 - 57/75 частин ; ОСОБА_3 6/50 частин, іншу 6/50 частин квартири, що належала батьку сторін ОСОБА_7 , свідоцтво про право на спадщину не видано, тобто власник цієї частини квартири не визначений.

Також , судовому засіданні не доведено, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні її частиною квартири, жодна із сторін у спірній квартирі не проживають.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для задоволення позову про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_3 на 6/50 частин квартири № 6, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського, 9.

Не підлягають задоволенню відповідно і позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 6/50 частин квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виплати компенсації.

Керуючись статтями 76-81, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи : ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права особи на частку у спільному майні відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2019 року.

Суддя С. М. Ченцова