Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 233/3737/16

провадження № 61-24108 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк», публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2016 року у складі судді Малінова О. С. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 січня 2017 року у складі колегії суддів: Канурної О. Д., Будулуци М. С., Санікової О. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області, публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк»), публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання права власності на нерухоме майно, грошові кошти в порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належне їй майно - 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, а також на грошові кошти, що перебувають на рахунках у банківських установах. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що свідчить витяг із спадкового реєстру від 19 квітня 2014 року № 37675585, виданий приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7.

Спадкоємцем першої черги є також його син - ОСОБА_2 , який спадщину не прийняв.

Згідно з листом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області наказом від 08 червня 2016 року № 187/2 припинено приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_7. з 13 червня 2016 року за власним бажанням. Видати йому свідоцтво про право на спадщину було неможливо, оскільки архів нотаріальних документів приватного нотаріуса ОСОБА_7 . буде передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву після закінчення антитерористичної операції на Україні. До зазначеного моменту архів нотаріальних документів залишається на відповідальному зберіганні в ОСОБА_7 .

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, а також на грошові кошти, що перебувають на рахунках у банківських установах з урахуванням відповідних відсотків та нарахованою компенсацією, які належали ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_1 ; грошові кошти, що знаходяться на рахунках в банківських установах: ПАТ «Промінвестбанк» та ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням відповідних відсотків та нарахованої компенсації, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області внесено актовий запис від 31 грудня 2013 року № 1180.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті дружини - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, а іншого способу захисту його прав, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, закон у цьому випадку не передбачає.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті дружини - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, а іншого способу захисту його прав, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, закон у цьому випадку не передбачає. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що спадкоємці можуть звернутися за власним бажанням до будь-якого нотаріуса на території України із заявою про прийняття спадщини відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», є безпідставними, оскільки позивач після смерті дружини вже звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги і за його заявою була заведене спадкова справа № 56213882, що підтверджується витягом про реєстрацію заяви у Спадковому реєстрі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати в частині вирішення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на грошові кошти, які знаходяться на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку не підлягають розгляду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вважало, що у зв`язку з відсутністю відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунках в банку. Вказувало, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право на спадщину, у тому числі, свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим банк не може здійснити операцію з відкриття та перерахування депозитного вкладу на рахунок позивача без підтверджуючих документів.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в силу частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 233/3737/16 з Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Червоногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, а також грошові кошти, що перебувають на рахунках у банківських установах.

Зазначена квартира була приватизована і належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та померлій ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 березня 2008 року № 17997607, виданим комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації м. Макіївка» (а.с. 13).

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була дружиною ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження № НОМЕР_2 , виданим Червоногвардійським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області 04 листопада 1962 року (а.с.10).

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 за законом, із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк у 2014 році, що підтверджується витягом про реєстрацію заяви у Спадковому реєстрі від 19 червня 2014 року № 37675585, виданим приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7. (а.с. 11).

Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 06 липня 2016 року № М-363-1666 наказом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 08 червня 2016 року № 187/2 припинено приватну нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Макіївського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7. за власним бажанням з 13 червня 2016 року. Згідно з вказаним наказом архів нотаріальних документів приватного нотаріуса Макіївського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 . буде передано до Донецького обласного державного нотаріального архіву після закінчення антитерористичної операції на сході України. До того часу архів нотаріальних документів залишається на відповідальному зберіганні ОСОБА_7 (а.с. 12).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною третьою статті 1221 ЦК України передбачено, що в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Згідно із частинами третьою, п?ятою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною п?ятою вказаної вище статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Відповідно до частини першої статті 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який набрав чинності 27 квітня 2014 року, у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Відповідно до частини третьої статті 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» спадкова справа підлягає реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач з першою заявою про прийняття спадщини звертався до приватного нотаріуса ОСОБА_7. в м. Макіївка, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, підстав для звернення до будь-якого іншого нотаріуса із заявою про прийняття спадщини немає.

Відповідно до вимог абзацу 3 пункту 7.3, абзацу 3 пункту 10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджених Постановою Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі документів, визначених законодавством України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк у 2014 році, що підтверджується витягом про реєстрацію заяви у Спадковому реєстрі від 19 червня 2014 року № 37675585, виданим приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7. (а.с. 11).

Таким чином, позивач вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини, відповідно до вимог статей 1269,1270 ЦК України.

Вирішуючи спір, суди, врахувавши наведені вище норми матеріального права та обставини справи, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшли правильного висновку про те, позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину після смерті дружини - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, а іншого способу захисту його прав, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, закон у цьому випадку не передбачає.

Посилання касаційної скарги на те, що відсутня відмова нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, а тому немає підстав для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, безпідставні,оскільки іншим чином позивач не міг реалізувати своїх спадкових прав щодо майна його померлої дружини, а тому звернення до суду та обраний ним спосіб захисту прав відповідають вимогам статті 16 ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович