Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2019 Справа №607/11191/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Білецької Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0046/74/32384 від 25 червня 2007 року в розмірі 35 893 доларів США 37 центів.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 25 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір невідновлюваної кредитної лінії №014/0046/74/32384 з лімітом 46 600.00 доларів США зі ставкою користування кредитом 13.75 відсотків річних строком до 24 червня 2027 року (далі - Договір).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0046/74/32384 від 25 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки майнових прав на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 82.25 АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Ганною Ярославівною 26 червня 2007 року за реєстровим № 1832-39.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2010 року у цивільній справі №2-7457/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 51 276 доларів США 76 центів, що в еквіваленті до гривні становить 404789 грн. 00 коп., звернувши стягнення на предмет застави - майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 належні ОСОБА_1 на підставі договору №50 на пайову участі у будівництві від 09 січня 2006 року.

09 жовтня 2013 року Другим відділом державної виконавчої служби України Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40111336.

Банком неодноразово направлялися запити до виконавчої служби про хід виконання стягнення, однак відповіді не надходило. Згідно інформації автоматизованої системи виконавчого провадження статус виконавчого провадження №40111336 закінчено. Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу та оригінал самого виконавчого документу до банку не надходили.

Тому станом на 25 березня 2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором не погашена та складає 48 446 доларів США 44 центи, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ на дату розрахунку складає 1 271 895 грн. 83 коп. До складу боргу входить: заборгованість за кредитом у розмірі 29 450 доларів США 00 центів (еквівалент 773 169 грн. 96 коп.), прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 17 007 доларів США 87 центів (еквівалент 446 518 грн. 65 коп.), заборгованість по процентам у розмірі 18 996 доларів США 44 центи (еквівалент 498 725 грн. 87 коп.), прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 18 885 доларів США 50 центів (еквівалент 495 813 грн. 29 коп.).

Оскільки відповідач добровільно борг перед позивачем не погашає, тому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №014/0046/74/32384 від 25 червня 2007 року у розмірі 35 893 доларів США 37 центів, з яких: 17 007 доларів США 87 центів простроченої заборгованості за кредитом та 18 885 доларів США 50 центів - простроченої заборгованості за відсотками.

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з`явився попередньо подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 25 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір невідновлюваної кредитної лінії №014/0046/74/32384 з лімітом 46 600.00 доларів США зі ставкою користування кредитом 13.75 відсотків річних строком до 24 червня 2027 року.

Пунктом 1.1 Договору визначено, що невідновлювана кредитна лінія це кредитна лінія при якій під час отримання позичальником повної суми кредитних коштів і досягнення ліміту кредитування подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом протягом дії договору.

Відповідно до умов п. 5.1. Договору, позичальник зобов`язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених Договором:

-щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. Договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 24 червня 2027 року (включно) на рахунок, визначений п. 4.1. Договору;

-щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок зазначений в Договорі;

-щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату комісії за обслуговування кредитом на рахунок зазначений в Договорі.

Відповідно до п.6.5 Договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках невиконання позичальником умов договору та/або договором застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту та в інших випадках передбачених цим договором.

Згідно з п.8.4 Договору сторони домовилися, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатися як істотне порушення договору, яке надає право кредитору в порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених договором строків виконання зобов`язань, вимагати від позичальника повернення кредиту та інших передбачених цим договором платежів.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

26 червня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Договір іпотеки майнових прав на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 82.25 АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій Ганною Ярославівною за реєстровим № 1832-39 для належного виконання зобов`язань за кредитним договором №014/0046/74/32384 від 25 червня 2007 року. Пунктом 1.5 вказаного договору передбачена заставна вартість майна у сумі 287 850 грн. 33 коп.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2010 року у цивільній справі №2-7457/10 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 51 276 доларів США 76 центів, що в еквіваленті до гривні становить 404789 грн. 00 коп., звернувши стягнення на предмет застави - майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 належні ОСОБА_1 на підставі договору №50 на пайову участь у будівництві від 09 січня 2006 року; 1700 грн. 00 коп. державного мита та 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання вказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 03 лютого 2011 року видано виконавчий лист у справі №2-7457/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» 51 276 доларів США 76 центів, що в еквіваленті до гривні становить 404789 грн. 00 коп., звернувши стягнення на предмет застави - майнові права на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 належні ОСОБА_1 на підставі договору №50 на пайову участі у будівництві від 09 січня 2006 року; 1700 грн. 00 коп. державного мита та 120 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить до 25 жовтня 2013 року.

09 жовтня 2013 року Другим відділом державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40111336 на підставі виконавчого документа №2-7457 від 03 лютого 2011 року.

23 лютого 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направив Другому відділу державної виконавчої служби України Тернопільського міського управління юстиції запит за №114-33-0-00/341 про хід виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-7457 від 03 лютого 2011 року.

27 листопада 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направив Тернопільському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області листа з проханням надіслати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та оригінал виконавчого листа №2-7457 від 03 лютого 2011 року.

21 лютого 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надіслано лист-нагадування на виконання вищевказаного запиту.

26 березня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслано ОСОБА_1 вимогу про невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань .

Згідно ч.1 Стаття 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Відповідно до п.29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року суд при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Так, з постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) вбачається, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог, згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 жовтня 2010 року з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії в сумі 51 276,76 дол. США, шляхом звернення стягнення на заставне майно.

Таким чином, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», звернувшись із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наслідками якого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено рішення від 13 жовтня 2010 року, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та неустойки та використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, пені та штрафів за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Суд вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики та неустойки, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

З огляду на зазначене можна зробити такі висновки.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків і пені є безпідставним.

Оскільки після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України та після закінчення строку дії договору право позивача нараховувати проценти та пеню за кредитом припинилося, а відтак вимога позивача про стягнення кредитної заборгованості та нарахованих процентів та пені після рішення суду є необґрунтованою і з цієї підстави.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Також, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 13 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії №№014/0046/74/32384 від 25 червня 2007 року в сумі 51 276,76 дол. США, шляхом звернення стягнення на заставне майно, відтак за тим самим кредитним договором заборгованість з ОСОБА_1 вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості.

Враховуючи викладене, право кредитодавця на стягнення заборгованості припинено у зв`язку з пред`явленням до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК та ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості.

Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а не у вигляді стягнення визначених за рішенням суду, однак неотриманих коштів.

Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.

З поданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заявлені до стягнення суми в розмірі 17 007 доларів США 87 центів простроченої заборгованості за кредитом та в розмірі 18 885 доларів США 50 центів - простроченої заборгованості за відсотками, розраховані за період з 26 червня 2007 року по 25 березня 2019 року.

Однак, позовних вимог про стягнення сум, визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період невиконання рішення суду позивачем не заявлено та їх обґрунтованого розрахунку суду не надано.

За таких обставин, беручи до уваги, що у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за кредитним договором №014/0046/74/32384 від 25 червня 2007 року при наявності судового рішення про стягнення цих сум, та вимоги про застосування наслідків, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, банк не заявляв, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за його безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 78, 81-82, 141, 263, 265, 280-282, 284, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0046/74/32384 від 25 червня 2007 року відмовити.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», , місцезнаходження: вул. Лєскова, 9, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 30 жовтня 2019 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак