Справа № 495/3840/17
№ провадження 2/495/164/2019
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

29 березня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря - Бучка І.В.,

Справа № 495/3840/17,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності,

за участю учасників справи:

від позивача - прокурор Євглевський А.В. на підставі службового посвідчення № 040791 ,

від відповідача - адвокат ОСОБА_1 - Сігнаєвський А.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 26.06.2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Керівник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, просить суд: визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.06.2015 року № НОМЕР_3 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 1600 грн.

Вимоги позивача мотивовані тим, що Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою за фактами, викладеними у зверненнях ОСОБА_4 , а також згідно інформації, отриманої під час розгляду Білгород-Дністровським міськрайонним судом цивільної справи № 495/5162/15-ц вивчено законність набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено, що рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Гриценко І.С. від 17.06.2015 року № 22131895 на підставі свідоцтва про право власності від 17.06.2015 № НОМЕР_3 проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1.

Свідоцтво про право власності має бути визнане судом недійсним з наступних підстав.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Одеси від 12.07.2000 року у справі № 2-431/2000, залишеним без змін ухвалою Одеського обласного суду від 31.10.2000 року, задоволено позов ОСОБА_5 до ТВК «Курган» та поновлено ОСОБА_5 у членах ТВК «Курган», визнавши за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення суду КП «Білгород-Дністровське БТІ» за ОСОБА_5 проведено державну реєстрацію права власності, про що у реєстровій книзі зроблено запис за № 24 від 12.02.2001 року.

Державна реєстрація права власності на підставі Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, відповідно до розділу 3 якої державна реєстрація права власності проводиться шляхом внесення відповідних відомостей до реєстрових книг.

Таким чином, у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_5 проведена у 2001 році, та запис про реєстрацію вносився лише до реєстрової книги, державний реєстратор, проводячи державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 не могла встановити наявність вже зареєстрованого права власності на спірну квартиру у Державному реєстрі прав.

Однак, наполягає, що ОСОБА_1 безпосередньо неодноразово повідомлялась КП «Білгород-Дністровське БТІ» про наявність реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_5.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 неправомірно набуто право власності на спірну квартиру, а тому свідоцтво про право власності має бути визнано судом недійсним, у зв`язку із наявністю на момент прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5

Окрім того, позивач вказує, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_5 помер, Білгород -Дністровською міською радою перед Білгород-Дністровським міськрайонним судом ініційовано питання щодо визнання спадщини на квартиру відумерлою (справа № 495/5162/15-ц).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 25.12.2015 року у справі № 495/5162/15-ц, заяву міської ради залишено без розгляду, у зв`язку із наданням ОСОБА_1 витягу з державного реєстру прав на підтвердження реєстрації за нею права власності.

Разом з тим, необхідність представництва прокурором інтересів держави в особі Білгород-Дністровської міської ради зумовлена тим, що Білгород-Дністровська міська рада, як орган місцевого самоврядування неналежним чином виконує владні повноваження щодо ініціювання судових спорів стосовно оскарження реєстрації права власності за ОСОБА_1 з метою подальшого внесення заяви про визнання спадщини відумерлою.

За вказаних вище обставин, позивач і звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області прокурор Євглевський А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Адвокат відповідача - ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, наполягав на відмові у їх задоволенні з підстав їх безпідставності.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, адвокат ОСОБА_1 . надав до суду письмові заперечення від 11.10.2017 року, у яких вказав, що прокурор ставить питання про скасування свідоцтва про право власності, при цьому дана квартира є єдиним житлом для родини ОСОБА_1 Позов обґрунтовується тим, що відповідачка начебто неправомірно зареєструвала право власності, проте питання про визнання дій державного реєстратора протиправними віднесено до компетенції адміністративного судочинства. Позивачем зазначено, що відповідний позов було залишено без розгляду, а отже реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 є правомірною.

Проте, вказує, що навіть скасування реєстрації не є підставою для визнання свідоцтва про право власності недійсним.

Прокурором не наведено правових підстав для визнання свідоцтва недійсним, неповно зазначено обставини, що мають значення для справи, а тому у зв`язку з набуттям права власності на спірну квартиру ОСОБА_1 у визначеному законом порядку, що підтверджено численними судовими рішеннями, у задоволенні позову має бути відмовлено. /т.1 л.с.148-150/

Представник третьої особи - виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився, про час та дату судових засідань сповіщався належним чином, причина неявки суду невідома.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що дійсно на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВТ № 585549 від 30.12.2004 року, відповідач прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді ста відсотків пайових внесків на будування квартири АДРЕСА_1 , згідно платіжних документі, а саме платіжного доручення № 159 від 09.04.1996 року на суму 250000000 крб; квитанція до прибуткового ордеру від 13.05.1996 року на суму 3707000 крб.; квитанція до прибуткового ордеру №1 від 05.1996 року на суму 390000000 крб.; квитанція до прибуткового ордеру № 2 від 06.1996 року на суму 100000000 крб., квитанція ощадбанку № 6707 від 23.07.1996 року на суму 99000000 крб.; квитанція Ощадбанку № 6707 від 03.10.1996 року на суму 1000 грн., і два міліарда двісті двадцять мільйонів карбованців, згідно довідки Товариства власників квартир «Курган» від 02.12.2004 року. /т.1 л.с.14/.

За життя спадкодавця ОСОБА_1 , а саме 22.01.1998 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів було винесено рішення № 91 «Про оформлення права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 ». /т.1л.с.15-17/.

Так, згідно вищевказаного рішення вирішено оформити право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 та доручити міжміському бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво про право власності ОСОБА_10 на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 . /т.1 л.с.15-17/.

На підставі вищезгаданих документів та довідки ТВК «Курган» від 18.05.2015 року, про те, що ОСОБА_1 є членом ТВК «Курган» та немає заборгованості перед ТВК «Курган» /т.1 л.с.18/, ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 від 17.06.2015 року та на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 22131895 від 17.06.2015 року проведено державну реєстрацію права власності на вказану вище квартиру, що підтверджується також Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна /т.1 л.с.23-27/.

Проте, листом № 629 від 19.04.2007 року КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що згідно реєстрових книг реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним і фізичним особам, власником квартири АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_5 на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 12.07.2000 року /т.1 л.с.32/.

Матеріали справи містять також і сам Витяг з реєстрової книги реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, які належать юридичним і фізичним особам, де дійсно власником квартири АДРЕСА_1 вписаний ОСОБА_5. /т.1 л.с.29/.

Так, дійсно підставою виникнення права власності у ОСОБА_5 було рішення Іллічівського районного суду м. Одеси по справі № 2-431/2000 р. від 12.07.2000 року, яке залишено в силі ухвалою Одеського обласного суду від 31.10.2000 року, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_5 - задоволені. Визнано незаконним рішення загальних зборів ТВК «Курган» від 01.02.1996 року про виключення ОСОБА_5 з членів ТВК «Курган», від 05.03.1996 року в частині прийому ОСОБА_10 в ТВК «Курган», від 24.01.1997 року про надання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_10 Зобов`язано ТВК «Курган» виконати умови договору № 032 від 05.01.1992 року, передав ВАТ «Одесцивілпроект» квартиру АДРЕСА_1. Поновлено ОСОБА_5 у члени ТВК «Курган», визнавши за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

У скарзі ОСОБА_10 на рішення № 844 від 20.05.1999 року виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про відмову у видачі правовстановлюючих документів на квартиру - відмовлено. /т.1 л.с. 36-42/

У відповідності до листа № 797 від 14.05.2007 року КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» повідомлено, що на даний момент діє два документи: рішення виконкому міської ради № 91 від 22.01.1998 року «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_10» та рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 12.07.2000 року про визнання права власності на вказану квартиру за ОСОБА_5 . /т.1 л.с.33/.

Проте, пізніше Малиновським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу від 18.08.2010 року, згідно якої заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 12.07.2000 року суду по цивільній справі № 2-431/2000 - задоволено.

Рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 12.07.2000 року за позовом ОСОБА_5 до ТВК «Курган» про визнання незаконними рішень загальних зборів, поновлення в члени до ТВК «Курган» та визнання права власності на квартиру, та за позовом ВАТ «Одесцивілпроект» до ТВК «Курган», ОСОБА_10 про зобов`язання виконати умови договору, за скаргою ОСОБА_10 на неправомірні дії виконкому Білгород-Дністровської міської ради - скасовано у зв`язку з ново виявленими обставинами. /т.1 л.с.116-117/

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2014 року по справі № 2-504/11, клопотання представника ОСОБА_5 про закриття провадження у справі та відмову у розгляду позову по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності, за позовом ОСОБА_5 до TBK "Курган" про визнання незаконними рішень загальних зборів, поновлення в члени TBK "Курган" та визнання права власності на квартиру, за позовом ВАТ "Одесацивілпроект" до TBK "Курган", ОСОБА_10 про зобов`язання виконати умови договору, за скаргою ОСОБА_10 на неправомірні дії виконкому Білгород-Дністровської міської ради за нововиявленими обставинами, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_18 , ОСОБА_1 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_18 до ОСОБА_5 про стягнення суми - задоволено частково. Провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до TBK "Курган" про визнання незаконними рішень загальних зборів ТВК «Курган», поновлення в члени TBK "Курган" та визнання права власності на квартиру, за позовом ВАТ «Одесацивілпроект» до ТВК «Курган», ОСОБА_10 про зобов`язання виконати умови договору та за скаргою ОСОБА_10 на неправомірні дії виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради - закрито /т.1 л.с.118/.

Проте, з матеріалів справи вбачається й те, що рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 91 від 22.01.1998 року, на підставі якого було набуто право власності на квартиру АДРЕСА_1 06.02.1998 року було відмінено рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 113. /т.1 л.с.120/.

Далі, постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2007 року по справі № 2а-311, позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення - задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 06.02.1998 року № 113 «Про скасування рішення виконкому № 91 від 22.01.1998 року «Про оформлення права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 . / т . 1 л.с.121/.

Однак, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2009 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_21 - задоволено частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.04.2007 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 157 КАС України. /т. 1 л.с. 122-124/.

Проте, 22.03.2012 року Вищим адміністративним судом України винесено ухвалу, згідно якої касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2009 року - скасовано. Справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. /т.1 л.с.125-127/.

31.05.2012 року Одеським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу, у відповідності до якої апеляційну скаргу ОСОБА_21 , який діяв в інтересах ОСОБА_5 - залишено без задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 06.04.2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення - залишено без змін. /т. 1 л.с.128-130/.

Вказане рішення є чинним, не оскаржувалось жодною із сторін, а тому набрало законної сили.

Відтак, рішення № 91 «Про оформлення права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1» від 22.01.1998 року, згідно якого спадкодавець відповідача - ОСОБА_10 набув права власності на сьогоднішній день є чинним, ніким не скасованим.

В той же час, рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 12.07.2000 року скасовано Малиновським районним судом м. Одеси на підставі ухвали від 18.08.2010 року.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2016 року по справі № 495/1756/16-а, адміністративний позов ОСОБА_1 до КП "Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" про зобов`язання скасування реєстраційного посвідчення від 12.02.2001 року НОМЕР_7 - задоволено. Зобов`язано КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстраційне посвідчення від 12 лютого 2001 року НОМЕР_7, яким зареєстровано право власності на квартиру (на паперових носіях), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_5 /т.1 л.с.145/.

Згідно листа № 920 від 29.04.2016 року з КП «Білгород-Дністровське БТІ» повідомлено, що Комунальним підприємством «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2016 року скасоване реєстраційне посвідчення від 12 лютого 2001 року НОМЕР_7, яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 /т.1 л.с.146/.

Задля повного та всебічного розгляду справи, Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу від 06.08.2018 року про витребування доказів, відповідно до якої клопотання адвоката Сігнаєвського Андрія Олеговича про витребування доказів по цивільній справі за позовом керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності - задоволено. Витребувано від Комунального підприємства «Білгород - Дністровське бюро технічної інвентаризації» /67700, м. Білгород - Дністровський Одеської області, вул. Леніна, 23/ належним чином засвідчені копії реєстрової книги з всіма відомостями щодо квартири АДРЕСА_1 і копію інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 . Зобов`язано Комунальне підприємства «Білгород - Дністровське бюро технічної інвентаризації», що знаходиться за адресою: 67700, м. Білгород - Дністровський Одеської області, вул. Леніна, 23 надати до суду належним чином засвідчені копії реєстрової книги з всіма відомостями щодо квартири АДРЕСА_1 і копію інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 .

Так, на виконання ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2018 року по справі № 495/3840/17 надано на адресу суду засвідчену копію реєстрової книги щодо квартири АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що дійсно на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Одеси від 12.07.2000 року здійснено запис про право власності ОСОБА_5 на вказану вище квартиру.

Проте, у вказаній реєстровій книзі зазначено й про те, що на виконання постанови Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2016 року скасоване реєстраційне посвідчення від 12.02.2001 року.

Однак, 08.06.2016 року Одеським апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу Першого заступника керівника Білгород-дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради - задоволено частково.

Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2016 року - скасовано. Позов ОСОБА_1 до КП "Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" про зобов`язання скасування реєстраційного посвідчення від 12.02.2001 року НОМЕР_7 - залишено без розгляду. /т.1 л.с.237-239/

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Відділом здоров`я та психіатричної гігієни м. Нью-Йорк, перекладеного на українську мову в Департаменті Перекладів при «Асоціації Перекладачів та Філологів» перекладачем Накцинським М .В. /т.1. л.с.93-95/.

Білгород-Дністровська міська рада 28.07.2015 року звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, проте ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2015 року по справі № 495/5162/15-ц, заяву Білгород-Дністровської міської ради за участю заінтересованих осіб Державної реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, Державної Білгород-Дністровської нотаріальної контори та ОСОБА_1 за участю прокуратури про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності - залишено без розгляду з підстав того, що з наявних в матеріалах справи копій та оглянутих в судовому засіданні оригіналів документів вбачається спір про право, оскільки згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.06.2015 року (індексний номер 39187094 ) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.06.2015 року (індексний номер 39187445 ), власником (розмір частки 1/1) квартири АДРЕСА_1 області є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) /т.1 л.с.9-12/.

Позивач, обґрунтовуючи позицію свого представництва вказує на неналежне виконання владних повноваження щодо ініціювання судових спорів стосовно оскарження реєстрації права власності за ОСОБА_1 Білгород-Дністровською міською радою.

Так, матеріали справи вже містять намагання керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради у скасуванні державної реєстрації за ОСОБА_1 , проте ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2016 року, яка залишена в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2017 року, провадження у справі за адміністративним позовом керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради до Сектору державної реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, державного реєстратора Білгород-Дністровського Білгород -Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Гриценко Ірини Сергіївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 , про скасування рішення державного реєстратора Білгород-Дністровського Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Гриценко Ірини Сергіївни № 22131895 від 17.06.2015 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - закрито. /т.1 л.с.240-245/.

Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказує на незаконність набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1.

За змістом ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може звертатись до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або держави чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому ЦПК України та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частиною 4 ст. 56 ЦПК України, визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99, поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

В Постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17 та від 10.05.2018р. у справі № 910/18283/17, викладено наступний правовий висновок:

«не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави».

Згідно положень ч. 1ст. 167 ЦК України, держава діє у цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (п.п. 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Менчинська проти Росії», п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мартіні проти Франції»).

Оскільки прокурор, висловлюючи думку з процесуального питання, займає одну зі сторін спору, його участь може створювати для сторони почуття нерівності (рішення у справі "Кресс проти Франції" від 07.06.2001 року). Підтримка прокуратурою однієї зі сторін, безумовно, може бути виправданою за належних обставин, наприклад, зокрема, коли захисту потребують державні інтереси.

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді цивільного спору.

Згідно пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України від 14 жовтня 2014 № 1697-VII «Про прокуратуру».

У частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Матеріалами справи встановлено, що Білгород-Дністровська міська рада вже зверталась до суду з вимогами про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності, проте ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2015 року по справі № 495/5162/15-ц, заяву Білгород-Дністровської міської ради за участю заінтересованих осіб Державної реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, Державної Білгород-Дністровської нотаріальної контори та ОСОБА_1 за участю прокуратури про визнання спадщини відумерлою та визнання права власності - залишено без розгляду /т.1 л.с.9-12/.

Вказувати на нездійснення або на неналежне здійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень в особі Білгород-Дністровської міської ради у зв`язку з тим, що Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою вбачаються факти неправомірного набуття права власності за гр. ОСОБА_1 , а Білгород-Дністровська міська рада не вчиняє дій щодо подальшого ініціювання судових спорів стосовно оскарження реєстрації права власності за ОСОБА_1 є сумнівним ствердженням, недоведеним, як на думку суду.

Проте, по суті законності набуття права власності ОСОБА_1 , слід дійти до наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).

Відповідно до частини першої статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень ч. 1ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 11.02.2010 р., право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до раніше діючого Закону України «Про власність» право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені повноваження суб`єктів державної реєстрації прав, що 1) забезпечують: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та зберігання реєстраційних справ (Зберігання реєстраційних справ у паперовій формі здійснюється виключно виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями за місцезнаходженням відповідного майна); 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із п. 1, 2 ч. З ст. 10 цього Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

В силу п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (справа «Жовнер проти України»).

Відповідно до приписів статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи у сукупності усі вищенаведені норми закону, судом не вбачається порушення самої процедури визнання за відповідачем права власності.

Не зрозумілим залишається питання захисту прав, які намагається захистити прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури посилаючись на захист інтересів держави, які жодним чином не порушені.

Позивач намагається побудувати логічний ряд щодо зареєстрованого права власності ОСОБА_5 під час набуття права власності ОСОБА_1 , та можливий перехід у власність територіальної громади спірної квартири.

Проте, суд не погоджується з вказаними ствердженнями, які у зв`язку з відсутністю доказової бази та дослідженням фактичних обставин справи розпадаються судовими розглядами та вирішенням пов`язаних з даними правовідносинами спорів.

Так, суд наполягає, що не можна вказувати на законність набуття права власності за особою ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі скасованого рішення суду.

Натомість, матеріалами справи достовірно встановлено наявність усіх необхідних доказів набутого у законному порядку права власності за ОСОБА_1 , оскільки її батько - ОСОБА_10 як спадкодавець набув право власності на підставі рішення № 91 від 22.01.1998 року виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, а до відповідача перейшло право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.12.2004 року, у зв`язку з виплатою сто відсотків пайових внесків на будування квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_10

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, та дослідження їх доказами, поданими сторонами по справі в якості обґрунтування вимог кожного, прийнявши до уваги фактичні обставини справи, дійсні правовідносини, що виникли між сторонами, у контексті правого розуміння норм чинного законодавства, слід дійти висновку, що у зв`язку з законністю набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 у встановленому законом порядку ставити питання про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.06.2015 року № НОМЕР_3 є недоцільним, а тому позовні вимоги керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 13, 16, 21, 316, 319, 321, 328, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76-77, 81, 247, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовної заяви керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: Керівник Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Незалежності, 39.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_6 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, адреса: вул. Михайлівська, 56, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, .

Повний текст рішення буде складений 05 квітня 2019 року.

Суддя: