САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2569/18
Провадження №2/726/87/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.03.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці справу за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом про стягнення боргу кредитором спадкодавця в якій вказує, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.11.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 12000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Зазначає, що 16.05.2014 року ОСОБА_3 помер та 19.09.2014 кредитором була направлена претензія кредитора до Другої Чернівецької державної нотаріальної контори. Із відповіді нотаріуса стало відомо, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини чи відмовою від прийняття спадщини не звертались.

Позивач вважає, що відповідачі належним чином прийняли спадщину, оскільки на момент смерті боржника проживали разом із ним.

Зазначають також, що станом на дату смерті боржника, його заборгованість перед кредитором становить 11901,09 гривень, а тому просить стягнути із відповідачів на свою користь вказану грошову суму.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України.

Суд оцінивши письмові докази, їх належність, допустимість, достовірність та достатність у їх сукупності приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного.

Так, згідно укладеного договору б/н від 24.11.2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 12000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

16.05.2014 року, згідно копії свідоцтва про смерть серії І-МИ № 134362 ОСОБА_3 помер.

З розрахунку видно, що дійсно, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 22.01.2018 року становить 11901,09 гривень. Варто зауважити, що станом на день смерті боржника, загальний розмір заборгованості складав 12131,09 гривень. Окрім того, починаючи з 25.06.2014 року нарахування відсотків за кредитним договором, а також пені за прострочення виконання зобовязання припинилось без будь яких відомих для суду підстав. Можна припустити, що саме з цього моменту кредитор дізнався про смерть боржника. До матеріалів справи позивачем не було долучено жодних доказів про те, коли саме йому стало відомо про смерть боржника. Відсутні також і докази того, хто саме повідомив про це позивача, враховуючи, що станом на 29.07.2014 року спадкова справа за заявами спадкоємців після смерті ОСОБА_3 І В. відкрита не була, про що свідчить відповідь Другої Чернівецької державної нотаріальної контори № 510/02-14. Натомість спадкова справа була заведена за заявою кредитора. Окрім того відсутні і відомості про те, чи повідомляли спадкоємці позивача про відкриття спадщини. Вищевказані обставини не можуть бути підтверджені чи спростовані судом, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підставі яких вони могли б бути встановленими.

Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов'язанням, а також припинення такого зобов'язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

При цьому відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред'явлення вимог кредиторів. Пред'являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Так, при розгляді даної справи, за відсутності належних доказів, не виявляється можливим достеменно встановити, коли саме позивач дізнався про смерть боржника ОСОБА_3 Однак встановлено, що позивачем року була направлена претензія кредитора до Другої Чернівецької державної нотаріальної контори. В подальшому, а саме 30.05.2018 року така претензія була направлена відповідачам. Спадкова справа була відкрита 29.07.2014 року за претензією кредитора. Таким чином кредитор, станом на 29.07.2014 року знав про смерть ОСОБА_3 та скористався своїм правом для предявлення вимоги.

Разом із тим, як було вказано вище, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 43 ЦПК України, серед інших прав, учасники справи мають право зокрема подавати докази, брати участь у судових засіданнях, брати участь у дослідженні доказів, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Частиною 3-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Так, позивач, посилається на те, що відповідачі станом на момент смерті ОСОБА_3 були зареєстровані разом із спадкодавцем та у відповідності до ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, а тому повинні задовольнити вимоги кредитора у повному обсязі.

Натомість у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_3, його вартості, відомостей про прийняття спадщини спадкоємцями та отримання свідоцтва про право на спадщину або відмову від спадщини. Вказані відомості можуть бути встановлені із спадкової справи 77/201 після смерті ОСОБА_3, яка була заведена 29.07.2014 року за заявою кредитора. Варто зауважити, що станом на момент відкриття спадкової справи, спадкоємці не звертались до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, однак станом на той час, пройшло тільки 2 місяці та строк для прийняття спадщини спадкоємцями ще не закінчився. Факт прийняття чи неприйняття спадщини спадкоємцями в подальшому, як і наявність спадкового майна, судом встановлено бути не може. Позивач не використав своє процесуальне право та не звертався до суду із заявою про витребування необхідних доказів.

Таким чином суду не виявляється можливим встановити обсяг відповідальності спадкоємців за кредитними зобовязаннями спадкодавця, оскільки не встановленою залишається вартість спадкового майна та загалом його наявність, в межах якої відповідачі зобовязані задовольнити вимоги кредитора. Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись 509, 526, 551, 1054, 1220, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 43, 280-282, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя ОСОБА_5