КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 368/475/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/257/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без дозволу та супроводу батька,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Іванюти Т.Є.,-

встановила:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з названим позовом.

З урахуванням уточнень просила надати їй дозвіл на виїзд до держави Єгипет із дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в періоди: з 15 листопада 2018 року по 25 листопада 2018 року, з 31 березня 2019 року по 15 квітня 2019 року, та з 15 листопада 2019 року по 25 листопада 2019 року, без дозволу та супроводу батька - ОСОБА_2.

Позов обґрунтовувала тим, що відповідач не надає згоду на виїзд дитиниза кордон.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року позов задоволено.

Надано дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за межі України до держави Єгипет зі своєю дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в періоди: з 15 листопада 2018 року по 25 листопада 2018 року, з 31 березня 2019 року по 15 квітня 2019 року, та з 15 листопада 2019 року по 25 листопада 2019 року, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надання дозволу на вивезення дитини за межі країни буде сприяти духовному та фізичному розвитку, розширення кругозору дитини, відповідатиме інтересам дитини та не буде порушувати права батька дитини.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

На час розгляду даної справи, рішення суду про розірвання шлюбу не набрало законної сили.

Дитина проживає разом із матір'ю.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що вона має бажання та можливість регулярно вивозити доньку на оздоровлення та відпочинок за кордон України, за власні кошти. Утім на неодноразові звернення до ОСОБА_2, останній не надав жодної відповіді.

Згідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Пунктом 2 вищезазначених Правила передбачено також виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Виходячи із вищенаведених положень, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий у разі пред'явлення зокрема довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки № 28083 від 17 жовтня 2018 року, виданої Другим Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у ОСОБА_2 існує перед ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред'явлення виконавчого документу до виконання та становить 19 907 грн 30 коп.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував вищенаведені вимоги чинного законодавства, не дав належної оцінки представленим сторонами доказам, та не взяв до уваги, що дитина в супроводі матері не позбавлена можливості виїхати за межі України без нотаріально посвідченої згоди батька за наявності довідки про заборгованість зі сплати аліментів, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, відтак підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без дозволу та супроводу батькавідмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко