Номер справи 2-2459/2010
Номер провадження 6/623/25/2019
УХВАЛА

іменем України

25 березня 2019 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря судового засідання: Костенко В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за поданням старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 про оголошення розшуку боржника,-

в с т а н о в и в:

14 березня 2019 року старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про вирішення питання про оголення у розшук боржника ОСОБА_3 місце знаходження якого на теперішній час не відомо.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначала, що в її провадженні знаходиться виконавче провадження № 24229543 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2459 виданого 22.12.2010 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини.

В межах виконавчого провадження вжито вичерпний обсяг заходів з метою виконання рішення суду, але майна та грошових коштів боржника не виявлено, а сам боржник за адресою : Харківська область, м. Ізюм, пров. Смольний,9 не мешкає, виїхав за межі м. Ізюм та Ізюмського району, фактичне місце проживання боржника вжитими заходами виявити не вдалося. Заборгованість в зв'язку з несплатою аліментів становить на 01.03.2019 року 40640,53 грн. Виконавець просить розглядати подання без її участі.

Як вбачається з матеріалів справи, до подання про розшук боржника державним виконавцем додані документи: розрахунок заборгованості зі сплати аліментів;копія відповіді з Пенсійного фонду;копія виклику до державного виконавця від 27.03.2018 року;копія постанови про арешт коштів боржника від 30.07.2018 року;копія акту державного виконання, який не читається; копія поштових конвертів; копія виконавчого листа.

Докази вжиття державним виконавцем всіх інших передбачених законом заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження в матеріалах справи відсутні. Також суду не надано доказів, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження того, що державним виконавцем вчинялися дії щодо розшуку боржника, відсутні докази, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, а також того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Суд не приймає до уваги наданий акт від 28.02.2019 року, текст якого взагалі не читається.

Крім того, матеріали справи не містять доказів надіслання боржнику розрахунку заборгованості по аліментам.

Також до матеріалів справи не додано жодного доказу на факт підтвердження того, що старший державний виконавець направляв боржникові виклик з зобов'язанням прибути до ВДВС з метою вирішення питання сплати заборгованості по аліментах.

Порядок здійснення виконавчих дій державним виконавцем врегульовано Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Відповідно до вказаної інструкції (п. 4) за неможливості з'ясування місцезнаходження боржника чи дитини державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника. Однак вказаний пункт знаходиться у розділі IX інструкції «Виконання рішень немайнового характеру», що свідчить про неможливість застосування розшуку боржника, оскільки державним виконавцем виконується рішення майнового характеру.

Відповідна позиція відповідає роз'ясненню застосування цієї норми згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження»

Дійсно, статтею 438 ЦПК України, на яку посилався державний виконавець у поданні, передбачено оголошення розшуку боржника, однак аналіз змісту вказаної норми процесуального закону, а також змісту статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилався державний виконавець у своєму поданні, свідчить, що розшук боржника за поданням державного виконавця суд може своєю ухвалою оголосити лише у тому випадку, коли з відповідним поданням звертається державний виконавець за місцем виконання рішення або останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача, яке здійснюється державним виконавцем за виконавчим документом про відібрання дитини.

Суд звертає увагу на особливості застосування цієї норми закону виключно за певною категорією справ, тобто за виконавчим документом про відібрання дитини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання не обгрутоване, оскільки не підтверджено достатніми доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.260,261,438 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 про оголошення розшуку боржника, ОСОБА_3 - відмовити.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Т.Д. Бєссонова