Єдиний унікальний номер 235/3338/19 Номер провадження 22-ц/804/2598/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Красноармійський міськрайонний суду Донецької області від 5 серпня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Філь О.Є. в місті Покровську Донецької області (повне судове рішення складено 5 серпня 2019 року), в справі номер 235/3338/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулось АТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.09.2008 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, покладених на нього кредитним договором, станом на 24.04.2019 року утворилась заборгованість у загальній сумі 113055,52 грн, з яких: заборгованість за кредитом 7597,57 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 98436,26 грн, заборгованість за пенею та комісією 1400,00 грн, заборгованість по штрафам 250, 00 грн та 5371,69 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Красноармійський міськрайонний суду Донецької області від 5 серпня 2019 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7597,57 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог не погодився позивач АТ КБ «Приватбанк», подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 серпня 2019 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду в оскаржуваній частині прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначив, що договори укладені з банком є публічними. Відсутність підпису позивальника на Умовах та правилась не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутності договірних правовідносин між сторонами та відсутності заборгованості. Відповідач поставив підпис в заяві позичальника, чим засвідчив, що він ознайомлений з відповідними документами, а отже повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Висловив згоду про оформлення договору, отримання кредитної карти «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Висновки суду щодо непогодження сторонами відсоткової ставки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в заяві позичальника зазначено базову процентну ставку за користування кредитом 2,5% на місяць (30 % річних), розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки, розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням більш ніж на 120 днів.

Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто усіх істотних умов договору, у тому числі щодо відсотків, пені та штрафів.

Звертає увагу, що відповідач не заперечував факту ознайомлення з Умовами та Правилами чи Тарифами, не доводив, що його було ознайомлено з іншими Умовами та Правилами, не заперечував зміст таких Умов.

За таких обставин суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, встановивши, що відповідач не повернув вказаний кредит, наданий банком.

Відмовивши у стягнення відсотків по кредиту, суд першої інстанції допустив грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить від загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщуються свої кошти у банку.

Про постановлення ухвали від 1 жовтня 2019 року про відкриття апеляційного провадження апеляційним судом 21.10.2019 року повідомлено відповідачку ОСОБА_1 відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 178).

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки позивач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині спору про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею, комісією та штрафам, апеляційний суд переглядає рішення суду саме в цій частині.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 03.09.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом подачі анкети-заяви, відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 25-26, 108).

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.04.2019 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором перед АТ КБ «Приватбанк» становить 113055,52 грн, з яких: заборгованість за кредитом 7597,57 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 98436,26 грн, заборгованість за пенею та комісією 1400,00 грн, заборгованість по штрафам 250,00 грн та 5371,69 грн (а.с. 18-23, 104-106).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 7597,57 грн. та безпідставності позовних вимог в частині спору про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею, комісією та штрафам.

Такий висновок суду першої інстанції в частині спору про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 3 вересня 2008 року, яка підписана ОСОБА_1 ,

встановлена базова процента ставка по кредиту 2,5% на місяць, що загалом на рік становить 30% (а. с. 25-26, 108).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що в заяві позивальника не

зазначена процентна ставка по кредиту.

Однак суд не звернув увагу на зміст анкети-заяви та доданої до неї довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яку підписав відповідач, відповідно до яких сторони передбачили розмір процентної ставки 30% річних (2,5% на місяць), які підписані відповідачем.

Тому у суду не було підстав вважати, що в анкеті-заяві не зазначена процентна ставка за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Наведений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах розмірі з подальшим їх підвищенням, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, а також штрафні санкції за невиконання або неналежне виконання умов укладеного кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 О АТ КБ «Приватбанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором.

За таких обставин, апеляційний вважає, що розмір заборгованості за процентами за період з 26.08.2014 року по 24.04.2019 року має бути 30% річних, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки.

Так, відповідно до наданого банком розрахунку кількість днів прострочення сплати заборгованості за кредитним договором за період з 26.08.2014 року по 24.04.2019 року становить 1702 днів.

Заборгованість за тілом кредиту станом на 26.08.2014 року (день підвищення відсоткової ставки) становила 7597,57 грн.

Отже, розмір заборгованості за процентами за вказаний період становить 10775,89 грн (7597,57 х 30%) : 360) х 1702 дні.

Тобто, за період з 3 вересня 2008 року по 24 квітня 2019 року загальна заборгованість за

процентами за користування кредитом становить12415,02 грн (1639,13 грн + 10775,89 грн), де 1639,13 грн - сума процентів, нарахованих банком за період з 03.09.2008 року по 25.08.2014 року (до неправомірного підвищення процентної ставки).

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині спору про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом та ухваленню в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Рішення суду першої інстанції в частині спору про стягнення заборгованості за пенею, комісією та штрафам є законним і обґрунтованим з наведених вище підстав.

Крім того, згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, тому розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 340,02 грн (розмір заявлених вимог 113055,52 грн (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 20012,59 грн (17,7 %), сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн (1921,00 х 17,7% : 100%).

Також, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

АТ КБ «Приватбанк» за подання апеляційної скарги сплатив судовий збір у сумі 2881,50 грн, апеляційна скарга задоволена частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 510,03 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 серпня 2019 року в частині спору про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом скасувати, в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 12415,02 грн (дванадцять тисяч чотириста п`ятнадцять грн 57 коп.). та судовий збір в загальному розмірі 850,05 грн.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 5 серпня 2019 року в частині спору про стягнення заборгованості за пенею, комісією та штрафам залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 31 жовтня 2019 року.

Суддя: