Ухвала

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 760/20793/18

провадження № 61-18415ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня

2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересована особа (стягувач) - Ярош Сергій Володимирович,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Солом`янський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ

у м. Києві).

Скарга обґрунтована тим, що 18 липня 2018 року він направив заяву

до Солом`янського районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, в якій просив закрити виконавче провадження № 37420412 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1039/13, виданого на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва 27 березня 2013 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі

1 098 299, 96 грн.

Головний державний виконавець Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві повідомив, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 37420412. 16 травня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист направлено до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Шевченківський районного ВДВС ГТУЮ у м. Києві). Правові підстави для винесення постанови про зняття арешту відсутні.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив визнати бездіяльність начальника Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві неправомірною, зобов`язати начальника Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві зняти арешт з його майна, накладений постановою від 05 квітня 2013 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня

2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії начальника Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 відмовлено.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1

від 16 жовтня 2019 року, в якій заявник просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 вересня

2019 року й ухвалити нове рішення про задоволення його скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим,

що суди не врахували, що наслідком закінчення виконавчого провадження у відповідності до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, є невідкладне зняття арешту з майна боржника.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судами встановлено, що 05 квітня 2013 року державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37420412 з примусового виконання виконавчого листа № 1039/13, виданого 27 березня 2013 року Солом`янським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі

1 098 299, 96 грн, а також постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

16 травня 2013 року державним виконавцем Солом`янського районного

ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві на підставі пункту 10 частини першої

статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою

стягувача про направлення виконавчого документа за належністю винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено виконавчий лист до Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

Судами встановлено, що 24 березня 2015 року державним виконавцем на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням виконавчого документа, що підлягав примусовому виконанню та 06 квітня 2015 року державним виконавцем вилучено запис про обтяження № 271862 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби арешт, накладений на майно боржника, зняттю не підлягав.

Встановивши відсутність порушення порядку накладення державним виконавцем арешту від 05 квітня 2013 року, відсутність підстав для його зняття при закінченні виконавчого провадження у зв`язку із направленням виконавчого листа до Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, а також відсутність в діях начальника Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві ознак неправомірності, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги заявника.

Доводам, на які посилається заявник в касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції надав належну оцінку з наведенням мотивів їх відхилення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не вбачається неправильного застосування судами положень Закону України

«Про виконавче провадження», порушення норм матеріального та процесуального права, а також впливу результатів розгляду справи на єдність правозастосовчої практики.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 17 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 10 вересня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович