Справа № 386/1293/18
Провадження № 2/386/116/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2019 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Гут Ю. О.

секретаря судового засідання - Корніцької Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом .

Позов мотивовано тим, що 5 січня 2004 року померла її рідна тітка ОСОБА_2. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке знаходиться на території Клинівської сільської ради Голованівського району, Кіровоградської області, а саме земельна ділянка розміром 3,58 га., Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №038747.Вона є спадкоємцем за законом померлої ОСОБА_2. Інших спадкоємців за законом не має. 13.08.2018 вона звернулася до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилася після смерті моєї рідної тітки ОСОБА_2. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, так-як вона не може підтвердити факт родинних стосунків між нею та померлою рідною тіткою та відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. У звязку з цим нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №472 від 02.11.2018 року та рекомендовано звернутися до суду. Державний акт було втрачено, про що було подано оголошення про втрату в газету. Той факт, що ОСОБА_2 є її рідною тіткою підтверджується наявними у неї на руках оригіналів документів померлої та можуть підтвердити свідки : ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Просить встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 05 січня 2004 року в с. Клинове, Голованівського району, Кіровоградської області була її рідною тіткою та визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, розміром 3,58 га., яка належала ОСОБА_2, яка померла 05 січня 2004 року в с. Клинове, Голованівського району, Кіровоградської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №038747.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити, пояснивши суду, що в 2004 році в с. Клинове Голованівського району Кіровоградської області померла її рідна тітка ОСОБА_2. Після її смерті залишилась земельна ділянка, яка знаходиться на території Клинівської сільської ради Голованівського району, Кіровоградської області. Вона є спадкоємцем за законом померлої тітки ОСОБА_2, інших спадкоємців не має. Зазначає, що її покійна мати ОСОБА_6, яка померла в 2002 році та покійна тітка ОСОБА_2 були рідними сестрами . Батьками її матері були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які померли в 70-х роках . Вона не може оформити земельну ділянку в нотаріуса, оскільки відсутні документи на підтвердження факту родинних стосунків між нею та померлою рідною тіткою ОСОБА_2, а також відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. У звязку з цим нотаріус постановою їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Оригінал Державного акту було втрачено, про що було подано оголошення про втрату в газету.

Свідок ОСОБА_4, в судовому засіданні пояснила, що вона народилась та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона знає позивачку з дитинства, так як проживали в одному селі . Матір позивачки звали ОСОБА_6, вона померла в 2002 році , батька її не пам»ятає . У позивачки була тітка ОСОБА_2, яка померла в 2004 році в с. Клинове . Матір позивачки ОСОБА_6 та тітка ОСОБА_2 були рідними сестрами . Дівоче прізвище позивачки ОСОБА_1 було «Поліщук». Підтверджує, що покійна ОСОБА_2 дійсно була рідною тіткою позивача .

Свідок, ОСОБА_9, в судовому засіданні надала суду аналогічні покази, які були надані свідком ОСОБА_4. Підтвердила факт родинних стосунків між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як рідних племінниці та тітки.

Представник відповідача Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області у судове засідання не зявився , надав суду заяву , в якій проти позовних вимог не заперечує, просить справу розглядати в його відсутність .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства .

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню .

Судом встановлено, 05 січня 2004 року року померла ОСОБА_2, яка приходилась рідною тіткою позивачці . Після її смерті залишилась земельна ділянка розміром 3,58 га. згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №038747, що знаходиться на території Клинівської сільської ради Голованівського району, Кіровоградської області. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2. 13.08.2018 року вона звернулася до приватного нотаріуса Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3 з питань оформлення спадщини, однак їй було відмовлено з причин неможливості документально підтвердити факт родинних стосунків між нею та померлою тіткою ОСОБА_2 а також відсутності оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №038747 був втрачений, про що було подано оголошення до ЗМІ про його втрату. Факт, що ОСОБА_2 являлась рідною тіткою позивачці ОСОБА_10 підтверджується наявними документами та показами свідків .

Право на земельну частку (пай) належало ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №038747, виданий Клинівською сільською радою № 244 від 27.06.2001 року площею 3, 58 га, кадастровий номер НОМЕР_1: 02:000:0244 .

Через те, що Державний акт на право приватної власності на землю на право на земельну частку (пай) виготовлявся в одному примірнику та видавався на руки його власнику, - отримати його дублікат неможливо.

Відповідно до розділу 11 п.4.20 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 .02.2012 р. № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 .02.2012 р за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майн, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві. Іншого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину чинним Законодавством не передбачено.

Згідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, позивач в установленому законом порядку звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини на земельну ділянку, але нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку

Відмова в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не може бути перешкодою у набутті позивачем права на вищезазначену земельну частку (пай).

Згідно до роз»ясень, викладених в пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 .Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом не встановлено осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини .

Відповідно ч.7 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.» державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, однак оформити право власності в установленому законом порядку не мала можливості , тому вимога позивача про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами, і факт родинних відносин, який просить встановить заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання у сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що наданих доказів по справі достатньо для задоволення позову про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку (пай). Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Також факт родинних відносин в судовому засіданні повністю підтверджений показами свідків : ОСОБА_4 та ОСОБА_9, копією паспорту ОСОБА_1 а/с-6-8, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2, а/с-23), копією свідоцтва про народження ОСОБА_1, а/с-27, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу матері позивача ОСОБА_11, а/с-11-12, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2Т.( а/с- 13-14), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб матері позивача ОСОБА_11Ф.(а/с. 15-16), копією державного акту( а.с.-18), лист нотаріуса ( а/с-19), не викликає сумніву, є достовірним.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 має законне право на отримання у спадщини за законом права на земельну частку (пай) розміром 3,58 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Клинівської сільської ради Голованівського району, Кіровоградської області після смерті тітки ОСОБА_2, що померла 05.01.2004 року, як спадкоємець за законом.

На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладається на позивача.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції (1952 р.), ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про власність», п. 8, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Керуючись ст.ст. ст. 6-9, 12-19, 81, 82,89, 265, 258-259, 268, 315-319 ЦПК України, ст.ст.3,16,316,317, 392, 1216, 1225, ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 05 січня 2004 року в с. Клинове, Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис про смерть № 1 була рідною тіткою заявниці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, розміром 3,58 га., яка належала ОСОБА_2, яка померла 05 січня 2004 року в с. Клинове, Голованівського району, Кіровоградської області на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №038747.Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини, в той же строк з моменту виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення судом складено 26.03.2019 року.

Суддя: Гут Ю. О.