Справа № 216/3437/19
провадження 2/216/2940/19
РІШЕННЯ

іменем України

08 жовтня 2019 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.02.2014 товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» розпочало виконання функцій управителя багатоквартирними будинками Центрально-Міського району в м. Кривому Розі, на підставі Договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради. Послуги з утримання позивач надав відповідачу в порядку Закону України «Про житлово- комунальні послуги», Наказу Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства № 150 від 10.08.2004 р. «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд»; Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». За період з 01.09.2015 до 01.08.2018, позивач надав відповідачам послуги на суму - 6211,02 грн. Відповідачі не виконали своїх обов`язки, щодо сплати вартості житлово-комунальних послуг та допустили заборгованість перед позивачем у розмірі 6211,02 грн. Станом на 01.05.2019 інфляційних збитки становлять - 722,69 грн., 3% річних - 418,90 грн. ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» звертався до відповідачів через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу, із заявою про видачу судового наказу, але суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу відмовив у видачі судового наказу та виніс ухвалу від 07.11.2018 р. по справі № 216/4888/17. Тому позивач з метою захисту, свого права та інтересу, змушений звернутися із заявою в позовному провадженні.

Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідачі, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення суду від 29.08.2019 за вих. № 12521.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з управління багатоквартирним будинком, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наказу Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства № 150 від 10.08.2004 р. «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд»; наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій».

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться..

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Частиною 2 статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.11.2013 між управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» укладено договір про надання послуг з управління будинком або групою будинків у споруд у Центрально-Міському районі (об`єкт № 1 ).

Судом встановлено, що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», надає населенню м. Кривого Рогу послуги з управління багатоквартирним будинком, у тому числі й за місцем проживання відповідачів.

Відповідачі мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , користується послугами позивача.

З розрахунку, наданого позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості відповідачів, яка з 01.09.2015 до 01.08.2018 складає 6211,02 грн.

Отже, суд вважає, що обставини порушення оплати доведеними повністю, внаслідок чого позивач отримав право на відшкодування завданих йому збитків в судовому порядку.

Таким чином, відповідачем було порушено зобов`язання з оплати за отримані послуги за постачання теплової енергії, внаслідок чого, вимога позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Крім того, статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач у своїй заяві надав розрахунок 3% річних та інфляційних збитків станом на 01.05.2019, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення 3% річних та інфляційних збитків саме до цієї дати та у такому розмірі, тому інфляційні збитки становлять 722, 69 грн., а 3 % річних - 418,90 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1921 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, ст.ст. 11, 15, 16, 257, 264, 268, 319, 322, 509, 525, 526, 527, 610, 614 ЦК України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263,265, 268, 274, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд -

ухвалив:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (50074, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Бизова, буд. 5, ), р/р НОМЕР_4 в ПАТ «ПриатБанк», МФО 305750, ) суму боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 6211 грн 02 коп. (шість тисяч двісті одинадцять гривень дві копійки), інфляційні збитки 722 грн. 69 коп. ( сімсот двадцять дві гривні шістдесят дев`ять копійок), та 418 грн. 90 коп. (чотириста вісімнадцять гривень дев`яносто копійок) 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (50074, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Бизова, буд. 5, ), р/р НОМЕР_4 в ПАТ «ПриатБанк», МФО 305750, ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 384 грн. 20 коп. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов