Справа № 344/614/19
Провадження № 2/344/2207/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

26 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі «Позивач») звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 (надалі - Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 20 будинку № 53 а по вул. Юності в м. Івано-Франківську.

Позов мотивовано тим, що в квартирі №20 будинку № 53 а по вул. Юності в м. Івано-Франківську зареєстрований Відповідач, який в даній квартирі не проживає, участі в її утриманні не бере, Позивач змушена самостійно оплачувати комунальні послуги за житло.

Представнком Позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.

Відповідач ОСОБА_3 до суду повторно не зявився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, шляхом поміщення оголошення на сайті Івано-Франківського міського суду.

Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позов до суду не подав, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Квартира № 20 в будинку № 53 а по вул. Юності в м. Івано-Франківськ придбана ОСОБА_2 на підставі договору дарування 1/2 частини квартири від 15.07. 2011 року та належить їй на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів та витягом про державну реєстрацію прав ( а.с. 13-14).

Відповідно до свідоцтва про право власності від 16.01.2007 року квартира №20 в с. Микитинці по вул. Юності 53 А належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (брату) в рівних долях. ( а.с.10).

В подальшому квартиру №20 в будинку № 53 а по вул. Юності в м. Івано-Франківськ отримала ОСОБА_2 на підставі договору дарування 1/2 частини квартири від 15.07. 2011 року та належить їй на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів та витягом про державну реєстрацію прав ( а.с. 13-14).

З позовної заяви вбачається, що Відповідач хоч зареєстрований в квартирі №20 в с. Микитинці по вул. Юності 53 А, але фактично не проживає у вказаній квартирі з 2015 року, оскільки разом з дружиною виїхав до США, на підставі студентської програми.

Як випливає з матеріалів позовної заяви реєстрація Відповідача у вказаній квартирі, яка являється власністю ОСОБА_2 порушує її права як власника квартири, оскільки Відповідач будучи зареєстрованим в даній квартирі, відмовляється виселетись в добровільному порядку.

З матеріалів позовної заяви випливає, що Відповідач не проживає у спірній квартирі, не утримує її, не сплачує комунальні послуги.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним цивільним позовом.

Підставою заявлених позовних вимог Позивачем зазначено те, що ОСОБА_3, з 2015 року не проживає у вказаній квартирі.. Позивач змушена оплачувати комунальні послуги за Відповідача, не може оформити субсидію на квартиру.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Враховуючи, що квартира №20 в с. Микитинці по вул. Юності 53 А належить Позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 а, в с. Микитинці в м. Івано-Франківську понад один рік.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Отже, право на користування житлом було набуто Відповідачем, а після остаточного виїзду з даної квартири та встановлення факту не проживання близько 4 років по місцю реєстрації, Відповідач втратив таке право на користування житлом.

При цьому, зі змісту чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, випливає, що оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сімї права користування помешканням.

Отже, враховуючи те, що Відповідач не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 а, в с. Микитинці в м. Івано-Франківську понад рік, не несе витрати по утриманню квартири, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Як зазначено Позивачем в позовній заяві, квартира АДРЕСА_1 а, в с. Микитинці в м. Івано-Франківську належить їй на праві приватної власності. Відповідач не проживає у вказаній квартирі з 2015 року, не несе витрат по утриманню квартири, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 383, 386, 391 ЦК України, ст.. 150 ЖК України , керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №20 будинку № 53 а по вул. Юності в с. Микитинці в м. Івано-Франківську.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Домбровська Г.В.