У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2019 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання Шевчук М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою судді від 02.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням справи в підготовчому засіданні.

Через канцелярію суду 03.09.2019 від відповідача ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, однак ознайомившись із поданими матеріалами судом було встановлено, що до зустрічного позову не долучено квитанції про оплату судового збору, натомість згідно прохальної частини міститься вимога про звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору за подачу зустрічної позовної заяви.

В підготовчому засіданні ОСОБА_3 просила прийняти зустрічний позов до спільного розгляду та просила звільнити її від сплати судового збору, так як вона має скрутний матеріальний стан та зважаючи на те, що вона є постраждалою внаслідок насильства з боку позивача.

Відповідач та його представник заперечували загалом, щодо прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду.

Вислухваши думку присутніх учасників справи, дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви, суд дійшов висновку, що зустрічну позовну заяву слід залишити без руху, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу. До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПКУкраїни, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, передбачено, шо суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплат судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони.

Вказаною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому, статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Разом з тим, у відповідності до вимог виходячи з вимог статей 81,83 ЦПК України, обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, покладається на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Яка повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

При розгляді клопотання про звільнення від сплати судового збору, судом було досліджено відповідь з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до якої загальний розмір отриманого прибутку ОСОБА_3 за І - ІІ квартали 2019 року (за вирахуванням утриманого податку) склала 47782,77 грн..

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не доведено підстав, які б поза розумним сумнівом вказували на неможливість його сплати позивачем за зустрічним позовом.

Посилання позивача на складне фінансове становище, яке унеможливлює сплату судового збору у визначеному законом розмірі, не доведено, а посилання позивача на те, що вона є постраждалою від домашнього насильства, на думку суду, - не може бути підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

З огляду на викладене, в задоволенні клопотання позивача за зустрічним позовом про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто таким чином позивачу необхідно сплатити окремим платіжним документом суму судового збору в розмірі 3560 грн.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги необхідність усунення зазначених в ухвалі недоліків, суд вважає необхідним залишити зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя- без руху, надавши позивачу строк для усунення цих недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.136, 177, 185 ЦПК України, ст.ст.4, 8 Закону України "Про судовий збір" суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків терміном у 10 днів з моменту отримання копії ухвали суду. У спосіб на виконання даної ухвали суду позивачу подати відповідну заяву через канцелярію суду, або направити засобами поштового зв`язку протягом визначеного строку.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: