ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року

м.Суми

Справа №583/1435/17

Номер провадження 22-ц/816/725/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності :

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Нежевело Валентини Вікторівни,

відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2018 року у складі судді Ярошенко Т.О., ухваленого у м. Охтирка, повний текст якого складений 18 грудня 2018 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про реальний поділ майна подружжя, стягнення компенсації 1/2 частини понесених витрат на придбання, утримання, збереження та поліпшення нерухомого та рухомого майна,

в с т а н о в и в :

12 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду з позовом до ОСОБА_3, який уточнювала в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 19 листопада 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем у справі. Рішенням суду від 13 січня 2017 року шлюб між ними розірвано. Спільних дітей від шлюбу не мають. Після реєстрації шлюбу позивач, за згодою відповідача, вселилась та була зареєстрована у належній йому на праві власності квартирі АДРЕСА_1. Дана квартира знаходилась у новозбудованому будинку, потребувала капітального ремонту, тому вони за спільні кошти здійснили значне її покращення. Крім того, ними придбавались речі домашнього вжитку, меблі. Також відповідач на праві власності має два житлові будинки у АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3. В зимовий час їх подружжя мешкало в квартирі АДРЕСА_1, а в літній час в будинку АДРЕСА_2, а за будинком розташованим по АДРЕСА_3 здійснювали догляд. При цьому подружжя постійно використовували легковий автомобіль «Нива», який також на праві власності належить відповідачу у справі, оскільки придбаний ним до укладення шлюбу.

Після розірвання шлюбу відповідач став створювати перешкоди у вільному доступі позивачки до приватних речей, які залишились в квартирі відповідача та в належному йому на праві власності будинку розташованому за адресою АДРЕСА_2. При її зверненні до останнього з проханням повернути майно, він відмовився від цього, у тому числі відмовився і від сплати їй компенсації витрат на поліпшення його особистого майна, на ремонт квартири та поліпшень, внесених за спільні гроші у покращення належних йому на праві власності будинків та на ремонт і утримання транспортного засобу належного відповідачу у справі.

У зв'язку із вищезазначеним, просила суд ухвалити рішення, яким виділити у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_1 зі спільного майна подружжя з квартири АДРЕСА_1: бра у залі-176 грн., бра у ванній-130 грн., 2 бра у коридорі 262 грн., полицю у ванну кімнату кутову пластикову - 37 грн., карниз 3м - 61 грн., карниз 3,5м - 70 грн., м'яка частина (меблі) диван кутовий розкладний - 3290 грн.; з будинковолодіння по АДРЕСА_2: конвектор газовий 50- 2 шт. по 2420 грн. та 2740 грн., конвектор газовий 30- 1 шт.-1569 грн., супутникову антену з тюнером - 1000 грн., меблевий гарнітур у прихожу -4092 грн., пральну машину «Gorenje»-2550грн., люстра-231 грн., світильник на сонячних батарейках 4 шт. - 91 грн., а усього майна на загальну суму 18719 грн.,

Відповідачу ОСОБА_3 виділити у володіння, користування та розпорядження зі спільного майна подружжя у квартирі АДРЕСА_1: люстру на кухню -115грн, бра у туалеті -106 грн., набір у ванній кімнаті пластиковий - 86 грн.; у будинковолодінні по АДРЕСА_2 - конвектор газовий 50- 1 шт. на суму 2248 грн., колонку газову - 1436грн., лічильник газовий «Gallus 2000 G4 Actaris»- 566грн, карниз 3,5м.- 128 грн., карниз 2 м.- 83 грн., бензокосарку (мотокосу бензинова ТМ «Нева»)-1000грн., бензопила ТМ «Craft-tec» модель СТ-4500-900грн., дриль електрична ударна ТМ «Wintech» модельWid-650 - 350 грн., болгарка (машина кутова шліфувальна) ТМ «MeisterCraft»модель MWS-900 - 525 грн., магнітола автомобільна ТМ «Soni» - 376 грн., магнітофон-радіо ТМ «PuXing» модель РХ -3091R- 468грн., м'яку частину (меблі) - 3000 грн., килим напільний (килимова доріжка) -1355 грн., світильник на сонячних батареях 2 шт., -21 грн., скутер «HondaLead 90» на суму 6920 грн., а усього на загальну суму 19683 грн.

Також просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію за майно, яке неможливо розділити між подружжям в натурі в сумі 482 грн., 1/2 частини вартості піноблоку для поліпшення будівельно-технічного стану будинковолодіння по АДРЕСА_2 в сумі 1620 грн. та 1959,84 грн. вартості внесених подружжям у поліпшення автомобілю ВАЗ -2121 («Нива») ДНЗ НОМЕР_1 на загальну суму 4061,84 грн.

Крім того, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 1/2 частину вартості понесених витрат на придбання, утримання, збереження та поліпшення (покращення) нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 на суму 20182 грн., будинковолодіння по АДРЕСА_2 на суму 9694,50 грн., проведення та облаштування газопостачання будинковолодіння АДРЕСА_3 на суму 17187 грн., на загальну суму 47063,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати, пов'язані з розглядом справи, сплати судового збору, проведення оплати за експертні дослідження, прибуття позивачки та свідків у судові засідання на загальну суму 29097,93 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Проведено поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Виділено у власність ОСОБА_1 наступне майно: люстру вартістю 115 грн.; бра вартістю 176 грн.; бра вартістю 130 грн.; бра вартістю 106 грн.; бра в кількості 2 штуки загальною вартістю 262 грн.; набір пластиковий у ванній кімнаті з чотирьох елементів вартістю 86 грн.; полку кутову пластикову у ванній кімнаті вартістю 37 грн.; карниз трубчатий (штанговий) пластиковий довжиною 3,5м вартістю 70 грн., карниз стельовий пластиковий довжиною 2,0м вартістю 83 грн.; карниз стельовий пластиковий довжиною 3,5м вартістю 128 грн.; супутникову антену з тюнером вартістю 1000 грн.; бензопилу ТМ «Craft-tec» модель СТ-4500 вартістю 900 грн.; дриль електричну ударну ТМ «Wintech» модель Wid-650 вартістю 350 грн.; болгарку (машинна кутова шліфувальна) ТМ «Meister Craft» модель MWS-900 вартістю 525 грн.; магнітолу автомобільну ТМ «Sony» модель 3016А вартістю 376 грн.; магнітофон-радіо ТМ «Pu Xing» модель PX-3091R вартістю 468 грн.; комплект м'яких меблів вартістю 3000 грн.; 1/2 частину корпусних меблів для передпокою (для одягу) вартістю 2046 грн.; пральну машину ТМ «Gorenje» модель WA 63170 вартістю 2550 грн.; килим напільний вартістю 1335 грн.; люстру вартістю 231 грн.; світильники на сонячних акумуляторах (великі) ТМ «Ferron» модель PL 233, розмір 14х14х46 см в кількості 4 штуки загальною вартістю 91 грн.; світильники на сонячних акумуляторах (великі) ТМ «Ferron» модель PL 233, розмір 10х10х32 см в кількості 2 штуки загальною вартістю 21 грн. А всього майна на загальну суму 14086 грн.

Виділено у власність ОСОБА_3 наступне майно: карниз трубчатий (штанговий) довжиною 3,0 м вартістю 61 грн.; 1/2 частину корпусних меблів для передпокою (для одягу) вартістю 2046 грн., мотокосу бензинову (бензокосарку) ТМ «Нева» вартістю 1000 грн.;конвектор газовий АКОГ-2М вартістю 1436 грн.,конвектор газовий АОГ-5-СП вартістю 2420 грн.,конвектор газовий АОГ-5-СП вартістю 2248 грн.,конвектор газовий АОГ-5-СП вартістю 2740 грн.;газова колонка DION jsd (20 кВт) вартістю 1569 грн.;газовий лічильник «Gallus G4» вартістю 566 грн.А всього майна на загальну суму 14086 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину компенсації понесених витрат за проведені роботи з газопостачання в будинках АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 в розмірі 17187 грн.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 12109,95 грн.

Позивач з вказаним рішенням не погодилась і оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі заявниця просить рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись при цьому на його незаконність і необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що її загальні витрати на проведення ремонтних робіт в розмірі 29876 грн.50 коп. на придбання, утримання, збереження та поліпшення (покращення) нерухомого та рухомого майна, є значними для позивачки, а тому судом безпідставно було відмовлено в задоволенні вимог позивача про стягнення зазначених коштів. Дані витрати позивач несла за згодою відповідача, на його прохання і за рахунок спільних коштів подружжя. Також вважає, що судом були допущенні грубі порушення норм процесуального права, оскільки допитані судом свідки мали можливість спілкуватися зі свідками які ще не були допитані судом і могли узгоджувати свою позицію.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги відповідача у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 19 листопада 2003 року.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 січня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (т.1, а.с.21).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири розташованої по АДРЕСА_1 і дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 29 квітня 2001 року виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради (т.1, а.с.15).

Також, відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. 10 січня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №2, після смерті його батька ОСОБА_5 належить житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2, розташований на приватизованій земельній ділянці.

Домоволодіння по АДРЕСА_3 Охтирського району Сумської області зареєстроване за померлим дідом відповідача у справі - ОСОБА_6 Відповідач в порядку передбачено законом не оформив своє право власності на дане нерухоме майно, але володіє і користується ним.

Крім того, ОСОБА_3 є власником автомобіля ВАЗ 2121, 1982 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1, що підтверджується довідкою ТСЦ №5943 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області №31/18/5943-1446 від 12 вересня 2017 року, та копією облікової картки приватного АМТ, наданої ТСЦ №5943 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області 12 вересня 2017 року, згідно якого що автомобіль ВАЗ 2121, 1982 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_3 29 вересня 1995 року (т.1, а.с.112, 113).

Таким чином, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що усе вищезазначене нерухоме та рухоме майно є особистою власністю відповідача у справі відповідно до вимог, передбачених ст.24 КпШС України та ст.57 Сімейного кодексу України.

Також місцевим судом встановлено і дана обставина не оспорюється сторонами у справі, що за час спільного проживання ними було придбане наступне майно: люстра в кухню вартістю 115 грн.; бра у спальні вартістю 176 грн.; бра у ванній кімнаті вартістю 130 грн.; бра у туалетній кімнаті вартістю 106 грн.; бра у коридорі в кількості 2 штуки загальною вартістю 262 грн. (по 131 грн. кожна); набір пластиковий у ванній кімнаті з чотирьох елементів вартістю 86 грн.; полиця кутова пластикова у ванній кімнаті вартістю 37 грн.; карниз трубчатий (штанговий) довжиною 3,0м вартістю 61 грн.; карниз трубчатий (штанговий) пластиковий довжиною 3,5м вартістю 70 грн., яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1.

Крім того, місцевим судом встановлено, що подружжям спільно набуте майно: карниз стельовий пластиковий довжиною 2,0 м вартістю 83 грн.; карниз стельовий пластиковий довжиною 3,5м вартістю 128 грн.; супутникова антена з тюнером вартістю 1000 грн.; мотокоса бензинова (бензокосарка) ТМ «Нева» вартістю 1000 грн.; бензопила ТМ «Craft-tec» модель СТ-4500 вартістю 900 грн.; дриль електрична ударна ТМ «Wintech» модель Wid-650 вартістю 350 грн.; болгарка (машинна кутова шліфувальна) ТМ «Meister Craft» модель MWS-900 вартістю 525 грн.; магнітола автомобільна ТМ «Sony» модель 3016А вартістю 376 грн.; магнітофон-радіо ТМ «Pu Xing» модель PX-3091R вартістю 468 грн.; комплект м'яких меблів вартістю 3000 грн.; корпусні меблі для передпокою (для одягу) з двох шаф загальною вартістю 4092 грн. (по 2046 грн. кожний); пральна машина ТМ «Gorenje» модель WA 63170 вартістю 2550 грн.; килим напільний вартістю 1335 грн.; люстра в вітальні вартістю 231 грн.; світильники на сонячних акумуляторах (великі) ТМ «Ferron» модель PL 233 в кількості 4 штуки загальною вартістю 91 грн. (по 22,75 грн. кожний); світильники акумуляторах (великі) ТМ «Ferron» модель PL 233 в кількості 2 штуки загальною вартістю 21 грн. (по 10,50 грн. кожний); конвектор газовий АКОГ-2М вартістю 1436 грн., конвектор газовий АОГ-5-СП вартістю 2420 грн., конвектор газовий АОГ-5-СП вартістю 2248 грн., конвектор газовий АОГ-5-СП вартістю 2740 грн.; газова колонка DION jsd (20 кВт) вартістю 1569 грн.; газовий лічильник «Gallus G4» вартістю 566 грн., яке знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_2.

Загальна вартість спільно набутого майна подружжя ОСОБА_3 складає 28172 грн.

На підтвердження вартості спільно нажитого майна, за клопотанням позивача, були призначені та проведені комплексна судова будівельно-технічна, товарознавча експертизи від 23.08.2018 року №313-318/1225-1229 та додаткова товарознавча експертиза від 19.11.2018 року №1767/1768/1769, висновки яких місцевий суд обґрунтовано прийняв, як належний доказ у справі (т.2, а.с.179-198) (т. 3, а.с. 38-41).

Виходячи із встановленої вартості спільно нажитого майна подружжя, місцевий суд прийшов до висновку, що їх частки у ньому є рівними по 1/2 частині, що становить по 14086 грн.00 коп. кожного.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом надані належні обґрунтування щодо не включення до обсягу спільно нажитого майна подружжя скутера марки «HONDA Lead 90» заявленою вартістю 6920 грн.00 коп., оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження набуття подружжям за час спільного проживання даного транспортного засобу і даний скутер не було надано на дослідження авто товарознавчої експертизи і не надано також будь-які документи на нього.

Також, місцевий суд обґрунтовано погодився і з доводами відповідача в тій частині, що м'які меблі (диван кутовий розкладний комбінований) вартістю 3290 грн., які знаходяться у квартирі АДРЕСА_1 є особистою власністю останнього, оскільки були придбані ним за кошті отримані від продажу автомобіля ВАЗ 2121 у 2006 році, який він успадкував після смерті його батьків. Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на спростування заперечень відповідача у справі. Крім того, вона не заперечувала, що даний автомобіль дійсно є особистою власністю відповідача у справі, оскільки був успадкований після смерті батька і ним проданий. Вказані обставини підтвердив у суді першої інстанції і свідок ОСОБА_7

Таким чином, місцевим судом обґрунтовано не було включено до спільного майна подружжя яке підлягало поділу майно на загальну суму 10210 грн.00 коп.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Кодексом про шлюб та сім'ю України, який втратив чинність з 01.01.2004 року, а також нормами Сімейного кодексу України та ЦК України.

Також суд вірно керувався і роз'ясненнями викладеними у п.п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11.

Частиною 1 ст.22 КпШС УРСР передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні право володіння, користування та розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 24 КпШС УРСР майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Також ст.ст. 57, 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ( ч.1 ст. 70 СК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим судом було розподілене спільно набуте майно подружжя відповідно до вимог передбачених законодавством і на підставі належних та допустимих доказів наданих сторонами у справі.

При цьому місцевий суд обґрунтовано погодився і з доводами відповідача щодо виділення йому у власність конвекторів газових, колонки газової, лічильника газового, які входять до єдиної системи газозабезпечення житлового будинку по АДРЕСА_2, який є його особистою власністю, оскільки їх наявність передбачена робочим проектом, а отже є невід'ємною складовою системи газопостачання.

Погоджується колегія суддів і з висновками місцевого суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення компенсації 1/2 частини понесених витрат на проведення поліпшень у квартирі та будинку, які належать відповідачу у справі.

При цьому місцевий суд обґрунтовано керувався ст.156 ЖК України відповідно до якої члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

З роз'яснень викладених у п.4 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» вбачається, що право вимагати стягнення на витрати на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім'ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них ст.156 ЖК України обов'язок.

Місцевим судом встановлено, що сторонами за час спільного проживання та за спільні кошти проведено ремонт у квартирі за адресою АДРЕСА_1 та житловому будинку за адресою АДРЕСА_2, які належать на праві приватної власності відповідачу.

Згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної, товарознавчої та автотоварознавчої експертизи від 23.08.2018 року №313-318/1225-1229 вартість виконаних будівельних робіт (поліпшень) в квартирі АДРЕСА_1 становить 40364 грн., в тому числі вартість використаних матеріалів 19636 грн., вартість виконаних будівельних робіт (поліпшень) у домоволодінні АДРЕСА_2 становить 19389 грн., в тому числі вартість використаних матеріалів 8098 грн. (т.2, а.с.179-198).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та пояснень самої позивачки дані ремонтні роботи в квартирі та домоволодінні належних відповідачу у справі ними здійснювались з метою створення комфортних умов для проживання усієї сім'ї, розмір вказаних витрат не є істотним і не перевищує розумних витрат з утримання майна.

Також місцевим судом обґрунтовано узято до уваги і ту обставину, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі досить тривалий час , а саме з 19.11.2003 року і шлюб розірвали у січні 2017 року, позивач зареєстрована у вказаній квартирі, користувалася нею після проведення вказаних ремонтних робіт у квартирі. Також вона, нарівні із власником нерухомого майна, користувалась і будинком в АДРЕСА_2, а отже місцевий суд обґрунтовано вважав, що затрати на ремонт жилого приміщення, здійснені позивачкою разом із відповідачем, не перевищували покладений на неї ст.156 ЖК України обов'язок по проведенню цього ремонту, а тому відсутні законні підстави для задоволення позову в цій частині щодо стягнення 1/2 частини компенсації понесених витрат на утримання вказаного нерухомого майна.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі як на обґрунтування своїх вимог на ч.4 ст.390 ЦК України є безпідставним, оскільки спірні правовідносини не урегульовані даною нормою права, якою регулюються правовідносини між власником майна та добросовісним набувачем (володільцем) щодо розрахунків при витребування майна з чужого незаконного володіння. В той же час, позивач ніколи не набувала у власність належне відповідачу у справі нерухоме майно, а лише з дозволу його власника користувалась ним.

В той же час, в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення компенсації 1/2 частини витрат вартості проведених робіт по підведенню газопостачання до будинковолодіння АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 рішення місцевого суду сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч.3 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішення вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом норм процесуального права при допиті свідків, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього апелянтом суду апеляційної інстанції надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову не перевищує 185300 грн. 00 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 01 квітня 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

Т. А. Левченко