Постанова

Іменем України

25 березня 2019 року

м. Київ

справа № 591/3152/16-ц

провадження № 61-20779св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., ХоптиС. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, приватне акціонерне товариство страхова компанія «Провідна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Зарічного районного суду м. Суми, у складі судді Кривцової Г. В., від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області, у складі колегії суддів: Собини О. І., Левченко Т. А., Криворотенка В. І., від 13 березня 2017 року.

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ СК «Провідна») про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення страхового відшкодування та витрат на проведення експертної оцінки.

Позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що він є власником автомобіля марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1. 01 лютого 2016 року приблизно о 11 год. 35 хв. на пл. Покровська у м. Суми відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2016 р. у справі № 591/549/16-п ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 340, 00 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» за договором страхування № АЕ/5885904/1902/15 від 23 листопада 2015 року. 15 березня 2016 року ПрАТ СК «Провідна» здійснила страхову виплату заявнику у розмірі 10 572, 03 грн. У подальшому заявником було ініційовано проведення незалежної експертної оцінки розміру майнового збитку, заподіяного у зв'язку з пошкодженням автомобіля марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1, за результатами якої складено звіт від 01 квітня 2016 року, відповідно до якого сума майнового збитку, без врахування ПДВ на роботи, матеріали і запасні частини, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, без врахування величини втрати товарної вартості складає 14 877, 00 грн. 23 травня 2016 року ПрАТ СК «Провідна» здійснило доплату страхового відшкодування у розмірі 2 257, 04 грн. Згідно ремонтної калькуляції до звіту вартість відновлюваного ремонту автомобіля склала 21 850, 47 грн. Приватним підприємцем ОСОБА_6 (далі - ПП ОСОБА_6.) було проведено відновлювальні роботи з ремонту пошкодженого автомобіля марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартість цих робіт склала 21 770, 00 грн, у тому числі заміна дверей передніх правих та декоративної накладки на двері передні праві.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просив суд стягнути із ПрАТ СК «Провідна» 2 047, 93 грн, із ОСОБА_5, як з особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, залишок непокритої страховим відшкодуванням суми майнової шкоди у розмірі 6 893, 00 грн, а також стягнути із ОСОБА_5 та з ПрАТ СК «Провідна» усолідарному порядку на його користь витрати на проведення незалежної експертної оцінки ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру матеріального збитку, заподіяного його власнику у результаті пошкодження автомобіля, у розмірі 808, 68 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 6 893, 00 грн, витрати на проведення експертної оцінки у розмірі 808, 68 грн, частину сплаченого позивачем судового збору у сумі 275, 60 грн, частину понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 1 500, 00 грн. Стягнуто із ПрАТ СК «Провідна» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 2 047, 93 грн, частину сплаченого позивачем судового збору у сумі 275, 60 грн, частину понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 1 500, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з вини відповідача, яка порушила вимоги Правил дорожнього руху, позивачу була заподіяна майнова шкода, яка має бути компенсована у розмірі, підтвердженому висновком експертного дослідження. Страховик цивільної відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи відшкодовує витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом, у межах сум, зазначених у полісі, а різницю - особа, яка завдала збитків.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції переглядалось лише у частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права. При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 Розмір позовних вимог визнано таким, що підтверджений належними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_5подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Сум від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2017 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд не вирішив питання щодо проведення судової автотоварознавчої експертизи, ФОП ОСОБА_6 не має відповідних умов для здійснення господарської діяльності з ремонту транспортних засобів, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, також місцевий суд не вирішив питання про повернення заявнику пошкоджених, замінених дверей автомобіля. Наданий позивачем висновок експертного дослідження не відповідає вимогам Наказу Фонду державного майна від 24 листопада 2003 року за № 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів». Разом з цим, місцевим судом безпідставно стягнуто витрати на правову допомогу.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_4 є власником автомобіля марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 9).

01 лютого 2016 року ОСОБА_5 приблизно о 11 год. 35 хв., керуючи автомобілем марки «Fiat», реєстраційний номер НОМЕР_2, на площі Покровська у м. Суми, перед початком руху не переконалась у безпеці та допустила зіткнення з автомобілем марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

ОСОБА_5була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та на неї було накладено адміністративне стягнення (а.с. 10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у ПрАТ СК «Провідна» за договором страхування № АЕ/5885904/1902/15 (а.с. 113).

За заявою ОСОБА_4 ПрАТ СК «Провідна» здійснила останньому страхові виплати двома сумами: 10 572, 03 грн та 2 257, 04 грн (а.с. 11,12). ПрАТ СК «Провідна» визначила суми страхових виплат відповідно до первинного огляду транспортного засобу (а.с. 115), на підставі розрахунків по системі експрес виплат, зроблених спеціалістом ПрАТ СК «Провідна», зі зменшенням суми оціненої шкоди на суму ПДВ (а.с. 116-120, 122-126).

ОСОБА_4 ініціював проведення незалежної експертної оцінки розміру матеріального збитку заподіяного у зв'язку із пошкодженням автомобіля марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1, за результатами якого ФОП ОСОБА_8 складено звіт від 01 квітня 2016 року, відповідно до якого сума матеріального збитку, без врахування ПДВ на роботи, матеріали і запасні частини, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей, заподіяного власникові у результаті пошкодження даного автомобіля без врахування величини втрати товарної вартості складає 14 877, 00 грн (а.с. 13-19).

ОСОБА_5 належним чином повідомлялась про проведення експертної оцінки автомобіля марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1,і їй пропонувалось прибути особисто або направити свого представника, але остання не скористалась своїм правом на прийняття участі у проведенні огляду пошкодженого автомобіля (а.с. 152).

ОСОБА_4 відремонтовано належний йому на праві власності автомобіль марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1, і вартість відновлювального ремонту склала 21 850, 47 грн, що підтверджується копіями рахунку № 516 від 21 квітня 2016 року, акту виконаних робіт та товарним чеком (а.с. 21-22).

Відновлювальний ремонт здійснював ФОП ОСОБА_6

Фактичні витрати по відновлювальному ремонту пошкодженого автомобіля склали 21 770, 00 грн (а.с. 20-22).

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_9 місцевим судом призначалась судова автотоварознавча експертиза, однак у подальшому сторона відповідача, яка ініціювала проведення експертизи, відмовилась від проведення експертизи без експертного огляду транспортного засобу і пошкоджених дверей та заперечувала проти клопотання експерта про проведення експертизи без огляду транспортного засобу, за відомостями, що містяться у матеріалах справи, і відмовилась оплачувати проведення експертизи, тому, у зв'язку із неможливістю задоволення клопотання експерта, була відкликана ухвала про проведення автотоварознавчої експертизи.

Позиція Верховного Суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини справи з'ясовуються судом на засадах змагальності, у межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

За встановлених обставин, суди попередніх інстанцій, вірно вказали що, оскільки одержаного потерпілим страхового відшкодування у сумі 12 829, 07 грн та коштів, які стягнуті зі ПрАТ СК «Провідна» у сумі 2 047, 93 грн недостатньо для повного покриття заподіяної позивачу шкоди, розмір якої складає 21 850, 47 грн, то зі ОСОБА_7 на користь позивача слід стягнути майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 6 893, 00 грн, яка є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Розмір шкоди, завданої позивачеві, підтверджується звітом про незалежну експертну оцінку № 32 від 01 квітня 2016 року, який ОСОБА_7 не спростований. Під час розгляду справи ОСОБА_7 не надала доказів на підтвердження своїх заперечень, а призначена по справі судова автотоварознавча експертиза не була проведена саме з вини ОСОБА_7, яка відмовилась її оплатити.

Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено, що розмір майнової шкоди має підтверджуватись виключно висновком судової експертизи.

Отже, позивач надав суду докази щодо розміру завданої майнової шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумнівів у достовірності наданих доказів не виникає.

Ремонтно-відновлювальні роботи щодо автомобіля марки «RENAULT Mеgane II», реєстраційний номер НОМЕР_1, проведені ФОП ОСОБА_6, який зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності та має право здійснювати технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с.149-151). Факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля саме даним підприємцем та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується рахунком, актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів.

За таких обставин доводи заявника про те, що ФОП ОСОБА_6 не має права і ресурсів на здійснення господарської діяльності з ремонту транспортних засобів є необґрунтованими.

Посилання на те, що місцевий суд не вирішив питання про повернення заявнику пошкоджених, замінених дверей автомобіля не є підставою для скасування правильного по суті рішення і не позбавляє ОСОБА_7 на заявлення відповідних вимог.

Зауваження заявника про те, що суд першої інстанції не мав права вирішувати питання про відшкодування витрат на правову допомогу є безпідставними.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу (професійну правничу допомогу).

На підтвердження отримання правової допомоги та понесених витрат на правову допомогу позивачем було надано: договір про надання правової допомоги № 20/06/16 від 20 червня 2016 року, рахунок № 14 від 22 червня 2016 року та квитанцію про оплату правової допомоги у розмірі 3 000, 00 грн (а.с. 60-63).

За договором про надання правової допомоги № 20/06/16 від 20 червня 2016 року ОСОБА_11 надавав ОСОБА_4 правову допомогу, яка полягала у підготовці і подачі до суду позовної заяви про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також у представництві інтересів замовника у судових засіданнях. Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 приймав участь у судових засіданнях у судах першої та апеляційної інстанцій.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України, 2004 року.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги статті 212 ЦПК України, 2004 року, щодо оцінки доказів і статті 213 ЦПК України, 2004 року, щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.

Апеляційний суд відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, 2004 року, перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржених судових рішень не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судових рішень, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
С. Ф. Хопта