Ухвала

Іменем України

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 201/849/18

провадження № 61-5571ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року у складі судді: Трещова В. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М .О., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та компенсацію моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що у січні 2017 року ОСОБА_5 на підставі підроблених документів набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в якому він проживав та був зареєстрований з 1985 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2017 року був встановлений факт належності ОСОБА_6 (бабі ОСОБА_4) будинку АДРЕСА_1; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок за ОСОБА_5; скасована державна реєстрація права власності на нього за ОСОБА_5 і визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок.

Позивач вказував, що 25 квітня 2017 року в будинку сталася пожежа, внаслідок якої все, що знаходилося в будинку, було знищено, а сам будинок зазнав пошкоджень. Оскільки на час пожежі власником будинку був ОСОБА_5, через дії якого ОСОБА_4 був тимчасово позбавлений права користування цим будинком, а тому просив стягнути з ОСОБА_5: 379 000 грн відшкодування майнової шкоди; 100 000 грн компенсації моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованим та недоведеними. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів завдання саме ОСОБА_5 шкоди майну позивача або будь якої іншої вини відповідача в пожежі, що відбулася в будинку. Кримінальне провадження триває, але відповідачу не було повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні. Відповідати за шкоду завдану майну позивача повинна нести саме особа, яка винна в спричиненні такої шкоди, але доказів того, що цією особою є саме відповідач суду не надано.

ОСОБА_4 засобами поштового зв'язку подав 14 березня 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року, у якій просить скасувати оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної правової оцінки всім доказам у справі. Суд апеляційної інстанції не звернув увагу на посилання позивача стосовно того, що з матеріалів справи зникли документи на підтвердження обсягу пошкодження майна, які були долучені до позовної заяви, а саме: копія звіту про оцінку домоволодіння після пожежі, копія договору оренди житла та фотокартки з місця пожежі, що залишилося поза увагою суду першої інстанції. ОСОБА_4 зазначає, що неможливість надання суду доказів умисних неправомірних ОСОБА_5 не звільняє його від відповідальності, оскільки саме власник майна, яким на час пожежі був відповідач, зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що всередині знеструмленого будинку АДРЕСА_1 25 квітня 2017 року відбулась пожежа. Причини пожежі в будинку та особи, винні в пожежі, не встановлені, при цьому, згідно з актом про пожежу від 25 квітня 2017 року пожежею були знищені дах будинку і сміття, яке знаходилось в ньому, інших пошкоджень будинку і майну, яке в ньому знаходилось, не завдано. Позивачем не доведено, що саме відповідач завдав шкоди будинку вчинивши у ньому пожежу.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тлумачення статей 1166, 1167 ЦК України відшкодування шкоди чи компенсація моральної шкоди має відбуватися особою, яка її завдала. Тобто, має буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано шкоди.

Встановивши, що позивачем не доведено, що саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача відбулося завдавання шкоди, суди зробили обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель