Провадження № 4-с/760/44/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді- Букіної О.М.

при секретарі-Кривулько С.В.

за участю представника заявника -Ліпінського Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Трансаеро» в особі конкурсного керуючого Бєлокопита Олексія Васильовича на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт»,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича щодо винесення постанови про відновлення виконавчого провадження № 56136360 від 10.12.2018;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича про відновлення виконавчого провадження № 56136360 від 10.12.2018.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що Солом`янським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі № 760/5924/17 від 03.04.2018 про надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21.01.2016 у справі АС №611р/2015 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Трансаеро» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт» 625 802,47 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2017 становить 16235881,86 грн., з яких 15558540,30 грн. основного боргу, 254580,63 грн. пені та 422760,93 арбітражного збору.

Вказує, що виконавчий лист знаходиться на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, яким було відкрито виконавче провадження ВП №56136360.

Рішенням Арбітражного суду м. Санкт-Петербурга і Ленінградської області від 20.09.2017 по справі №А56-75891/2015 визнано банкрутом ВАТ «Авіаційна компанія «Трансаеро».

Ухвалою Арбітражного суду м. Санкт-Петербурга і Ленінградської області від 21.07.2016 у справі №А56-16069/2016 розглянуто заяву ТОВ «Сітіпорт» до ВАТ «АК «Трансаеро» про визнання та приведення до виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України від 21.01.2016.

Зазначеною ухвалою визнано рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України від 21.01.2016 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт» до ВАТ «АК «Трансаеро» про стягнення 625 802,47 дол. США, з яких 599 694,74 дол. США - основний борг, 9 812,66 дол. США - пеня, 16 295,07 - дол. США - арбітражний збір.

Арбітражним судом м. Санкт-Петербурга і Ленінградської області своєю ухвалою від 12.09.2016 у справі №А5б-75661/2015/тр,60 визнано вимоги ТОВ «Сітіпорт» в розмірі 44 325 276,05 руб.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/13211/18 від 06.09.2018 у справі за скаргою ВАТ "Авіаційна компанія "Трансаеро", зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича винести постанову про закінчення виконавчого провадження №56136360 у зв`язку з визнанням боржника (ВАТ «АК «Трансаеро») банкрутом.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича від 02.10.2018 на підставі ухвали Солом"янського районного суду м.Києва від 06.09.2018 було закінчено виконавче провадження №56136360.

Вказує, що 29.11.2018 постановою Київського апеляційного суду було скасовано ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06.09.2018 та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні скарги Конкурсного керуючого ВАТ «АК «Трансаеро» арбітражного керуючого Бєлокопита О.В. на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О., заінтересована особа - ТОВ «Сітіпорт», відмовлено.

Даною постановою поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва №760/5924/17 від 03.04.2018.

10.12.2018 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовичабуло відновлено виконавче провадження ВП № 56136360.

Заявник вважає, що дана постанова винесена з порушенням ч.1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки при повторному зверненні виконавчого листа до виконання стягувач зобов`язаний сплатити авансовий платіж танаявність постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.10.2018, яку стягувач не оскаржував, унеможливлює відновлення виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, просить задовольнити скаргу.

19.12.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 21.12.2018 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду.

20.02.2019 до суду від представника ТОВ «Сітіпорт» - Петечел М.В. надійшла заява про залишення скарги без розгляду.

Ухвалою суду від 21.02.2019 у задоволенні заяви представника ТОВ «Сітіпорт» - Петечел М.В. про залишення скарги без розгляду було відмовлено.

07.03.2019 до суду від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича надійшла заява про закриття провадження у справі.

07.03.2019 до суду від представника ТОВ «Сітіпорт» - Заболотної Ю.С. надійшли письмові пояснення. У своїх поясненнях зазначає, що інформація про банкрутство скаржника не внесена до Єдиного реєстру підприємств щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство. Інформація, зазначена в Єдиному реєстрі і підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство є офіційною і відповідальними за достовірність інформації в ньому є арбітражні керуючі, які вносять дану інформацію та Міністерство юстиції України відповідно до вимог відповідного Положення, приватний виконавець зобов`язаний при виконанні рішення суду та недопущення порушення прав третіх осіб користуватись інформацією з даного реєстру, як офіційне джерело інформації про підприємства, щодо яких визначено статус банкрута. Постановою Верховного суду від 29 листопада 2018 року залишено без змін ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2018 року в справі про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на підставі якої були відкрито виконавче провадження та вчинялися виконавчі дії.

Зазначає, що державним виконавцем були вчинені оскаржувані дії саме на виконання судового рішення, а тому просить відмовити у задоволенні скарги.

Ухвалою суду від 13.03.2019 у задоволенні клопотання приватного виконавця Лисенка С.О. про закриття провадження у справі було відмовлено.

Ухвалою суду від 13.03.2019 зобов`язано приватного державного виконавця Лисенко С.О. надатиналежним чином завірену копію виконавчого провадження № 56136360.

16.04.2019 до суду надійшли матеріали виконавчого провадження № 56136360. Крім того, приватним виконавцем були подані пояснення на скаргу в яких останній просить відмовити у задоволенні поданої скарги посилаючись на її необґрунтованість.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

У судове засідання приватний виконавець Лисенко С.О. та представник ТОВ «Сітіпорт» не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ухвалою Арбітражного суду м. Санкт-Петербурга і Ленінградської області від 21.06.2016 в справі № А56-16069/2016 розглянуто заяву ТОВ «Сітіпорт» до ВАТ «АК «Трансаеро» про визнання та приведення до виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України від 21 січня 2016 року у справі АС № 611р/2015.

Зазначеною ухвалою визнано рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21.01.2016 за позовом ТОВ «Сітіпорт» до ВАТ «АК «Трансаеро» про стягнення 625 802,47 доларів США, з яких 599 694, 74 доларів США - основний борг, 9 812, 66 доларів США - пеня, 16 295, 07 доларів США - арбітражний збір.

Арбітражним судом м. Санкт-Петербурга і Ленінградської області ухвалою від 12.09.2016 у справі № А56-75891/2015/тр.60 визнано вимоги ТОВ «Сітіпорт» в розмірі 44 325 276, 05 руб.

Одночасно ТОВ «Сітіпорт» звернулося з заявою про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2017 було надано дозвіл на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 21.01.2016 в справі № АС № 611р/2015 про стягнення з Відкритого акціонерного товариства» Авіаційна компанія «Трансаеро» 625 802, 47 доларів США заборгованості, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 20 липня 2017 року становить 16 235 881, 86 гр., з яких:

-15 558 540, 30 гр. основного боргу;

-254 580, 63 гр. пені;

-422 760, 93 гр. арбітражного збору.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства» Авіаційна компанія «Трансаеро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт» 800, 00 гр. судового збору.

Виконання рішення суду здійснював приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП № 56137113.

Протягом 10 - 12 квітня 2018 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, а також внесено відповідний запис до реєстру обтяжень рухомого майна, винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: повітряного судна Boeing В737/524/, серійний номер виробника 28922 реєстраційний номер VP-BYO, а також у зв`язку з недосягненням між сторонами виконавчого провадження взаємної згоди щодо визначення вартості описаного майна, було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та направлено сторонам до відома.

23.04.2018 до приватного виконавця надійшов звіт про незалежну оцінку ТОВ «Експерт Прайм» повітряного судна Boeing В 737/524/, згідно якого визначено вартість описаного майна, яка складає 35 993 330, 00 грн.

02.05.2018 приватним виконавцем на адресу ДП «СЕТАМ» направлено пакет документів на реалізацію описаного майна.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2018 було зупинено стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 03.04.2018 про стягнення з ВАТ «АК «Трансаеро» на користь ТОВ «Сітіпорт» заборгованості до розгляду скарги по суті.

На виконання ухвали суду постановою приватного виконавця вчинення виконавчих дій було зупинено.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06.09.2018 скарга ВАТ «АК «Трансаеро» була задоволена, визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О., зобов`язано приватного виконавця Лисенка С.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 56136360 у зв`язку з визнанням боржника банкрутом.

Вказана вище ухвала суду була пред"явлення боржником до виконання приватному виконавцю Лисенку С.О., як така, що в порядку виконання судового рішення підлягає негайному виконанню.

Постановою приватного виконавця Лисенка С.О. від 02.10.2018 виконавчі провадження були закінчені. Підставою для вчинення таких дій, була ухвала Солом"янського районного суду м.Києва від 06.09.2018.

Постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2018 ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 06.09.2018 була скасована, постановлена нова, якою в задоволенні скарги ВАТ «АК «Трансаеро» було відмовлено. Поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Солом"янським районним судом м.Києва №760/5924/17 від 03.04.2018.

10.12.2018 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. було відновлено виконавче провадження ВП № 56136360.

Підставою для відновлення вказаного вище виконавчого провадження стала надана стягувачем постанова Київського апеляційного суду від 29.11.2018.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Статтею 4 зазначеного Закону встановлено, що одним із основних принципів діяльності приватних виконавців є обов`язковість виконання рішень та розумність строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1787/2011 від 02 січня 2011 року зазначено, що виконання рішень Європейського суду з прав людини відзначається існуванням основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права.

Щодо України ці проблеми пов`язані, зокрема, з хронічним невиконанням рішень національних судів.

Крім того, за змістом Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

З огляду на викладене вище та приймаючи до уваги те, що приватний виконавець Лисенко С.О. відновлюючи виконавчі дії по виконавчому провадженні ВП № 56136360 за оскаржуваною постановою від 10.12.2018 діяв на виконання судового рішення, прийнятого 29.11.2018 Київським апеляційним судом за результатами оскарження ухвали Солом"янського районного суду м.Києва від 06.09.2018, що узгоджується з вимогами п.7 ч.3 ст 2, ст. 384 ЦПК України, а тому суд не вбачає в його діях порушення вимог ЗУ "Про виконавче провадження".

Разом з цим, за вказаних вище обставин, суд вважає, що доводи скаржника в обгрунтування наявності у діях приватного виконавця Лисенка С.О. порушення вимог закону, оскільки на момент відновлення виконавчого провадження не була скасована постанова про закінчення виконавчого провадження від 02.10.2018, що постановлена на виконання ухвали Солом"янського районного суду м.Києва від 06.09.2018, є також необгрунтованими.

Так, вимоги чинного законадаства не дають право держвиконавцю самостійно скасовувати прийняту постанову про закінчення виконавчого провадження, яка прийнята на виконання судового рішення та відповідно, яке в подальшому було скасоване.

Разом з цим, діючи на виконання постанови Київського апеляційного суду від 29.11.2018, якою поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого Солом"янським районним судом м.Києва №760/5924/17 від 03.04.2018, приватний виконавець Лисенко С.О. був позбавлений на вчинення процесуальних дій, шляхом відмови у поновленні виконавчого провадження, оскільки в іншому випадку в його діях би вбачалося невиконання судового рішення.

Щодо доводів скаржника в обгрунтування наявності в діях приватного виконавця порушення вимог ЗУ "Про виконавче провадження", що підтверджується результатами позапланої невиїзної перевірки МЮУ від 31.05.2019 та ухвалою Київського апеляційного суду від 22.01.2019 про відмову у роз"ясненні судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити.

Суд вважає, що наявність помилкових висновків суду першої інстанції у судовому рішенні Солом"янського районного суду м.Києва від 06.09.2018 не можуть бути поставлені у залежність від процесуальних дій приватного виконавця, яким було виконано дану ухвалу у порядку ст. 453 ЦПК України.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що постанова про закінчення виконавчого провадження була постановлена приватним виконавцем саме за результатами розгляду скарги на дії приватного виконавця Лисенка С.О. та на виконання судового рішення від 06.09.2018, яким було зобов"язано останнього прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження, як таку, що підлягала негайному виконанню.

Разом з цим, зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 22.01.2019 про відмову у роз"ясненні судового рішення, тобто ухвали Київського апеляційного суду від 29.11.2018 вбачається, що судом відмовлено у роз"яснені судового рішення з тих підстав, що доказів закінчення виконавчого провадження матеріали справи не містили, а предметом скарги була бездіяльність приватного виконавця та зобов"язання останнього прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження. Вказана ухвала не містить висновків суду по суті щодо порядку виконання судового рішення в частині поновлення виконавчих дій.

За вказаних вище обставин та приймаючи до уваги те, що судове рішення на підставі якого було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.10.2018 скасовано, а виконавчі дії були поновлені за постановою Київського апеляційного суду від 29.11.2018,суд вважає, що доводи скаржника про те, що вчинення виконавчих дій має бути здійснено шляхом повторного пред"явлення виконавчого листа та як наслідок приватний виконавець не мав права відновлювати виконавчі дії, є безпідставними.

Разом з цим, з матеріалів справи встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.01.2019 у межах поданої скарги ВАТ «АК «Трансаеро» в черговий раз було зупинено стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва 03.04.2018, до розгляду скарги по суті.

Так, постановою приватного виконавця від 14.02.2019 виконавчі дії були зупинені.

Проте, як вбачається з протоколу ДП «СЕТАМ» № 387996 від 14.02.2019 про проведення електронних торгів торги відбулися, переможцем торгів визнано ТОВ «АВІАМІР».

27.02.2019 на депозитний рахунок приватного виконавця від переможця торгів ТОВ «АВІАМІР» надійшли кошти в розмірі 17096831, 75 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 08.09.2019 ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 21.01.2019 скасовано та постановлено нову, якою заяву ВАТ «АК «Трансаеро» про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та зупинення реалізації арештованого майна залишено без задоволення, у зв`язку з чим приватним виконавцем постановами від 08.01.2019 поновлено вчинення виконавчих дій.

Постановою приватного виконавця від 08.04.2019 знято арешт з майна боржника а саме: повітряного судна Boeing В737/524/, серійний номер виробника 28922 реєстраційний номер VP-BYO.

08.04.2019 приватним виконавцем складено Акт про проведенні електронні торги №561371113, а також розподілено кошти, які надійшли від реалізації арештованого майна.

Постановами приватного виконавця від 10.04.2019 на підставі ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи були повернуті стягувачу.

З огляду на викладене вище вбачається, що вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження № ВП 56136360 закінчено.

Доказів того, що постанова про закінчення виконавчого провадження у встановленому законом порядку оскаржена та скасована, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої скарги, як необгрунтованої.

Та обставина, що ухвалою Верховного Суду від 08.01.2019 зупинена дія постанови Київського апеляційного суду від 29.11.2018, не дає підстав для висновку про незаконність дій приватного виконавця, направлених на виконання рішення суду щодо відновлення виконавчого провадежнні від 10.12.2018.

Керуючись ст.ст. 19, 30,129 Конституції України, ст.ст. 1, 18, 39, 40, 41, 51 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1,4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», ст.ст.2, 10, 12, 76-81, 258, 259, 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Відкритого акціонерного товариства «Авіаційна компанія «Трансаеро» в особі конкурсного керуючого Бєлокопита Олексія Васильовича на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка Сергія Олексійовича, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітіпорт», відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду прави (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Букіна