Провадження № 2-н/161/514/19
У Х В А Л А

28 жовтня 2019 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з Держаного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2»,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Держаного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 30 224,56 грн. за період з 10.11.2018 р. по 14.06.2019 р.

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу, з урахуванням доданих до неї документів, вважаю, що необхідно відмовити у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Заявниця у заяві вказує, що Луцьким міськрайонним судом Волинської області 16.11.2018 року у справі №161/18123/18 був виданий судовий наказ про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 31 093,32грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 61 061,78грн. Зазначає, що оскільки вказані кошти були фактично виплачені 14.06.2019р., то за період з 10.11.2018 рр. по 14.06.2019р. просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 30 224,56 грн.

Тобто заявницею в порядку наказного провадження заявлено окрему вимогу про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за відсутність на час звернення ОСОБА_1 до суду із даною заявою заборгованості по заробітній платі. Суд відзначає, що стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в наказному провадженні можливе лише за умови пред`явлення такої вимоги одночасно з вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати.

Крім того, суд вважає, що із заявленої заявницею в порядку наказного провадження вимоги про стягнення з боржника середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі ст. 117 КЗпП України, вбачається спір про право, оскільки в даному випадку, при стягненні з боржника середнього заробітку за час затримки розрахунку суд має встановити вину власника або уповноваженого органу, в той час, як за правилами наказного провадження суд в установлених законом випадках, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Окрім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163, ч. 1 ст. 164 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до п. 4-1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу фізичною особою сплачується судовий збір за ставною 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00грн.*0.1=192,10грн.).

Стягувачем заявлено вимоги про стягнення суми середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. При цьому, зазначено про підстави для звільнення від сплати судового збору з посиланням п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас, виплати середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати не є заробітною платою (винагорода, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу в період трудового договору), так як є формою відповідальності роботодавця внаслідок порушення після припинення трудового договору строків розрахунку при звільненні та видачі трудової книжки, отже при заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати судовий збір підлягає сплаті у розмірі, що визначено законом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 25 січня 2019 р. у справі № 191/3096/17, від 10 січня 2019 р. у справі № 727/2955/18, від 12 листопада 2018 р. у справі № 243/9881/17.

З вищенаведеного, вбачається, що заявниця не звільняються від сплати судового збору за вимогами щодо видачі судового наказу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 161-167, 260, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Держаного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М.Присяжнюк