Справа № 314/3108/18
Провадження № 2/314/138/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 314/3108/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2018 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання їхньої повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

У позові вказала, що проживала разом із відповідачем однією сімєю без шлюбу. 06.07.2000 у них народилася донька, ОСОБА_5. На теперішній час вона є студенткою 1 курсу денного відділення Запорізького медичного університету з періодом навчання з 01.09.2017 по 30.06.2022, навчання платне.

До 18 років відповідач сплачував аліменти згідно з виконавчим листом.

Донька зареєстрована з нею за однією адресою та фактично проживає разом з нею. Стипендію донька не отримує, оскільки навчається за контрактом, працевлаштуватися не має змоги через навчання на денного відділенні.

На цей час їй одній важко сплачувати за навчання та утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ј частини від усіх видів його доходу у звязку з продовженням навчанням ОСОБА_5.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позов не визнає в повному обсязі, обґрунтовуючи це наступним.

Позивачем не надано жодного достовірного доказу на доведення таких обставин:

- можливість у батька надавати матеріальну допомогу;

- проживання дочки з тим з батьків, який подає позов, оскільки в іншому випадаку відповідно до ч.3 ст. 199 СR України батько не має права на подання позову;

- обґрунтування способу сплати аліментів (у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України), хоча воно необхідне з огляду на те, що відповідач не має постійного місця роботи;

- рівень доходів іншого з батьків, у даному випадку позивача, оскільки згідно з ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Також, зазначив, що його батьки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, є пенсіонерами, що підтверджується їх пенсійними посвідченнями (відповідно № 4 та № НОМЕР_1). А відповідно до ч.1 ст. 201 Сімейного кодексу України відповідач також зобовязаний утримувати й їх, оскільки вони потребують матеріальної допомоги.

Крім того, його дружина хворіє на бронхіальну астму, у звязку з чим потребує додаткового лікування. Також, і він сам є хворим на гастроезофагеальну рефлюксну хворобу 1-2 стадії, хронічний гастродуоденіт, що підтверджується відповідними консультативними висновками.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, в ньому зазначених. Також, пояснила суду, що позивач вимушена була змінити місце роботи, переїхала жити до м.Запоріжжя разом з дочкою, яка навчається в медичному університеті. Проживають вони в гуртожитку. Навчання платне, тому одній їй важко матеріально забезпечувати дочку.

Представник відповідача ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що відповідач виконував свої зобовязання по сплаті аліментів на дочку до досягнення нею повноліття. Проте, на теперішній час в нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на період навчання. Він не має жодних доходів, перебуває у шлюбі з іншою жінкою, має захворювання. Також, його батьки є пенсіонерами і потребують матеріальної допомоги. З цих підстав просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії І-ЖС №037332, виданого 15.09.2000 Антонівською сільською радою Вільнянського району (арк.с.4).

З довідки, виданої 07.05.2018 №407 Запорізьким державним медичним університетом, вбачається, що ОСОБА_5 є студенткою першого курсу фармацевтичного факультету денної форми навчання за контрактом, період навчання з 01.09.2017 по 30.06.2022.

Згідно наданих позивачем квитанцій ОСОБА_3 сплачує кожного семестру за навчання 8760,00 грн. (арк.с.50).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5, дійсно, продовжує навчання на денній контрактній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до довідки від 25.03.2019, виданої Запорізькою обласною спілкою споживчих товариств, ОСОБА_3 проживає разом з ОСОБА_5 в гуртожитку технікума по вул.Комарова, 4, кімната 107 (арк.с. 70) і сплачує за проживання 2100грн. щомісячно, що підтверджується відповідними квитанціями (арк.с.46-49).

Отже, позивач матеріально повністю забезпечує навчання доньки, відповідач у добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на період навчання дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України ).

Судом також встановлено, що відповідач перебуває у шлюбі, інших дітей на утриманні не має, є працездатним. Надані суду консультативні висновки щодо наявності у нього хронічного гастродуоденіта не є доказом того, що він позбавлений можливості працювати.

Таким чином, суд приходить обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання повнолітнього сина, по справі не встановлено.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, враховує матеріальне становище відповідача, а тому вважає на необхідне стягнути з нього аліменти на користь позивача в розмірі 1/6 частини від його доходу.

Надані суду відповідачем документи про наявність у нього батьків-пенсіонерів, які потребують його матеріальної допомоги, судом до уваги не беруться, оскільки ОСОБА_4 не надав доказів того, що він проживає з ними та є єдиним в сімї, хто може надавати таку допомогу, а також факт того, що батьки такої допомоги потребують.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином, із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої доньки, ОСОБА_5, у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 11.07.2018 року, тобто від дня подання позову, і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ОСОБА_5 23-х років.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлені позовні вимоги на стягнення аліментів в розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, однак позов задоволено на 1/6 частину (1/6 х100: 1/4), тобто на 67%, тому й сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 704,80 х 67 :100=472,22 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 206, 211, 223, 261, 264, 265, 354, 430 ЦПК України, cт.ст.182, 191,199-201 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактичне місце проживання:ІНФОРМАЦІЯ_4, кімн.107, РНОКПП НОМЕР_3,аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_4щомісячно, починаючи з 11.07.2018 на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_5 23-х річного віку.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, на користь держави судовій збір в розмірі 472,22 грн.

Допустити негайне виконання в межах суми за один місяць відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до суду Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 01.04.2019.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

01.04.2019