Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1223/17
Провадження № 2/382/11/19
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвокатів Воробей І.В., Лісового А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_3 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

Встановив:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до Моторно (транспортного) страхового бюро України, м. Київ, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій вказала, що 19.05.2017 р. о 08-40 год. в с. Сулимівка Яготинського району ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по провулку Кравченка, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Кравченка не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі та скоїла із ним зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди її автомобілю було завдано механічних пошкоджень. ДТП сталося з вини співвідповідача ОСОБА_5, так як вона порушила вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 14 червня 2017 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Отже підставою виникнення відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, є наявність шкоди, протиправна дія її заподіювача та причинний зв'язок між причиною - порушенням правил дорожнього руху водієм - та шкодою.

Таким чином, наявні докази вказують на те, що шкода заподіяна лише внаслідок порушення відповідачем п.16.11 Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Тобто ДТП трапилось з вини ОСОБА_5.

Законом передбачено, що страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а у відповідності до п. 34.2. ст. 34.1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Як убачається з витягу з централізованої бази даних МТСБУ транспортний засіб TOYOTA COROLLA, д.н. НОМЕР_3 не відносився до переліку забезпечених транспортних засобів страхувальника. З метою отримання страхового відшкодування 07 червня 2017 року вона звернулася із заявою про страхове відшкодування до співвідповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України. Однак, МТСБУ до цього часу не направило аварійного комісара або експерта на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, як того вимагає п. 34.2. ст. 34.1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому розмір завданих їй збитків не визначено.

Внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, заподіянням пошкодженню автомобілю, їй заподіяна моральна шкода, яку вона, враховуючи тривалість своїх страждань, неможливістю користуватися автомобілем для сімейних потреб, так як крім цього, на її утриманні знаходяться діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що змушувало її користуватись іншим транспортом та зокрема таксі, так як вона працює в іншому населеному пункті, а саме в селі Жоравка Яготинського району Київської області та навчається в Переяслав-Хмельницькому державному педагогічному університеті ім. Г.Сковороди, який розташований в м. Переяслав-Хмельницький Київської області і пов'язаними з цим істотними вимушеними змінами в її життєвих стосунках, часу та зусиль, які їй будуть необхідні для відновлення попереднього стану автомобіля оцінює в 100 000 грн. Враховуючи вищевикладене просила стягнути із відповідачки ОСОБА_5 на її користь 90 000 (дев'яносто тисяч) грн. моральної шкоди. А також стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути із відповідачки ОСОБА_5 90 000 грн., моральної шкоди, із відповідача Моторного страхового бюро України суму страхового відшкодування у розмірі 30613,03 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали.

Відповідачка та її представник вимоги позивачки визнали частково, мотивуючи це тим, що розмір заявленої моральної шкоди є занадто великим та не співмірним завданим позивачці моральним стражданням.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачки та відповідачки, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення.

Так, постановою Яготинського районного суду Київської області від 14.06.2017 року відповідачку визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КпАП України. Постановою встановлено, що 19.05.2017 р. о 08-40 год. в с. Сулимівка Яготинського району ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, по провулку Кравченка, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Кравченка не надала переваги в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі та скоїла із ним зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана постанова Апеляційним судом Київської області залишена в силі.

Таким чином, порушення відповідачем ОСОБА_5 ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідачки встановлено постановою суду від 14.06.2017 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Як видно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, (а.с.10) власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_3.

Згідно висновку експерта від 01.11.2018 року №12-2/275 (а.с.75-98) встановлено, що вартість відновлюваного ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки «ВАЗ» модель «21144» номерний знак НОМЕР_4, становить 30613,03 грн. (тридцять тисяч шістсот тринадцять гривень 03 грн.). Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «ВАЗ» модель «21144» номерний знак НОМЕР_4 в результаті ДТП, що сталася 19 травня 2017 року о 18 годині 45 хвилин в с. Сулимівка Яготинського району Київської області, за участю автомобіля НОМЕР_5, який належить ОСОБА_8, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_6, який належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_9, може становити: 30613,03 (тридцять тисяч шістсот тринадцять) грн. 03 коп.

Як вбачається із листа МТСБУ від 18.07.2017 року (а.с.45), відповідач мотивував свою відмову у виплаті страхового відшкодування тим, що згідно інформації отриманої з Централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу марки ТОYОТА з державним номерним знаком НОМЕР_9 був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ 7900064 виданий страховою компанією ПрАТ "Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", та запропоновано звернутися із заявою до зазначеної вище страхової компанії щодо відшкодування заподіяної шкоди. Разом з тим, як вбачається із створеного МТСБУ запиту на наявність забезпечення страхування, номерний знак автомобіля ТОYОТА вказано як НОМЕР_9, а не НОМЕР_8, що потягло за собою надання невірних відомостей щодо наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З централізованої бази даних МТСБУ (а.с.9) видно, що ранспортний засіб НОМЕР_8 є незастрахованим.

Після звернення позивачки до МТСБУ з проханням здійснити виплати та про помилковість відмови МТСБУ виплат не здійснило, (а.с. 45, 46).

Як вбачається із свідоцтв про народження дітей та довідки про склад сім'ї, ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 із співмешканцем ОСОБА_11 та двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8, 41б).

Як видно із довідки (а.с. 41в, 44) ОСОБА_3 навчається на педагогічному факультеті Переяслав-Хмельницького Державного педагогічного університету ім. Григорія Сковороди, екзаменаційна сесія в якому відбувалась з 27 листопада по 09 грудня 2017 року.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка заподіяла шкоду, якщо та не доведе, що шкоду заподіяно не з її вини.

Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема завдана шкода відшкодовується особою, з вини якої вона заподіяна.

Враховуючи п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) № б від 27.03.1992 року шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. ст. 35, 36, 37 Закону України «Про обов'язкове-страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Страховик, керуючись нормами цього закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; одержання страхувальником повного відшкодування шкоди за договором майнового страхування від особи, яка її завдала.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухових і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Статтею 41 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не зстрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст. 1 цього Закону...

В силу ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування моральної шкоди заподіяної потерпілому.здійснюється в разі, якщо фізичній особі під час ДТП ушкоджено здоров"я...

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Таким чином, в судовому засіданні установлено, що транспортний засіб марки ТОYОТА з державним номерним знаком НОМЕР_9 не забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто зазначений у позові відповідач є належним. Позивачка дотрималася порядку визначеного законом для отримання відшкодування за рахунок МТСБУ, а саме в передбачений законом термін звернулась до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Разом з тим відповідачем жодних дій щодо встановлення завданих збитків та їх відшкодування не вчинено. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту, згідно висновку експерта складеного на виконання ухвали суду складає 30 613, 03 грн., їх необхідно стягнути на користь позивачки із відповідача МТСБУ.

Враховуючи, що позивачкою заявлено вимоги майнового характеру (30 613,03 грн.), то судовий збір, який підлягає сплаті, становить 640 грн. (мінімальна ставка судового збору), який необхідно стягнути із відповідача на користь позивачки.

Позивачці внаслідок ДТП та винних дій відповідачки ОСОБА_5 була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням її автомобіля, неможливість експлуатації автомобіля за власними потребами з червня 2017 року по теперішній час, що призвело до змін її нормальних, усталених, звичних і необхідних для неї умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивачки та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивачки, а також вимоги розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в 10 000 грн., а решту позовних вимог в цій частині знаходить безпідставними, в зв"язку з чим на користь держави з відповідачки слід стягнути також 640 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з МТСБУ моральної шкоди необхідно відмовити у зв"язку з тим, що таке стягнення не узгоджується з вимогами ст. 26-1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 77, 81, 141, 264-266 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166,1167,1188 ЦК України, ст.ст. 26-1, 33, 35,36,37,41 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути із Моторно (транспортного) страхового бюро України, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, на користь ОСОБА_3 30 613 (тридцять тисяч шістсот тринадцять гривень) 03 копійки матеріальної шкоди, а також 640 (шістсот сорок) гривень витрат, пов"язаних із сплатою судового збору.

Стягнути із ОСОБА_5, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_7, на користь ОСОБА_3 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 640 (шістсот сорок)гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 22 березня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.