Справа № 206/4426/19
Провадження № 2-в/206/1/19
У Х В А Л А

25 жовтня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кушнірчука Р.О.,

при секретареві Савченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-904 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми,

за участю:

представника заявника Ільченко ОСОБА_4 .П.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження в частині рішення по цивільній справі № 2-904 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми.

Мотивував заяву тим, що 17 грудня 1979 року народним судом Самарського району міста Дніпропетровська ухвалене рішення по цивільній справі № 2-904 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми, яким було задоволено позовні вимоги позивача, стягнуто з відповідача суму 3922 рублі 50 копійок. На теперішній час у заявника виникла необхідність отримати рішення, оскільки з нього випливають певні правові наслідки, так як він є родичем ОСОБА_3 , яка відповідно до вказаного рішення була рідною сестрою по батькові ОСОБА_2 , але довести факт родинних відносин з останнім він ніяким чином не може та цей факт більше ні де не зафіксований. У заяві про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 09.08.2019 року про залишення заяви без руху, ОСОБА_1 зазначив, що поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та сам виконавчий документ, йому не потрібний, а відновлення втраченого провадження йому необхідно виключно для отримання копії судового рішення.

Ухвалою суду від 09.08.2019 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

28 серпня 2019 року, після усунення недоліків, ухвалою суду було відкрито провадження.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити, в подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

За приписами частини 1 ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.489 ЦПК України визначено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

За змістом ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Ратифікація Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) покладає на нашу державу обов`язок неухильного додержання зобов`язань за цим міжнародно-правовим документом, що вимагає від нашої держави необхідності організувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити реальне гарантування передбаченого Конвенцією права на судовий захист, створити рівні умови доступу до правосуддя.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського суду з прав людини законодавчо ґрунтується на нормах п. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року, згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а також ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, у якій зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Суду розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Розглядувана категорія разом із такими елементами як остаточність судового рішення та своєчасність виконання остаточних рішень є невід`ємними складовими права на суд, яке, у свою чергу, посідає одне з основних місць у системі фундаментальних цінностей будь-якого демократичного суспільства.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Суд враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Як вбачається з наданих заявником ОСОБА_1 документів, 17 грудня 1979 року народним судом Самарського району міста Дніпропетровська було ухвалене рішення по цивільній справі № 2-904 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми, яким було задоволено позовні вимоги позивача, стягнуто з відповідача суму 3922 рубля 50 копійок.

На підтвердження цього, ОСОБА_1 надав до суду копію вказаного рішення.

Разом з тим, звернувшись до Самарського районного суду міста Дніпропетровська з проханням надати йому копію рішення народного суду Самарського району міста Дніпропетровська від 17 грудня 1979 року, заявник отримав письмову відповідь про не можливість видачі його копії, оскільки в суді сама справа відсутня, а тому йому було роз`яснено про те, що вказане питання слід вирішувати в порядку відновлення втраченого провадження згідно ст. ст. 488-495 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 пояснив, що на теперішній час у заявника виникла необхідність отримати виключно копію вказаного рішення суду, оскільки з нього випливають певні правові наслідки, так як він є родичем (троюрідним онуком) ОСОБА_3 , яка відповідно до вказаного рішення була рідною сестрою по батькові ОСОБА_2 , але довести факт родинних відносин з останнім він ніяким чином не може. В нього зберіглась лише ксерокопія вказаного рішення суду, інших документів він не знайшов.

В підтвердження факту своїх родинних відносин з ОСОБА_3 представником заявника було надано копії фотокарток, де він зображений поруч з останньою, а також надано копії листувань.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він був знайомий особисто з ОСОБА_3 більше трьох років до її смерті. Вона працювала зубним лікарем і коли він з нею спілкувався, остання йому розповідала про те, що в неї є племінниця у якої є двоє синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яких показувала на фотографіях, які представник надав для огляду суду.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 754/1480/17-ц (провадження №61-16832св18), висновки якого, відповідно до частини 4 ст.263 ЦПК України щодо застосування відповідних норм права, враховує суд, - метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо.

В аспекті покладених на суд повноважень здійснювати захист осіб, та належним чином вирішувати про питання відновлення втраченого судового провадження з метою забезпечення правового захисту.

Враховуючи вищезазначене та з метою захисту прав та інтересів заявника, який в контексті ст. 494 ЦПК України та постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 754/1480/17-ц (провадження №61-16832св18), зазначає мету відновлення втраченого судового провадження як отримання виключно завіреної копії судового рішення, оскільки відповідно лише в ньому зазначено, що ОСОБА_3 була рідною сестрою по батькові ОСОБА_2 , але довести це він ніяк не може іншим шляхом, суд приходить до висновку про необхідність відновлення втраченого судового провадження у вказаній цивільній справі та вважає, що матеріалів достатньо для його відновлення в частині наданої ОСОБА_1 копії рішення народного суду Самарського району міста Дніпропетровська від 17 грудня 1979 року по цивільній справі № 2-904 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми, що надасть заявникові можливість у подальшому доводити певні юридичні факти у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 83, 84, 89, 488, 493, 494, 408 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-904 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми, в частині рішення народного суду Самарського району міста Дніпропетровська від 17 грудня 1979 року, згідно тексту якого:

Міністерство юстиції УРСР

Справа № 2-904

1979

РІШЕННЯ

ІМ`ЯМ Української Радянської соціалістичної Республіки

17 декабря 1979 р. Народный суд Самарского района г. Днепропетровска

в складі головуючого народного судді Журавлева А,В.

Народних засідателів: Лисогорского В.И., Долгих Ф ОСОБА_8 П.

при секретарі Бабаєвой Л.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Днепропетровске

справу за позовом ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 1938 НОМЕР_1 ОСОБА_11 НОМЕР_2 ОСОБА_3 1924 года рождения о взыскании суммы, суд

установил:

ОСОБА_12 и ОСОБА_13 Васильевна являются родными братом и сестрой по отцу.

ОСОБА_3 после смерти совместного отца досталось наследство в сумме 7845 рублей.

Истец утверждает, что имеет право на половину наследства.

Суд установил, что истец проживает в поселке Башка, на острове Крк в Хорватии, и согласно предоставленных документов является родным братом ОСОБА_3 .

13.01.1979 ІНФОРМАЦІЯ_1 в городе Ленинград умер их совместный отец, после чего ответчица получила наследство в сумме 7845 рублей.

Ответчик иск не признал и утверждает, что истец не общался с отцом, а потому и не имеет права на наследство.

В соответствии со ст. 529 ГК УССР при наследовании по закону наследниками являются в равных частях дети

В соответствии с ст. 562 ГК УССР в случае не достижения согласия раздел проводится судебным порядком в соответствии с частями надлежащими каждому наследнику по закону или завещанию

Руководствуясь статьями 524-564 ГК УССР, статьями 15, 30 ГПК УССР суд

РЕШИЛ :

Взыскать с ОСОБА_3 в пользу ОСОБА_9 3922 рубля 50 копеек.

Решение суда может быть обжаловано в Днепропетровский областной суд в 10 дней

ОСОБА_14 заседатели

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Р.О.Кушнірчук