Справа № 466/8743/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Норик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

у с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 26 червня 2014 року з ОСОБА_2 , посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Міхновим О.В. в реєстрі за №1767, з підстав неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків за договором.

В обгрунтування вимог позивачка покликається на те, що вона проживала у квартирі на АДРЕСА_1 разом із братом, який їй допомагав та здійснював за нею догляд. В подальшому брат захворів, виникла необхідність допомагати йому у лікуванні,на що у неї були відсутні кошти. Тому вона вимушена була звернутись до ТзОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», яким було знайдено особу для подальшого укладення договору довічного утримання. 26 червня 2014 року договір довічного утримання був укладений із ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Міхновим О.В. Згідно цього договору ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримав квартиру АДРЕСА_2 та взамін зобов`язався забезпечувати її утриманням довічно на умовах договору, а саме забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб для нормальної життєдіяльності, на які позивачка самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. В угоді зазначена така сума у розмірі 500 грн. на місяць. Крім вищезазначеної суми відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг. Окрім цього сума грошового щомісячного утримання підлягала індексації . Однак, позивачка зазначає, що впродовж чотирьох років внаслідок інфляції та суттєвої зміни курсу валют щомісячний платіж у розмірі 500 грн. для забезпечення власних потреб виявився явно недостатнім для нормального існування та лікування, відповідачем не проводилась індексація цих коштів, окрім цього, незважаючи на її прохання в телефонному режимі, відповідач жодного разу її не відвідував та фактично ніколи не доглядав, за чотири роки зателефонував лише три-чотири рази та загалом негативно до неї ставився.

У судовому засіданні позивачка та її представник ствердили вимоги та дали пояснення, аналогічні змісту позову. Окрім цього у судовому засіданні позивачка зазначила, що з жовтня 2016 року умови укладеного з ОСОБА_2 договору її перестали влаштовувати, оскільки сума в 500 грн. не покривала її витрат на харчування та лікування. В період з 10.16 р. по квітень 2017 року була затримка в оплаті житлово-комунальних послуг, які вона вимушена була оплачувати зі своєї пенсії. ОСОБА_2 ці кошти їй повернув лише в березні 2017 року, після чого запропонував оформити субсидії. Протягом 2017 року стан здоров`я її значно погіршився , їй була необхідна безпосередня допомога ,а не просто перерахування коштів. З цими проблемами вона неодноразово зверталась до Центру , що її не влаштовують умови договору ,але реакції ніякої не було. ОСОБА_2 жодного разу не приїхав ,не цікавився нею, не телефонував, просто перераховував кошти. Коли вона вже у серпні 2018 року оголосила ,що не довіряє йому, не бажає, щоб він здійснював подальше її утримання, умови якого її не влаштовують, він почав вимагати повернути йому 8 тис. доларів США. Позивачка не бажає з ним спілкуватись та приймати від нього будь які кошти та допомогу ,оскільки вважає його відношення до неї агресивним та таким, що не має на меті надання їй допомоги, а лише швидшого вирішення питання остаточного отримання у власність житла у м.Львові.

Відповідач та його представник позовні вимоги заперечили та пояснили, що учасники оспорюваного договору підписали такий добровільно, погодились на умови договору,які у ньому зазначені. Позивачку ОСОБА_1 влаштовував договір та момент, коли вона отримала від відповідача одноразову виплату в розмірі 30 000 грн., а також коли впродовж чотирьох років отримувала передбачені в договорі, а в подальшому із врахуванням інфляціїї значно більші суми щомісячних виплат . Всі комунальні послуги ОСОБА_2 оплачувались вчасно. Стосовно зміни способу утримання та його вартості, то позивачкою жодного разу не ставились перед відповідачем такі вимоги, тому він вважав, що її все влаштовує. За кілька місяців до звернення до суду із позовом, позивачка почала повертати грошові перекази і перестала спілкуватись із відповідачем, маючи намір розірвати з ним стосунки. Відповідач вважає, що він добросовісно виконував всі умови договору, а тому підстав для розірвання договору довічного утримання немає.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 1947 року народження, являючись власником квартири на АДРЕСА_1 , 03.06.2014 р. звернулась до директора ТЗОВ «Центру допомоги та соціального захисту пенсіонерів» ОСОБА_3 із заявою, де просила розглянути питання про можливість укладання з нею договору довічного утримання на умовах матеріального забезпечення в зв`язку з тим, що вона живе за межами бідності, є одинокою, має мінімальну пенсію і їй бракує коштів на проживання.

26 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договірі довічного утримання, який посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Міхновим О.В. в реєстрі за №1767.

За умовами договору ОСОБА_1 передає у власність, а набувач ОСОБА_2 отримує квартиру АДРЕСА_2 , яка згідно технічного паспорта складається із однієї житлової кімнати та кухні, загальною площею 37,7 кв.м. Взамін ОСОБА_2 зобов`язується забезпечувати відчуджувачу ОСОБА_1 утримання на умовах цього договору. Згідно пункту 7 Договору ОСОБА_2 зобов`язувався забезпечувати ОСОБА_1 грошовими ресурсами для задоволення потреб нормальної життєдіяльності, на які ОСОБА_1 самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовились, що утримання, в тому числі забезпечення харчуванням, одягом, необхідною допомогою, включаючи медичну, має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у 500 грн., які будуть щомісячно надаватись ОСОБА_1 шляхом банківського або поштового переказу або готівкою під розписку.

Крім вищезазначеної суми ОСОБА_2 зобов`заний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни ,встановлені відповідними договорами за надання таких незалежно від цього ,з ким вони укладені. У випадку виникнення в майбутньому потреби забезпечення ОСОБА_1 іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчуджувач самостійно, на свій розсуд несе всі витрати на ці види забезпечення в межах грошового утримання, передбаченого договором згідно обумовлених сум.

Окрім цього, договором передбачено, що ОСОБА_1 повністю отримала погоджене сторонами одноразове грошове утримання ,яке складає 30 тис. грн., про що свідчить копія розписки, складені ОСОБА_1 власноручно.

Із наданих відповідачем квитанцій про поштові перекази ,вбачається, що він здійснив грошові перекази в адресу ОСОБА_1 в наступних сумах:

09.07.2014 р. 700 грн., 03.09.2014 850 грн, 30.09.2014 р. -850 грн., 03.11.2014 - 850 грн., 02.12.2014 р. 850 грн., 02. 02.2015 р. 850 грн., 04.03.2015 р. -1000 грн., 06.04.2015 р. 1000 грн.,04.05.2015. -1000 грн.,09.04.2015 р. -1000 грн.,02. 07.2015р 1000 грн.,05.08.2015 р., -1100 грн.,02.10..2015 р. -1100 грн., 04.11.2015 р.-1100 грн., 09.12.2015 р. 1100 грн., 29.12.2015 р. 1200 грн., 03.02-2016 р. 1100 грн., 12.05.2016 р. 1200 грн., 08.06.2016 р. 1100 грн.,06.07.2016 р. 1100 грн., 29.07.2016 р. 1100 грн., 05.10.2016 р. 1100 грн., 08.11.2016 р. 1100 грн., 01.12.2016 р. 1100 грн., 27.12.2016 р. 1400 грн., 01.02.2017 р. -1300 грн., 07.03.2017 р. 4200 грн., 05.04.2017 р. 2000 грн., 05.05.2017 р. -1300 грн., 07.06.2017 р. 2600 грн., 04.07.2017 р. 1300 грн., 01.08.2017 р. 1300 грн., 05.09.2017 р. 1200 грн., 04.10.2017 р. -1200 грн., 01.11.2017 р. -1200 грн., 01.12.2017 р. 1200 грн., 29.12.2017 р. 1400 грн., 02.02.2018 р. -1300 грн., 06.03.2018 р. 1700 грн., 04.04.2018 р. -1500 грн. Подальші грошові перекази вже позивачкою не приймались.

25.08.2018 р. ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 претензію, у якій повідомила, що за ним рахується заборгованість за договором довічного утримання 19 503,77 грн.

У відповідь на претензію ОСОБА_2 направив листа ОСОБА_1 , де не погодився із існуванням такої заборгованості та пропонував надати письмову інформацію щодо розрахунку такої заборгованості.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_1 уклала договір і довічного утримання через якийсь Центр з ОСОБА_2 , який проживав в іншому місті. Він за договором пересилав їй грошові кошти. Однак, у 2017-2018рр ситуація змінилась, ОСОБА_1 почала більше хворіти, їй після смерті її брата потрібна була допомога безпосередньо тобто піти в магазин, купити продукти, лікарства, надати медичну допомогу. Свідок неодноразово на прохання ОСОБА_1 їй робила уколи, допомагала по господарству .При ній ОСОБА_5 дзвонила до ОСОБА_6 і просила допомогти, але він так жодного разу до неї не приїхав. В першій половині 2018 року ОСОБА_1 лежала в лікарні на денному стаціонарі, і не було кому її навідати. На початку 2018 року свідок кожен місяць ходила на прохання ОСОБА_1 їй за покупками, бо самій їй було важко, а її опікун нею не цікавився.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні ствердила, що ОСОБА_1 її родичка. Коли живий був брат ОСОБА_1 , їй було легше, бо вони одне одному допомагали, А після його смерті, коли погіршився її стан здоров`я, ОСОБА_1 стало тяжко самій себе обслуговувати - ходити в магазин, виконувати хатню роботу. Свідок вимушена була їй допомагати з початку 2018 року за кошти ОСОБА_1 купувала їй продукти, ліки, відвідувала в лікарні. Остання жалілась, що має такого опікуна ,якого бачила лише при підписанні договору, більше він не приїжджав ,не дзвонив і її проблемами не цікавився., лише висилав їй гроші, яких їй недостатньо.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона очолювала ТЗОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів», який знаходиться у м.Києві. До Центру звернулась ОСОБА_1 із заявою вирішити питання про оформлення договору довічного утримання. На укладення такого договору дав згоду ОСОБА_2 , який хотів отримати у м.Львові квартиру у власність для своєї родички . Договір був укладений 26.04.2014 р. Умови договору довічного тримання були оговорені із ОСОБА_1 та відображені у Паспорті до «Договору довічного утримання», з яким погодилась ОСОБА_1 Ті ж оговорені раніше умови були в-подальшому відображені і в самому договорі довічного утримання. Протягом дії договору скарг на його невиконання з боку ОСОБА_2 від ОСОБА_1 не поступало, хоча працівники Центру регулярно дзвонили їй і перепитували щодо виконання договору.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона працювала секретарем ТЗОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів». Знаючи, що з нею укладений договір довічного утримання з ОСОБА_2 за посередництва Центру. ОСОБА_1 жодних скарг на невиконання договору не озвучувала і не писала. Свідок з червня 2018 року вона особисто намагалась дзвонити до ОСОБА_1 , однак остання на дзвінки не відповідала.

Гл. 57 ЦК України регулює порядок укладення, виконання та розірвання договору довічного утримання. Згідно ст.. 744 ЦК за договором довічного утримання одна сторона передає другій стороні у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно ,взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчуджувача утриманням та /або/ доглядом довічно. Договір довічного утримання є одностороннім договором, за яким набувач наділений обов`язками, а відчуджувач правами..

Перелічені в договорі довічного утримання види утримання і догляду мають бути визначені у грошовій оцінці. Розмір утримання та догляду підлягає індексації відповідно до чинного законодаства, оцінка має здійснюватись згідно з цінами, що склалися на ринку товарів та послуг.

Ст.755 ЦК передбачає підстави розірвання договору довічного утримання, зокрема, з ініціативи відчуджувача це у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Приймаючи рішення у даному спорі, суд виходить із змісту договірних відносин в цілому, та договору довічного утримання зокрема. Тобто, права і обов`язки сторін у даному договорі базуються в першу чергу на їх вільному волевиявленні, яке висловлюється та закріплюється умовами договору. Аналіз нормативно-правового регулювання відносин довічного утримання дозволяє зробити висновок, що утримання включає в себе забезпечення матеріальними та грошовими ресурсами. При цьому, догляд пов`язується не тільки із наданням матеріальної допомоги, а опосередковується своєрідною участю набувача в житті відчуджувача, та повинен охоплювати психологічну підтримку і морально-емоційні відносини маж відчуджувачем та набувачем.

Як стверджувала у судовому засіданні позивачка, через два роки з моменту укладення нею договору стан здоров`я її став погіршуватись, витрати на її утримання та лікування значно зросли, через що вона неодноразово зверталась у телефонному режимі до ТЗОВ «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів» /в подальшому Центр ОСОБА_9 Орєхової / , яке було посередником в укладенні нею договору довічного утримання із ОСОБА_10 , що послуги останнього її не задовольняють, що він її умовами проживання не цікавиться.

Як вбачається із змісту оспорюваного договору обов`язки відповідача визначаються у забезпечені щомісячних грошових утримань для задоволення потреб, для нормальної життєдіяльності у розмірі 500 грн. (п. 8 Договору), суми для оплати комунальних платежів ( п.7 Договору), витрати на поховання ( п.7 договору), сплату індексації сум грошового утримання (п.8 Договору) та одноразове грошове утримання передбачене п. 9 цього Договору.

Позивачка стверджувала, що відповідачем фактично продовж чотирьох років /по червень 2018 року/ не виконувалась сплата індексації, що істотно впливало на задоволення потреб для нормальної життєдіяльності, оскільки з моменту укладення договору про довічне утримання на державному рівні мала місце інфляція. Тим самим відповідачем порушено вимоги п. 8 договору.

Сторони не надали суду об`єктивно обгрунтованих розрахунків відповідності виплачених сум з урахуванням індексу інфляції споживчих цін відповідно до інформації Державної служби статистики України. Однак, із наданих суду квитанцій грошових переказів видно, що сума таких періодично збільшувалась , однак виплати були не завжди регулярними.

Позивачкою в підтвердження посилань на погіршення стану здоров`я надано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого /цукровий діабет/ , виданої 27.09.2018 року,

Як стверджувала позивачка, відповідач та свідки у справі, до позивачки по питанню виконання умов договору дзвонили лише представники Центру ОСОБА_11 .; набувач за договором ОСОБА_2 умовами проживання, станом здоров`я, можливими проблемами харчування чи лікування ОСОБА_1 особисто не цікавився, що викликало у останньої негативне відношення до особи ,яка виконує договір, та відсутність бажання продовжувати будь-які відносини.

Суд прийшов до висновку, що відповідач, укладаючи договір довічного утримання на умовах надання щомісячної допомоги ОСОБА_1 , 1947 року народження, яка проживає у іншому населеному пункті, мав би для налагоджування контакту із особою, яка потребує догляду від нього, періодично ревізувати її умови проживання, потреби у лікуванні чи додаткових послугах. На виконання умови, яка прямо вказана у договорі, набувач мав би самостійно ,на свій розсуд нести витрати на інші види матеріального забезпечення, які виникли з часом для налагодження виконання договору між сторонами, а не виникнення морально-психологічних ситуацій несумісності учасників договору, за якої таке виконання стає неможливим.

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оспорюваний договір підлягає розірванню, що не позбавляє відповідача вимагати відшкодування понесених ним витрат на утримання позивачки в-подальшому.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 89, 223, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 744, 746, 756 ЦК України, -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 26 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований приватним нотаріусом ЛМНО Міхновим О.В. в реєстрі за № 1768 та повернути у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 704,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцять днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 31.10.2019р.

Суддя Г. Б. Білінська