ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2405/19 Справа № 200/5719/18 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

У вересні 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відновлення втраченого провадження №200/5719/18, в якій просив відновити усі документи, наявні у даній цивільній справі.

В обґрунтування заяви про відновлення втраченого судового провадження заявник посилався на те, що під час оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2018 року про визнання мирової угоди по цивільній справі №200/5719/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, в суді апеляційної інстанції усі матеріали справи були втрачені, тим самим позбавивши сторони у справі захистити належним чином свої права та законні інтереси. За фактом викрадення цивільної справи були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року заяву прийнято заяву головуючого судді апеляційного суду Дніпропетровської області Демченко Е.Л. «про відновлення втраченого провадження» по справі №200/5719/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за договором позики» до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Призначено судове засідання на 24 жовтня 2018 року о 09-00 год. за адресою: м.Дніпро, пр. Д.Яворницького, буд. 57, к. 209.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року у справі №200/5719/18 та постановити нову ухвалу, якою підсудність матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, визнати Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська.

У відзиві ОСОБА_5 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року просить ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року залишити без змін, а апеляційні скарги залишити без задоволення, оскільки вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та справедливою.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська знаходилась цивільна справа №200/5719/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

13 квітня 2018 року на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2018 року визнано мирову угоду, укладену сторонами 03 липня 2018 року, за умовами якої: ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 визнають те, що що їх солідарна заборгованість перед ОСОБА_2 на момент укладення цієї мирової угоди відповідає заявленим у позовній заяві вимогам і становить 3 000 000 (три мільйони) доларів США, що є еквівалентною сумі у національній валюті у розмірі 79 470 000 (сімдесят дев'ять мільйонів чотириста сімдесят тисяч) гривень.

По цій мировій угоді ОСОБА_3, (РНОКПП: НОМЕР_1) передає ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) в рахунок погашення заборгованості кошти у сумі еквівалентній 50000 (п'ятдесяти тисячам) доларів США, що є еквівалентному суми у 1 300000 (один мільйон триста тисяч) гривень. ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_3, (РНОКПП: НОМЕР_1) у вигляді солідарного стягнення з нього боргу за договором позики № 1 від 20 листопада 2012 року у розмірі 3 000000 доларів США, що є еквівалентом сумі, на момент звернення до суду з позовною заявою, у 79 470000 (сімдесят дев'ять мільйонів чотириста сімдесят тисяч) гривень, які є позовними вимогами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу за договором позики.

ОСОБА_11, (РНОКПП: НОМЕР_3) в рахунок погашення заборгованості передає ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) корпоративні права у вигляді своєї частки у статутному капіталі ТОВ «ІК Актив» () у розмірі 21 (двадцять один) відсоток, що є еквівалентним сумі 326445 (триста двадцять шість тисяч чотириста сорок п'ять) гривень та частку у статутному капіталі ТОВ «Дніпроолія» () у розмірі 21 (двадцять один) відсоток, що є еквівалентом сумі у 2 100000 (два мільйони сто тисяч) гривень. ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_11, (РНОКПП: НОМЕР_3) у вигляді солідарного стягнення боргу за договором позики № 1 від 20 листопада 2012 року, у розмірі 3 000000 (три мільйони) доларів США, що є еквівалентом сумі, на момент звернення до суду з позовною заявою, у 79 470000 (сімдесят дев'ять мільйонів чотириста сімдесят тисяч) гривень, яка є предметом позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення боргу за договором позики.

ОСОБА_6, (РНОКПП: НОМЕР_4) в рахунок погашення заборгованості передає ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) корпоративні права у вигляді своєї частки у статутному капіталі ТОВ «ІК Актив» () у розмірі 16 (шістнадцять) відсотків, що є еквівалентом сумі у 248720 (двісті сорок вісім тисяч сімсот двадцять) гривень та частку у статутному капіталі ТОВ «Дніпроолія» () у розмірі 16 (шістнадцять) відсотків, що є еквівалентом сумі у 1 600000 (один мільйон шістсот тисяч) гривень. ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_6, (РНОКПП: НОМЕР_4) у вигляді солідарного стягнення боргу за договором позики № 1 від 20 листопада 2012 року, у розмірі 3 000000 доларів США (три мільйони), що є еквівалентом сумі, на момент звернення до суду з позовною заявою, у розмірі 79 470000 (сімдесят дев'ять мільйонів чотириста сімдесят тисяч) гривень, що є предметом позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором позики.

ОСОБА_12, (РНОКПП: НОМЕР_5) в рахунок погашення заборгованості передає ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) корпоративні права у вигляді своєї частки у статутному капіталі ТОВ «ІК Актив» () у розмірі 21 (двадцять один) відсоток, що є еквівалентом сумі у 326445 (триста двадцять шість тисяч чотириста сорок п'ять) гривень та свою частку у статутному капіталі ТОВ «Дніпроолія» () у розмірі 21 (двадцять один) відсоток, що є еквівалентом сумі у 2 100000 (два мільйони сто тисяч) гривень. ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_12, (РНОКПП: НОМЕР_5) у вигляді солідарного стягнення боргу за договором позики № 1 від 20 листопада 2012 року у сумі 3 000000 доларів США (три мільйони), що є еквівалентом сумі, на момент звернення до суду з позовною заявою, у 79 470000 (сімдесят дев'ять мільйонів чотириста сімдесят тисяч) гривень, що є предметом позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором позики.

ОСОБА_5, (РНОКПП: НОМЕР_6) в рахунок погашення заборгованості передає ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) корпоративні права у вигляді своєї частки у статутному капіталі ТОВ «ІК Актив» () у розмірі 17 (сімнадцять) відсотків, що є еквівалентом сумі у 264265 (двісті шістдесят чотири тисячі двісті шістдесят п'ять) гривень та свою частку у статутному капіталі ТОВ «Дніпроолія» () у розмірі 17 (сімнадцять) відсотків, що є еквівалентом сумі у 1 700000 (один мільйон сімсот тисяч) гривень. ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_5, (РНОКПП: НОМЕР_6) у вигляді солідарного стягнення з неї боргу за договором позики № 1 від 20 листопада 2012 року у сумі 3 000000 доларів США (три мільйони), що є еквівалентом сумі, на момент звернення до суду з позовною заявою, у 79 470000 (сімдесят дев'ять мільйонів чотириста сімдесят тисяч) гривень, що є предметом позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором позики.

ОСОБА_1, (РНОКПП: НОМЕР_7) в рахунок погашення заборгованості передає ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) корпоративні права у вигляді своєї частки у статутному капіталі ТОВ «ІК Актив» () у розмірі 17 (сімнадцять) відсотків, що є еквівалентом сумі у 264265 (двісті шістдесят чотири тисячі двісті шістдесят п'ять) гривень та свою частку у статутному капіталі ТОВ «Дніпроолія» () у розмірі 17 (сімнадцять) відсотків, що є еквівалентом сумі у 1700000 (один мільйон сімсот тисяч) гривень. ОСОБА_2, (РНОКПП: НОМЕР_2) відмовляється від своїх позовних вимог до ОСОБА_1, (РНОКПП: НОМЕР_7) у вигляді солідарного стягнення боргу за договором позики № 1 від 20 листопада 2012 року у розмірі 3 000000 доларів США (три мільйони), що є еквівалентом сумі, на момент звернення до суду з позовною заявою, у розмірі 79 470000 (сімдесят дев'ять мільйонів чотириста сімдесят тисяч) гривень, що є предметом позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором позики.

Після передачі грошових коштів у зазначеній вище сумі від ОСОБА_3 до ОСОБА_8, передачі корпоративних прав у вигляді розмірів своїх часток у статутному капіталі у зазначеному вище розмірі від ОСОБА_11 до ОСОБА_8, від ОСОБА_6 до ОСОБА_8, від ОСОБА_12 до ОСОБА_8, від ОСОБА_5 до ОСОБА_8 та від ОСОБА_1 до ОСОБА_8, кредитор ОСОБА_2 не матиме претензій майнового характеру до позичальників: ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та до ОСОБА_1 за договором позики № 1 від 20 листопада 2012 року, що укладений між цими особами, у межах цивільної справи про стягнення боргу за цим договором (справа № 200/5719/18, провадження № 2/200/2367/18).

Строк передачі грошових коштів та корпоративних прав у вигляді часток у статутному капіталі у розмірах, що визначений у цій угоді, складає один календарний місяць, перебіг якого починається з 14 липня 2018 року, тобто з наступного дня після затвердження судом мирової угоди. Будь-які витрати майнового характеру, що можуть виникнути після затвердження цієї Мирової угоди, покладаються на ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та до ОСОБА_1 солідарно.

Судові витрати по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (справа № 200/5719/18, провадження № 2/200/2367/18) у сумі 8810 гривень, що сплачені ОСОБА_2 при подачі позовної заяви, повинні бути сплачені на його користь ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 протягом одного календарного місяця, перебіг якого починається з 14 липня 2018 року, тобто з наступного дня після затвердження судом цієї мирової угоди.

У випадку ухилення ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 від виконання умов цієї мирової угоди чи прострочення сплати платежу, передачі часток у корпоративних правах у власність, ОСОБА_2 має право пред'явити ухвалу про затвердження мирової угоди до Державної виконавчої служби для примусового виконання. При пред'явленні ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про затвердження мирової угоди для примусового виконання, вона буде мати силу виконавчого документу, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 208 КПК України, та буде підлягати примусовому виконанню про стягнення з боржників заборгованості, згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Представникам сторін по справі роз'яснено вимоги ст. 256 ЦПК України, згідно з якими у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Провадження по справі закрито.

Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою.

24 липня 2018 року було відкрито апеляційне провадження та 25 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2018 року, призначено до апеляційного розгляду.

23 серпня 2018 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Дятловим А.М. подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

В цей же день, 27 серпня 2018 року, при підготовці даної справи до колегії, яка призначена на 28 серпня 2018 року, помічником судді Апеляційного суду Дніпропетровської області були виявлені підложні матеріали справи, тобто адвокатом було порушено вимоги ст. 185-3 КУпАП.

За фактом викрадення цивільної справи №200/5719/18 (апеляційне провадження №22-ц/774/5251/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2018 року, були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування.

28 серпня 2018 року питання стосовно розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 було зняте до відновлення втраченого судового провадження.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 488 ЦПК України зазначено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

Статтею 490 ЦПК України визначено, що заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 38 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що за правилами розділу IX ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Відновлення втраченого судового провадження здійснюється місцевим судом, незалежно від того, на якій стадії розгляду (в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій) вона перебувала. Якщо необхідно здійснити апеляційний або касаційний розгляд справи, її матеріали після такого відновлення передаються місцевим судом відповідно до суду апеляційної або касаційної інстанцій.

Відновлення втраченого судового провадження провадиться за загальними правилами ЦПК України, встановленими для розгляду справ позовного провадження з урахуванням особливостей справ про відновлення втраченого судового провадження, передбачених статтями 493 і 494 ЦПК України.

Приймаючи заяву головуючого судді апеляційного суду Дніпропетровської області Демченко Е.Л. «про відновлення втраченого провадження» по справі №200/5719/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за договором позики» та призначаючи її до розгляду, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що заява відповідає вимогам ст. ст. 489, 490, 491 ЦПК України, віднесена до предметної, суб'єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду. Підстави для повернення заяви, відмови у відкритті провадження відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно необхідності застосування в даному випадку загальних правил підсудності, передбачених ч. 1 ст. 27 ЦПК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки порядок розгляду заяв про відновлення втраченого провадження цивільних справ передбачений законодавством, а саме положеннями ст. 490 ЦПК України.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватись від використання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду спору, є рішення Європейського суду з прав людини «Чірікоста і Віола проти Італії».

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники процесу та їхні представника повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб'єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб'єктивних прав. Суб'єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб'єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб'єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Враховуючи зазначене та з огляду на те, що ОСОБА_1 є апелянтом у справі, тому останній повинен цікавитись рухом справи та бути зацікавленим у розгляді його апеляційної скарги, є не зрозумілою поведінка ОСОБА_1, який навмисно перестав з'являтись у судові засідання Дніпровського апеляційного суду та будь-якими способами затягувати судовий процес.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича