КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/657/19
Провадження № 2/534/564/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2019 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Гончар С.Т., представника позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Когут О.Л., відповідача ОСОБА_1 , представника центру соціально психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради Чернокожевої Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав,

встановив:

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без позбавлення батьківських прав, у зв`язку з тим, що залишення дитини в сім`ї є небезпечним для його життя, здоров`я і морального виховання. Свої вимоги мотивують тим, що, ОСОБА_1 по відношенню до малолітнього ОСОБА_2 є одинокою матір`ю, яка не працює, власного доходу не має, перебуває на обліку у лікаря психіатра. Згідно повідомлення адміністрації ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, ОСОБА_1 мало цікавиться шкільним життям сина, не завжди відвідує батьківські збори. ОСОБА_3 має пропуски без поважних причи, стосунки між мамою та сином напружені. ОСОБА_1 не надала пояснень чому ОСОБА_3 тривалий час не відвідує заняття у школі. Вважають, що ОСОБА_1 не забезпечує необхідних умов для життя і збереження здоров`я дитини, своєю поведінкою порушує право дитини на здобуття середньої освіти, отримання медичної допомоги, чим ставить під загрозу життя і здоров`я малолітнього ОСОБА_4 Просять відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_4 та передати його на опікування органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради та стягнути аліменти на утримання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 у розмірі ј частини її заробітку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала повністю, посилаючись на те, що дійсно були випадки пропуску сином ОСОБА_6 занять у школі, але ці випадки син приховував від неї, оскільки вона виряджала його у школу і йшла на роботу і про такі пропуски довідалась кол її стали викликати до школи, вона в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, дуже сумує за сином, постійно його відвідує у центрі.

Представник центру соціально психологічної реабілітації дітей Кременчуцької міської ради проти позову заперечувала, посилаючись на те, що мати в доброму контакті із сином ОСОБА_6 , ОСОБА_1 постійно відвідує сина у центрі по декілька разів на місяць, ОСОБА_3 усвідомив, що сумує за матір`ю, вважає, що дитині вдома буде краще.

ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що дійсно не завжди відвідував заняття у школі, оскілки не хотів до неї ходити, але в даний час усвідомив свою поведінку і дуже хоче повернутися до матері та до бабусі, оскільки дуже сумує за ними, також хоче ходити до школи, буде слухатися матір і не буде більше пропускати заняття.

Свідок ОСОБА_8 , який працює лікарем-психіатром пояснив, суду, що ОСОБА_1 перебуває на обліку, має певні вади з дитинства, але лікарські рекомендації виконує, дуже любить свою дитину, а дитина любить її.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , відомості про батька у свідоцтві про народження зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.8,9).

Згідно заяви ОСОБА_9 , яка звернулась до служби у справах дітей сім`ї та молодіжної політики з вимогою перевірити стан виконання батьківських обов`язків її донькою ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_5 2008 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 ., через те що вона не ходить на роботу і дитина не достатньо забезпечена (а.с.13).

Відповідно інформації ЗОШ І-ІІІ сутенів № 2 Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області мати ОСОБА_1 не завжди відвідує батьківські збори, мало цікавиться шкільним життям сина, ОСОБА_3 має пропуски уроків без поважних причин, часто запізнюється на уроки. Хлопчик ходить до школи охайним та чисто одягненим, має необхідне шкільне приладдя, зі слів дитини мати забезпечує сина коштами на придбання буфетної продукції у шкільній їдальні (а.с.14).

Згідно психолого педагогічної характеристики загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області Медведський Олексій навчається у вказаному закладі, фізично розвинений, має задовільний стан здоров`я, проживає з мамою, яка не завжди відвідує шкільні батьківські збори, не систематично цікавиться життям сина у школі, умови проживання відповідають потребам дитини. Учень має здібності до навчання, рівень знань задовільний, мова розвинена відповідно віку, володіє значним запасом слів, вміє усно висловлювати свою думку, інтерес до навчання не стійкий, проявляє схильність до точних наук. Увага розвинена відповідно віку, пам`ять розвинена достатньо. Не дотримується режиму дня, може без дозволу залигати уроки, не дисциплінований, не завжди виконує прохання і вимоги дорослих (а.с.15).

Відповідно Інформації СЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 ім. В.О. Нижниченка про виконання батьківських обов`язків ОСОБА_1 відвідує батьківські збори регулярно, ОСОБА_10 забезпечений шкільним приладдям, спортивною формою. ОСОБА_3 пропускає заняття без поважних причин, мати зазначає, що вона мати і сама буде вирішувати коли її син відвідуватиме заняття, з цього приводу з нею проводились бесіди. Адміністрація стурбована станом навчання учня та просять посприяти залученню матері до виконання батьківських обов`язків (а.с.16-17).

Відповідно до акту обстеження житлово побутових умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , встановлено, що останній проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , власник житла ОСОБА_11 , умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічний стан помешкання задовільний, у наявності приготовлена їжа та запас продуктів харчування (а.с.19).

Як вбачається з висновку оцінки потреб дитини та сім`ї ОСОБА_1 , базові потреби малолітньої дитини ОСОБА_5 задовольняються частково, ОСОБА_1 є одинокою матір`ю, не працює, перебуває на обліку у лікаря психіатра (а.с.20).

Відповідно до довідки Управління охорони здоров`я Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 19.02.2019 , ОСОБА_10 спостерігається лікарем-педіатром, за висновками спеціалістів здоровий, але потребує консультації дитячого психоневролога. ОСОБА_1 знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з 1985 року з приводу легкої розумової відсталості . На теперішній час ОСОБА_1 психіатричної допомоги не потребує (а.с.25).

У квітні 2019 року директор СЗОШ І-ІІІ ступенів ім. В.О. Нижниченка звернулась до начальника служби у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики, до відділу освіти та ВП № 2 з проханням залучити відповіні служби до обстеження психічного стану членів сім`ї ОСОБА_12 та визначення безпечності перебування дитини в цій родини через те, що ОСОБА_10 до школи не з`являється , мати на дзвінки не відповідає, дверей у помешкання не відчиняє (а.с.26-27).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області вважають за доцільне відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст.170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв`язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, не виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків полягає лише в тому що її син ОСОБА_3 не регулярно відвідує заняття у школі, ОСОБА_1 не працює та не має власного доходу, тому просив постановити рішення про відібрання дитини у матері.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні.

Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Крім того, у п. 50 вказаного рішення («Савіни проти України») Європейським судом наголошено, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків, захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Разом з тим, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків з виховання сина ОСОБА_5 (незабезпечення фізичного і духовного розвитку дитини), жорстокого поводження з дитиною (фізичне або психологічне насильство зі сторони матері), хронічного алкоголізму відповідача ОСОБА_1 , або інших обставин, які б зумовлювали необхідність відібрання дитини, суду не представлено.

Жодної з обставин, які передбачають можливість відібрання дитини від матері на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено.

В судовому засіданні відповідач засвідчує, що вона не втратила інтересу до сина, має бажання та можливості утримувати та виховувати його. Вона, забезпечує його усім необхідним за для проживання та розвитку. Події, які відбулись у її родині, спонукали її та самого ОСОБА_2 переглянути ставлення до сім`ї. Вважає, що вона спроможна і в подальшому забезпечувати дитині належний розвиток і забезпечення, а також батьківську турботу.

Крім того, в даний час ОСОБА_1 працює та отримує стабільний дохід.

Також, суд вважає, що лише факт не відвідування дитиною занять протягом певного періоду часу у школі не виправдовує примусового відібрання дитини від матері. Відібрання дитини від матері не забезпечуватиме інтересів самої дитини та може стати психотравмуючим фактором для неї, питання інформаційної необізнаності позивача щодо дитини можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання з матір`ю.

Оскільки дії відповідача засвідчують, що вона не втратила інтересу до сина, має бажання та можливості утримувати та виховувати його, суд вважає доцільним і таким що відповідає інтересам дитини не відбирати дитину від матері без позбавлення її батьківських прав.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір залишаеться за рахунок держави.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 150,164, 170 Сімейного Кодексу України, статтями 7, 10, 76-81, 133, 141, 244-245, 247, 259, 263-265, ЦПК України суд -

у х в а л и в :

В позові органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Позивач: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради, адреса: м. Горішні Плавні , Полтавської області, вул. Миру, 24, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса проживання:

АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 ;

Суддя Т.О.Куц

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлений 11.10.2019.