Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/700/19
Провадження № 2-о/499/41/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" жовтня 2019 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України

ВСТАНОВИВ:

05.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Іванівського районного суду Одеської області із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

В обґрунтування наданої заяви, заявник посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Баланини Іванівського району Одеської області.

Усе своє життя вона провела на території України, отримала тут освіту, з 1980 року по 1990 рік була одружена з ОСОБА_2 .

Так, 05.05.1980 року заявник була прийнята на роботу учениці кравця з пошиву брюк до окружного дому військового побуту, де пропрацювала до 02.11.1982 року.

Була документована паспортом громадянина колишнього СРСР, який на даний момент втрачено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одеса заявник народила сина, ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 народила доньку, ОСОБА_4 .

З 17.01.1984 року по 29.11.1985 року працювала прибиральницею ЖЕКу Малиновського району.

З 13.01.1986 року по 17.07.1995 року працювала в Одеському технікумі газової та нафтової промисловості.

З 2001 року працювала кондуктором міського електротранспорту в КП «Одесміськелектротранс», однак вимушена була звільнитися у зв`язку з відсутністю паспорту громадянина.

Так, у 2008 році вона звернулася до Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області з метою отримання паспорту громадянина України, однак отримала відмову, оскільки відсутні докази, що вона була зареєстрована на території України 24.08.1991 року.

Разом з тим, вона не мала реєстрації станом на 24.08.1991 рік у зв`язку з тим, що 20.06.1990 року була виписана за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з розлученням з чоловіком, а була зареєстрована в с. Баланини Іванівського району Одеської області лише з 17.11.1992 року.

У судове засідання заявник не з`явилася, проте її представник надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник заінтересованої особи у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, разом з тим, від представника зацікавленої особи надійшов відзив на заяву, відповідно до якого представник заінтересованої особи просив залишити дану заяву без розгляду, оскільки по перше, згідно п.1 розділу І Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, виходу з громадянства України, особа подає заяву, а також інші документи передбачені розділом ІІ цього Порядку, разом з тим заявник не звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з заявою встановленого зразка про набуття чи встановлення належності до громадянства України, не надав до ГУ ДМС України в Одеській області жодних документів, зазначених в Порядку, отже заявник не використав всі можливості для отримання статусу громадянина України та звернення до суду із заявою про встановлення факту є передчасним. Крім того, відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», також не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо, зокрема належності до певної національності, набуття громадянства України громадянином іншої держави.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, встановивши зазначені факти та обставини, які дають підстави для задоволення заявлених вимог, вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом у судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Баланини, Іванівського району, Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією рішення Насуду Київського району м. Одеси про розірвання шлюбу від 26.02.1990 року.

Відповідно до наданої копії трудової книжки ОСОБА_1 з 13.01.1986 року була прийнята на роботу до Одеського технікуму газової та нафтової промисловості на посаду кладовщика, надалі 01.04.1987 року була переведена на даному підприємстві на посаду бухгалтера, 24.08.1990 року була переведена на посаду тимчасово виконуючої обов`язків старшого бухгалтера, а 17.07.1995 року була звільнена з роботи за власною ініціативою, що також підтверджується архівною довідкою Технікуму газової та нафтової промисловості.

Відповідно до копій свідоцтв про народження, ОСОБА_1 народила ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у м. Одеса та ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 у м. Одеса.

Відповідно до довідки №798 від 20.10.2011 року та довідки №3906 від 13.11.2017 року, ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована з 26.05.1982 року по 20.06.1990 року за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії погосподарської книги, ОСОБА_1 була зареєстрована на території Іванівського району Одеської області, а саме в АДРЕСА_2 з 17.11.1992 року. Відповідно до довідки, виданої Бузинівською сільською радою Іванівського району Одеської області від 09.11.2017 року №1423, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 17.11.1992 року по теперішній час.

Відповідно до висновку за результатами проведення процедури встановлення особи ОСОБА_1 від 23.09.2008 року, було встановлено особу ОСОБА_1 та у видачі паспорту громадянина України відмовлено у зв`язку з тим, що на період, визначений в ЗУ «Про громадянство» вона не була зареєстрована на території України.

Так, реалізація права заявника отримати паспорт громадянина України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України»громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.2 ч. 5ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Таким чином, факт постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991року підтверджується дослідженими у справі доказами.

При викладених обставинах, у суду не виникає сумнівів в тому, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживала на території України, оскільки постійно безперервно працювала у технікумі у м. Одеса, а тому заява про встановлення факту постійного проживання на території України є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 315-317, 319 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ), зацікавлена особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська 44, м. Одеса, ), про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживала на території України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СуддяІ. В. Погорєлов