ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши подання Головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 року Головний державний виконавець звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1, посилаючись на те, що на виконанні у Фастівському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження 55761114 з виконання виконавчого листа № 2/381/900/15, виданого 09.12.2015 року про стягнення боргу в сумі 121062,61 грн. З підстав того, що рішення боржником не виконане, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

У відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець до суду не з»явився, про причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

При розгляді справи, судом встановлено, що на виконанні у Фастівському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області знаходиться виконавче провадження 55761114, відкрите 09.02.2018 року на виконання виконавчого листа № 2/381/900/15, виданого 09.12.2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 116652,49 грн, 3000,00 грн відшкодування моральної шкоди, судового збору в розмірі 1166,52 грн та 243,60 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Як було зазначено, відповідно до ч. 4 ст. 441 зазначеного вище Кодексу, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця. Отже, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення державним виконавцем факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, що набрала чинності з 17 квітня 2012 р. та затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. № 512/5 містить окремий розділ XIІІ "Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в'їзду в Україну", в якому передбачено зміст подання державного виконавця при зверненні до суду, яке повинно містити, зокрема, підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем 21.11.2018 року, 22.01.2019 року та 12.02.2019 року на адресу боржника були надіслані виклики щодо явки до відділу для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, проте відомості про те, чи отримала боржник вказані виклики відсутні.

Крім того, у поданні зазначено, що державним виконавцем були вчинені необхідні заходи, а саме подані запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, на які отримані відповіді про те, що боржниця джерел доходів, розрахункових рахунків не має; згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належне боржникові на праві власності нерухоме майно відсутнє; згідно інформації територіального сервісного центру за боржником зареєстровано транспортний засіб, який постановою державного виконавця від 27.07.2016 року оголошено в розшук. Проте документального підтвердження вищевикладеного матеріали подання не містять.

Як вказав Верховний Суд України при вивченні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання ним у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє з іншими особами, про рахунки у банку чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або у інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржнику від інших осіб.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням, не підтверджується належними доказами.

Згідно п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

В матеріалах справи немає доказів того, що боржник належним чином повідомлялася про необхідність з'явитися до державного виконавця, проте ухилялася від отримання кореспонденції про її виклик до виконавчої служби, не зявлялася на виклик без поважних причин. Ці дані не наводить держаний виконавець і у поданні.

Крім того, у поданні державним виконавцем не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, при тому, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон має обмежений термін дії. В матеріалах справи відсутні відомості про те, чи термін дії паспорту не закінчився та чи поновлювався закордонний паспорт.

Неповнота вчинення виконавчих дій та відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.441 ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, місцезнах.: Київська область, м.Фастів, вул. Суворова, 1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_1, без вилучення паспортного документа.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Г.В.Соловей