Провадження № 2/127/5453/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області, ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Перша вінницька державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, зміну черговості спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

22.03.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1. Заява мотивована тим, що предметом розгляду справи є право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. Даним житлом користується відповідач ОСОБА_3, який може в будь-який момент його відчужити, що у свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності звязку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 23.03.2010).

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обовязковості судових рішень, Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016).

За змістом ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункту 4 постанови від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Про ите, заявником не надано суду жодних доказів того, що відповідач має намір ухилитися від виконання рішення суду, як то доказів які б підтверджували факт розпродавання заявником майна, тощо. Так само, заявником не зазначено, які дії здійснює відповідач", що можуть утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позову судом.

У рішенні ЄСПЛ «Волошин проти України» зазначено - ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін (див. рішення у справі «Стіл та Морріс проти Сполученого Королівства» (Steel and Morris v. the United Kingdom), заява № 68416/01, п. 59, ECHR 2005). Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом (див. рішення від 26 травня 2009 року у справі «Бацаніна проти Росіїосії» (Batsanina v. Russia), заява № 3932/02, § 22). Суд вважає, що за вказаних обставин састосування заходжів забезпечення позову поставить сторони в нерівне положення, фактично заходи тиску на позивачем на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено факту того, що позивач має намір ухилитися від виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, не доведено вчиненняя відповідачем дій направлених на відчуження майна, тощо Отже, заявником не обґрунтовано тієї обставини, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

З огляду на викладене, суд вважає подану заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Протоколом 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд приймає до уваги те, що позивачем оспоряться право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, про те саме предявлення позову не скасовує набуте право власності.

Судом враховується, що у відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Суд вважає, що заходи забезпечення позову, які просить вжити сторона позивача істотно обмежуватимуть власника у його правах на майно та порушуватимуть норми Конституції України які гарантують непорушність права власності.

Крім того доводи заяви не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що єдиними підставами для забезпечення позову.

У зв'язку з цим в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-152, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: