25.10.2019
Справа № 2024/642/3292/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Гнатенко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву Старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби Ізотова Павла Павловича про видачу дублікату виконавчого листа, -

встановив:

Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби Ізотов П.П. звернувся до суду з заявою, в якій просить видати дублікати судового наказу виданого Ленінським районним судом м.Харкова по справі 642/3292/18 від 12.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку(доходу) , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби Ізотов П.П. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, просив задовольнити заяву.

Оскільки, відсутні передбачені законом підстави для відкладення розгляду справи та неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви по суті, суд вважає за можливим розглянути заяву за відсутності сторін, враховуючи їх належне повідомлення.

Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав.

Як достовірно встановлено судом, на виконання судового наказу виданого Ленінським районним судом м.Харкова по справі 642/3292/18 від 12.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку(доходу) , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року N 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.(пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»( що діяв на час видачі виконавчих листів) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом одного року, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачам є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 27.11.2018 року державним виконавцем за результатами розгляду заяви стягувача ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, таким чином ОСОБА_2 звернулась у встановлені строки пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Згідно довідки від 23.09.2019 року № 65092 Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харків, на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 577775319 з примусового виконання судового наказу виданого Ленінським районним судом м.Харкова по справі 642/3292/18 від 12.11.2018 р. про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ј частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

27.11.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57775319.

В матеріалах виконавчого провадження оригінал судового наказу виданий Ленінським районним судом м.Харкова по справі 642/3292/18 від 12.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ј частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття відсутній.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відсутність виконавчого документу позбавляє стягувача можливості отримати присуджені до стягнення кошти за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи доведеність в судовому засіданні факту втрати виконавчого документа та поважність причин пропуску строку для пред`явлення його до виконання не з вини стягувача, зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви старшого виконавця про видачу дублікатів виконавчого листа ( судового наказу) для пред`явлення його до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, ст.ст. 12, 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 263, 431, до ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби Ізотова Павла Павловича про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Видати старшому державному виконавцю Міжрайонного відділу державної виконавчої служби Ізотову Павлу Павловичу дублікат судового наказу 642/3292/18 від 12.11.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку(доходу) , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття для його подальшого виконання.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя - В.Г.Пашнєв