Справа № 591/7516/17
Провадження № 2/591/136/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Майбороди А.О.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в загальному позовному провадженні цивільну справу № 591/7516/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він є власником транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21101, 2010 року випуску, номер кузова Y6L211010АL213610, номер двигуна НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2. 25 квітня 2015 року ОСОБА_5, що є донькою позивача, зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 В 2017 році позивач передав у користування відповідачу автомобіль разом з комплектом ключів та технічним паспортом до нього. Оскільки на той час відповідач та третя особа були подружжям, то і позивач не заперечував проти користування автомобілем для їх сімейних потреб. Проте, шлюб з відповідачем виявився невдалим, останній не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, взаємоповагу один до одного, навпаки були постійні сварки та непорозуміння. Ставлення до сімї призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин.28 листопада 2017 року шлюб між відповідачем та третьою особою Зарічним районним у м. Суми відділом РАЦС Головного ТУЮ у Сумській області було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач спочатку в усній формі попрохав відповідача повернути автомобіль, проте останній відмовився. Далі позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про проведення перевірки, проте окрім бесіди нічого більше не зробили, фактично проігнорувавши заяву. Листом до відповідача, що направлений 06 грудня 2017 року позивач просив повернути спірний автомобіль, з попередженням, що у випадку невиконання вимог, позивач змушений звернутися до суду. Жодної реакції з боку відповідача не було, на лист він не відповів, повертати автомобіль не збирається.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 майно: автомобіль ВАЗ 21101, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, ключі до нього та технічний паспорт на автомобіль та передати це майно ОСОБА_4

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2018 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу запропоновано у строк не більше 10 днів з дня вручення копії ухвали усунути недоліки.

22 січня 2018 року на виконання ухвали представник позивача ОСОБА_1 надав позовну заяву в новій редакції, в позові просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 майно: автомобіль ВАЗ 21101, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, ключі до нього та технічний паспорт на автомобіль та передати це майно ОСОБА_4

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2018 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20 лютого 2018 року о 09 год. 30 хв.

20 лютого 2018 року представник позивача ОСОБА_4- ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву, яка ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 лютого 2018 року залишена без руху, позивачу запропоновано у строк не більше 10 днів з дня вручення копії ухвали усунути недоліки, розгляд підготовчого засідання, у звязку з необхідністю в уточненій позовній заяві усунути недоліки, відкладено на 05 березня 2018 року о 09 год. 30 хв.

05 березня 2018 року від представника позивача надійшла позовна заява в новій редакції, згідно якої він просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідача майно: автомобіль ВАЗ 21101, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, ключі до нього та технічний паспорт на автомобіль та передати це майно ОСОБА_4, а у разі неможливості повернути в натурі позивачу безпідставно набуте майно відшкодувати його вартість.

05 березня 2018 року розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 29 березня 2018 року у звязку з поданням представником позивача уточненої позовної заяви, та необхідністю вручення її відповідачу та направлення копії третій особі нової редакції позову, а також у звязку з клопотанням відповідача надати час для ознайомлення з матеріалами справи, та надати час для можливості отримання правової допомоги.

21 березня 2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначають, що в 2016 році ОСОБА_2 запропонував своїй дружині поїхати на заробітки, і вони 16 серпня 2016 року виїхали на заробітки до Чехії та до Польщі, де пропрацювали майже 3,5 місяці та, заробивши певну суму грошей, 04 грудня 2016 року повернулися додому. На гроші, які були зароблені ними за кордоном вирішили придбати автомобіль, про який ОСОБА_2 давно мріяв. Позивач дізнався про це від своєї доньки (колишньої дружини ОСОБА_2В.), та запропонував їм придбати його автомобіль, який він збирався продавати. 27 березня 2017 року ОСОБА_2 з колишньою дружиною поїхали до позивача додому в с. Красне Конотопського району з метою придбання автомобіля. Позивач запропонував придбати його автомобіль НОМЕР_4 за грошові кошти в сумі 3 300 доларів США. Зазначена сума як раз була у них в наявності. Приїхавши до позивача, ОСОБА_2 віддав йому зазначену суму грошей, він досконало пам'ятає, що в нього було 32 купюри номіналом 100 доларів США та дрібні купюри старого зразку номіналом 50, 20 (2 штуки) та 10 доларів США. Зазначені кошти позивач уважно роздивився, перерахував та поклав до себе в сейф, який стоїть у нього в гаражі, дрібні купюри позивач брати не захотів та повернув їх ОСОБА_2, зазначивши, що він, нібито, робить їм таку знижку. Нажаль, ніяких документів про передачу коштів ОСОБА_2 не отримав від позивача, розписку позивач не надав, посилаючись на родинні звязки. Опираючись на родинні звязку та сімейні відносини, вони з позивачем прийняли рішення укласти договір купівлі-продажу автомобіля, а саме в усній формі. Таке рішення було прийняте ОСОБА_2 саме через особисте прохання позивача, через те, що позивач на той час користувався субсидією на компенсацію витрат по комунальним платежам у житловому приміщенні, яке належить йому на праві приватної власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. А здійснивши офіційно правочин з продажу автомобіля, вартість якого значно перевищувала суму у 50 000,00 грн., позивач позбувся б права отримувати зазначену субсидію, що в той момент вважав неприпустимим. Тому і відмовляв ОСОБА_2 на його численні прохання переоформити зазначений автомобіль на його імя.

27 березня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 придбали в позивача автомобіль НОМЕР_4 за грошові кошти в сумі 3 200 доларів США на підставі договору купівлі-продажу в усній формі. Разом з автомобілем позивач передав йому технічний паспорт на нього та два комплекти ключів.

Після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на цьому автомобілі направилися до м. Суми дорогою через с. Степанівка Сумського району, де на них чекав батько відповідача - ОСОБА_6, щоб підстрахувати та допомогти транспортувати автомобіль, бо на той час ОСОБА_2 не дуже впевнено керував автомобілем. Далі, вони всі разом поїхали до м. Суми, де залишили автомобіль на стоянці по вул. Охтирська, 19, за місце на якій ОСОБА_2 домовився із своїм знайомим ОСОБА_7 заздалегідь, розповівши йому, що ОСОБА_2 їде до тестя купляти в нього автомобіль, тому необхідне місце на стоянці для збереження останнього.

28 березня 2017 року ОСОБА_2 поїхав на роботу на цьому автомобілі, але на зворотному шляху вже не зміг використати його, бо автомобіль не завівся, тому що розрядився акумулятор. ОСОБА_2 був вимушений зателефонувати своєму знайомому ОСОБА_7 та просив про допомогу, той приїхав, надав йому дроти від свого акумулятора і тоді автомобіль завівся. Батько відповідача, який є досвідченим водієм 1-го класу з великим стажем, є автомеханіком за освітою, повіз цей автомобіль на станцію технічного обслуговування, де виявилося, що автомобіль в жахливому стані і йому потрібне повне технічне обстеження та обслуговування.

ОСОБА_2 та його батько почали займатися повним технічним обслуговуванням та ремонтом придбаного автомобіля, який був в жахливому стані. Відповідач поводився із автомобілем виключно як власник, обслуговував та ремонтував його, вкладаючи в це власні кошти з метою поліпшення технічного стану автомобіля та для більш комфортного використання останнього, бо вважав і вважає цей автомобіль своєю власністю, навіть спільною сумісною власністю із колишньою дружиною ОСОБА_5

Посилаючись на вказані обставини, зазначає, що вважає себе фактичним володільцем автомобіля ВАЗ 211010 держ. номер НОМЕР_2, який він придбав у позивача за кошти. Вказує, що для встановлення фактичного володіння необхідним є встановлення такого фактичного відношення особи до речі, яке відповідатиме прагненню особи панувати над річчю. Таке фактичне панування є наявним у всіх тих ситуаціях, коли володілець за умови нормального ходу речей може розраховувати на те, що річ перебуває і буде перебувати фактично під його владою. Існування фактичного володіння призводить до настання певних правових наслідків.

Вважають позовну заяву ОСОБА_4 неправдивою, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, бо містить неправдиві та вигадані факти і обставини.

29 березня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача - адвоката ОСОБА_1, в якій зазначає, що відповідач у відзиві стверджує, що позивачу була передана сума 3300 доларів США. Проте, крім письмових пояснень відповідач у своєму відзиві більше ні на що не посилається. Не погоджується з твердженням у відзиві сторони про те, що вони погодились укласти договір купівлі-продажу автомобіля в усній формі. Норми ЦК України не передбачають укладення даного виду договору в усній формі. Зазначає, що для користування автомобілем достатньо було просто віддати технічний паспорт на автомобіль та ключі. Щодо посилання відповідача на той факт, що позивач відмовився від укладання договору через суму, котра перевищує 50 000 грн., і тому останній буде без субсидії, вони вважають це фарсом, оскільки договір купівлі-продажу можна було зробити через сервісний центр поліції, вказавши суму до 50 000 грн. А інші кошти зазначити в розписці. Проте жодного документу, що підтверджує факт укладення договору, факт передачі коштів у відповідача не має. Зауважує, що посилання відповідача на презумпцію правомірності володіння не застосовується в даному випадку, оскільки відповідач не став володільцем автомобіля, а мав лише право на користування ним, і то, до розірвання шлюбу, коли підстава користування автомобілем відпала (а.с.124-125).

29 березня 2018 року по справі оголошено перерву до 12 квітня 2018 року, враховуючи ту обставину, що відповідь на відзив було надано 29 березня 2018 року, представником відповідача заявлено клопотання про надання часу на ознайомлення з відповіддю на відзив, та можливим наданням заперечень на відповідь.

08 квітня 2018 року від відповідача ОСОБА_2 та його адвоката ОСОБА_3, надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначають, що розписки про отримання коштів немає, оскільки позивач не захотів її писати, посилаючись на родинні звязки. Відповідач не припускає, а стверджує, що ним передано позивачу кошти за придбання автомобіля. Покращення технічного стану автомобіля відповідач проводив без згоди позивача, бо вважав себе фактичним володільцем автомобіля (а.с.139-142).

12 квітня 2018 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 23 квітня 2018 року у звязку з наданням сторонами додаткових доказів.

23 квітня 2018 року у звязку з клопотанням представника відповідача про перенесення підготовчого судового засідання на іншу дату, у звязку з тим, що нею не отримано відповідь на адвокатський запит з Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 14 травня 2018 року.

14 травня 2018 року у звязку з клопотанням представника відповідача про перенесення розгляду справи з причин того, що нею не отримано відповідь на адвокатський запит з Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 25 травня 2018 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 травня 2018 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до розгляду на 18 липня 2018 року о 10 год.00 хв.

18 липня 2018 року розгляд справи відкладено на 20 вересня 2018 року у звязку з неявкою в судове засідання відповідача, пояснено наслідки неявки.

20 вересня 2018 року у звязку з необхідністю виклику свідків, по справі оголошено перерву до 13 листопада 2018 року.

13 листопада 2018 року у звязку з клопотанням представника відповідача про відкладення, розгляд справи відкладено на 30 січня 2019 року.

30 січня 2019 року в звязку із необхідністю виклику та допиту свідків, в справі оголошено перерву до 20 березня 2019 року.

В даному судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги не визнають.

Вислухавши думку осіб, які зявилися в судове засідання, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 414303-L 00467 від 15 липня 2010 року, укладеного між ТОВ «Авто-Технологія» та ОСОБА_4, останній придбав автомобіль автомобіль LADA, номер кузова НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1 (а.с. 55, 155-156).

З інформації Територіального сервісного центру 5942 МВС в Сумській області від 26 грудня 2017 року за ОСОБА_4 станом на 26 грудня 2017 року зареєстрований автомобіль ВАЗ 21101, 2010 року випуску, дата реєстрації 21 липня 2010 року (а.с. 41).

Автомобіль ВАЗ 21101, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває у володінні відповідача. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

З 25 квітня 2015 року по28 листопада 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу (а.с.21, 22).

Відповідно до повідомлення від 06 грудня 2017 року на імя ОСОБА_2, ОСОБА_4 звертавься до нього з проханням передати з незаконного володіння автомобіль ВАЗ 21101, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2. В листі зазначає, що машина була йому передана під час шлюбу з його донькою ОСОБА_5 у 2017 році з метою спільного користування, так як вони жили однією сімєю. Окрім автомобіля було передано комплект ключів та технічний паспорт на автомобіль. Проте 28 листопада 2017 року шлюб з його донькою був розірваний, тому і підстава в майбутньому користуватися належним йому автомобілем відсутня. Просить звязатися для вирішення спірного питання (а.с.23).

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_2 є його найкращим другом, знайомий зі школи, разом навчалися, підтримують дружні відносини. В грудні 2016 року ОСОБА_8 звертався з приводу пошуку автомобіля. Він повернувся з Чехії, де працював з дружиною, і там заробив кошти, а потім у Польщу їздив. У березні 2017 року він повертався з гаражу, і зустрівся з відповідачем, який сказав йому, що їде купувати машину. Він йшов з грошима в сумці. ОСОБА_2 сказав, що їде в с. Красне, де жив його тесть, у якого він збирався купувати автомобіль. Ціна за автомобіль - 3300 доларів США, як сказав йому відповідач. Свідок пояснив, що має більше водійського досвіду, і запропонував ОСОБА_2 свою допомогу. Ввечері відповідач пригнав автомобіль в м. Суми. До цього він допомагав ОСОБА_2 придбати місце на стоянці. Пояснив, що машина була у незадовільному стані, часто ламалася, і він часто допомагав відповідачу її лагодити. В подальшому зясувалося, що і двигун не працював. Також пояснив, що у відповідача був технічний паспорт, він його питав чому він їздить на старих номерах, і ОСОБА_2 цікавився як можна переоформити автомобіль. Говорив, що у тестя немає часу, і за словами відповідача йому сказали, що оформлять документи потім, але тесть не давав такої можливості.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є батьком відповідача, вони живуть в одному будинку, і йому відомо, що 27 березня 2017 року син збирався купити машину тестя. Перед поїздкою він зайшов до нього, перевіряли чи взяв він документи, син витягнув гроші, які він взяв в руки та почав перераховувати, було 32 купюри по 100 доларів США і 100 доларів США дрібними купюрами. Свідок пояснив, що у 2016 році син з невісткою їздили на заробітки в Чехію, і 100 доларів він давав. Він сказав, що там було більше 80 тис. гривень. Син упакував гроші і поклав до сумки, зазначивши, що цю суму назвав ОСОБА_4 Свідок сказав сину, що це ринкова ціна, і що він, як родич мав би зменшити ціну. Також син сказав, що ОСОБА_4 поставив умову, щоб син сам приїхав. Невістка щодня говорила, що батько сказав, що нехай ніхто не втручається. Також свідок суду пояснив, що зі слів сина йому відомо, що ОСОБА_4 забрав за автомобіль 3200 доларів США, а потім показав машину, сказав, що двигун не ремонтувався. Син попросив документи, але той не знайшов. Він спитав сина про договір купівлі-продажу, а син сказав, що його немає, ОСОБА_4 його вмовив не оформляти договір, щоб не втратити право на субсидію. Син повірив йому, і оскільки були родичами, то він розписки не складав. Також пояснив, що ОСОБА_4 його не допустив на покупку автомобіля, оскільки він механік з великим досвідом, і міг би встановити, що стан автомобіля незадовільний, і він би вимагав розписку за передачу коштів. В Сумах діагностика показала ряд несправностей в автомобілі. ОСОБА_4 поставив старий акумулятор в машину, і через пів дня син не міг завести машину. Повідомив суд, що він та його дружина давали сину на ремонт машини гроші близько 20 000 грн., через те, що автомобіль необхідно було ремонтувати, оскільки експлуатувати його в тому стані, якому він був, було неможливо.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він знайомий батька відповідача з 2001 року. Знає ОСОБА_2 з 2015 року, познайомились на стоянці, вони сусіди по стоянці. Свідок пояснив, що він працює автослюсарем. У 2017 році відповідач ОСОБА_2 попросив його відремонтувати автомобіль, який він ніби придбав у тестя. В машині був несправності, які вони відремонтували.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що відповідач по справі є її сином, позивач - колишній сват, третя особа колишня невістка. Свідок суду пояснила, що син мріяв купити автомобіль, збирав гроші, з невісткою заробили гроші за кордоном. ОСОБА_10 говорив, що допоможе. Іра сказала, що її батько ОСОБА_4 готовий продати машину. В 20-х числах березня 2017 року ОСОБА_2 забіг до них, сказав, що їдуть купувати автомобіль. Батько вирішив перерахувати гроші, було 32 купюри по 100 доларів США. Діма поклав гроші в сумку, і подзвонив ОСОБА_10, з яким він домовився зустрітися. Батько пропонував поїхати з ним, але син сказав, що поїде сам. На наступний день машина «заглохла». Діагностикою займався батько, і повідомив, що неполадки в автомобілі були суттєві. Невістка повідомила ОСОБА_4 про неполадки, і він сказав, щоб повертали автомобіль, а він поверне кошти, але син не захотів псувати відносини з тестем. Потім зясувалося, що продаж автомобіля не був оформлений, бо ОСОБА_4 попросив сина по-сімейному вирішити, оскільки він не буде отримувати субсидію, і син на це погодився. Пояснила, що допомагали сину грошима на ремонт автомобіля. Коли відносини погіршилися, сват написав заяву про угон автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

ч. 1 ст. 319 ЦК України встановлено права власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Згідно положень ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У частинах першій, другій статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (стороною).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини першої статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передавання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Частиною 5 ст. 656 ЦК України передбачено, що на окремі види майна може бути встановлено спеціальний порядок набуття громадянами права власності.

Згідно ст. 34 закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388.

Відповідно до п.п. 6, 7 Правил транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. ОСОБА_8 державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

За п. 8 Правил Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух")

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають субєкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких субєктів уповноваженою особою;

договір комісії між власником транспортного засобу і субєктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий субєкт господарювання, які підписані від імені субєкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів субєктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

митна декларація ( 450-2012-п ) на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договір фінансового лізингу;

акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні, спірний автомобіль не був зареєстрований в сервісному центрі за відповідачем та залишається зареєстрованим за позивачем, заяви від якого про зняття з обліку автомобіля не подавалась. Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся.

У відповідності до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена правилами, що є обов'язковим для всіх юридичних і фізичних осіб.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що спірний автомобіль за відповідачем ОСОБА_2 зареєстрований у встановленому порядку не був, його доводи про придбання цього майна спільно з ОСОБА_5 судом не можуть бути прийняті до уваги.

Суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11, оскільки зазначені свідки, хоча і були очевидцями наявності грошових коштів у відповідача перед поїздкою в с. Красне, проте не були присутні при обставинах передачі цих грошових коштів відповідачем позивачу, внаслідок чого відбулася покупка їх сином автомобіля.

Не може бути підставою визнання права власності на автомобіль і та обставина, що відповідачем здійснювалися ремонтні роботи автомобіля, а також витрачалися кошти для підтримки його належного технічного стану, оскільки як зазначалося вище, для придбання прав власності на автомобіль встановлений спеціальний порядок, який дотриманий не був.

Під час судового розгляду відповідач ОСОБА_2 доказів, які б свідчили про наявність у нього права володіння спірним автомобілем, суду не надав.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач без правової підстави володіє спірним майном та не є добросовісним набувачем, оскільки він не укладав з позивачем договору купівлі-продажу транспортного засобу або інших угод та не надав суду доказів, які б свідчили про набуття ним права власності на даний автомобіль.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, та необхідно витребувати автомобіль марки ВАЗ 21101, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що спірний автомобіль перебуває в користуванні відповідача, що не заперечується останнім, отже відсутні підстави вважати, що автомобіль не може бути повернутий позивачу в натурі, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині відшкодування вартості автомобіля.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 258- 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 майно: автомобіль ВАЗ 21101, 2010 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, ключі до нього та технічний паспорт на зазначений автомобіль та передати це майно ОСОБА_4.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_5.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: м. Суми, вул. Р.орсаковаАДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_6.

Третя особа: ОСОБА_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_7.

Повне судове рішення виготовлене 01 квітня 2019 року.

Суддя А.П.Сидоренко