печерський районний суд міста києва
Справа № 753/7571/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року Печерським районним судом м. Києва

у складі: головуючого судді Козлова Р.Ю.

за участю секретаря Іваненка С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Київ в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.10.2012 з Відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі по 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 серпня 2012 року, також з Відповідача на користь Позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі на її утримання по 500, 00 грн., щомісячно, починаючи з 15 серпня 2012 і до досягнення дитиною трирічного віку. Через ухилення Відповідача від сплати аліментів на утримання Позивача до досягнення дитиною 3-го віку за період з 15.08.2012 по 15.06.2015 утворилася заборгованість у розмірі 17 500, 00грн., у зв'язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 15.08.2012 року по 15.06.2015, розмір якої складає 5170,00 грн. В позовній заяві Позивач також просить стягнути з Відповідача понесені нею судові витрати пов'язані з правничою допомого адвоката у розмірі 7480, 00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.05.2018 позовну заяву передано до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.08.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи. Відповідачеві строк протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі було запропоновано подати відзив на позовну заяву та протягом п'яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь.

Разом з тим, від Відповідача відзив на позов не надходив, копія ухвали про відкриття провадження із копією позовної заяви судом неодноразово направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідач не отримав судові документи, конверт повернувся за закінченням встановленого строку зберігання.

У розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім'я відповідача вважається доставленою.

За таких обставин суд визнав можливим розглянути справу за наявними в матеріалах справи даними.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2013 було розірвано.

Від шлюбу у сторін народилася дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина позивачкою підтверджена шляхом надання суду копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 6).

Рішенням Печерського районного суду від 23.10.2012 по справі № 2-2715/12 з Відповідача на користь Позивача стягнено аліменти на утримання сина ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі по 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 серпня 2012 року, також з Відповідача на користь Позивача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі на її утримання по 500, 00 грн., щомісячно, починаючи з 15 серпня 2012 і до досягнення дитиною трирічного віку.

На підставі зазначеного рішення суду Позивачу видано два виконавчих листа, які знаходиться на виконанні у Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

Відповідно до розрахунку державного виконавця від 01.02.2016 заборгованість Відповідача по аліментам на утримання Позивача до досягнення дитиною трирічного віку.

за виконавчим листом № 2-2715/12 від 23.10.2012 за період з 15.08.2012 по 15.06.2015 складає 17500,00грн. (а.с.16).

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до роз'яснень, наведених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду справи обставини, беручи до уваги той факт, що Відповідач, будучи достовірно обізнаний про існування судового рішення про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею 18 років, аліменти не сплачував, доказів того, що існуюча заборгованість виникла з незалежних від нього причин в ході розгляду справи не здобуто, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що заборгованість з аліментів виникла з його вини, у зв'язку з чим позивач набула права на стягнення неустойки (пені).

Пеня, передбачена ст. 196 СК України, нараховується за кожен день прострочення до повного погашення заборгованості або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

У відповідності до ст. 12 СК України, строки, встановлені у цьому Кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України. За положеннями ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. При цьому, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 251 ЦК України), а згідно з правилами, регламентованими цивільним законодавством щодо закінчення строків, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку; якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. З вказаними правилами обчислення строків також кореспондуються і вимоги щодо обчислення процесуальних строків, визначені главою 6 ЦПК України.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства строком, з якого належить здійснювати розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, є наступний день після останнього дня місяця, в якому слід було сплатити щомісячний платіж по аліментам. Нарахування 1% неустойки (пені) від суми несплачених аліментів має проводитись на суму заборгованості за місяць (щомісячного платежу) за кожен день прострочення за весь період прострочення до повного погашення боргу, або до дня звернення в суд особи, права якої порушені.

У постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14.

Крім того, у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15 при касаційному перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2015 року у справі про стягнення заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини та пені за прострочення сплати аліментів констатовано правильність застосування судом касаційної інстанції наступних норм матеріального права при вирахуванні пені від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення та при її обчисленні в межах одного місяця.

Так, у вищевказаній постанові зазначено, що за змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За посиланням Верховного Суду України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання, виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, а її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічний правовий висновок міститься також у постановах Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13, від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14, від 01.06.2016 року в справі № 6-535цс16.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищенаведеного, суд погоджується з сумою розрахунку пені, доданим позивачкою до матеріалів позову .

Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 704 гривень 80 копійок, оскільки остання була звільнена від сплати судового збору при подачі до суду матеріалів позову.

В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу, оскільки позивачкою не додано до позову будь-яких належних та допустимих доказів того, що вона понесла вказані витрати.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 191, 192 СК України, ст.ст.12, 19, 76, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2) пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5 170 гривень 00 копійок..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Повне рішення суду складено 05 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя