У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області в особі ОСОБА_1,за участі секретаря сдових засідань ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовму засіданні в залі скаргу представника скаржника - директора ПАТ Публічне акціонерне товариство «Машинобудівний завод«ТИСА» ОСОБА_3 на рішення, дії державного виконавця, субєкта оскарження заступника начальника Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за скаргою представника скаржника - директора ПАТ Публічне акціонернетовариство «Машинобудівнийзавод «ТИСА» ОСОБА_3А на рішення, дії державного виконавця, субєкта оскарження заступника начальника Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_4

Скаржник ставить вимоги про визнання протиправною оцінку майна (звіт від 25.05.2018р. про експертну оцінку майна, а саме: Корпус №13 літ. Г загальною площею 406,0 м. кв., що розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5) 4 в м. Ужгород, Закарпатської обл., Склад фарб літ. Я-2 загальною площею 298,9 м. кв., що розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5) 4 в м. Ужгород, Закарпатської обл., Склад балонів літ. Я загальною площею 177,3 м. кв., що розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5) 4 в м. Ужгород, Закарпатської обл. Насосна станція перекачування літ. Я-1 загальною

площею 50,4 м. кВ,. що розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5) 4

в м. Ужгород, Закарпатської обл., Навіс літ. Ч загальною площею 76,0 м. кв., що

розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5) 4 в м. Ужгород,

Закарпатської обл.. Склад-ангар літ. І загальною площею 324,0 м. кв., що розташований по

вул. ОСОБА_6 (колишня ОСОБА_5) 4 в м. Ужгород, Закарпатської обл.,

Склад-ангар літ. 1-1 загальною площею 297.0 м. кв., що розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5) 4 в м. Ужгород, Закарпатської обл., Склад-ангар літ. 1-2 загальною площею 387,4 м. кв., що розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5) 4 в м. Ужгород, Закарпатської обл., Склад-ангар літ. 1-3 загальною площею 387,4 м. кв., що розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5)

4 в м. Ужгород, Закарпатської обл.. Склад-ангар літ. 1-4 загальною площею 280,7 м. кв., що

розташований по вул. Мартина Сергія (колишня ОСОБА_5) 4 в м. Ужгород,

Закарпатської обл..) та скасувати її; зобов'язати Відповідача призначити повторну експертизу із залученням Інституту судових експертиз.

Подану скаргу обґрунтовує тим, що у провадженні заступника Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області перебуває на виконанні виконавче провадження №43447465 про стягнення з ПАТ Публічне акціонернетовариство «Машинобудівнийзавод «ТИСА» на користь стягувачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ДПІ у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області, АКБ «Східно- Європейський банк», ПАТ «ПРОМІНВЕСТбанк», ПАТ «Комінвестбанк», ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Заявник вказує, що у процесі виконавчого провадження було здійснено арешт та оцінку майна боржника і вкрай занижено його вартість по відношенню до ринкової вартості аналогічної нерухомості, допущені грубі порушення норм чинного законодавства щодо визначення субєкта оціночної діяльності та методики визначення вартості нерухомого майна скаржника.

В судове засідання представник скаржника не зявився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду скарги про причину неявки суд не повідомив.

Представник ДВС в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду скарги, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши зміст поданої скарги та додані до неї письмові докази, судом встановлено наступне.

У провадженні Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області перебуває на виконанні виконавче провадження №43447465 про стягнення з ПАТ Публічне акціонернетовариство «Машинобудівнийзавод «ТИСА» на користь стягувачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ДПІ у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Ужгороді Закарпатської області, АКБ «Східно- Європейський банк», ПАТ «ПРОМІНВЕСТбанк», ПАТ «Комінвестбанк», ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго».

16.05.2018 року з метою визначення вартості арештованого майна боржника, у відповідності до ст. ст. 20, 57 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ФОП ОСОБА_9

Висновком про вартість майна (зазначеної у скарзі нерухомості) була визначена вартість обєкту оцінки станом на16. 05.2018 р. у сумі 1 230 000 грн.

Із вказаним висновком про вартість майна, боржник не згодний, посилаючись на невідповідність визначеної експертом вартості майна дійсній його вартості, що існувала на день проведення оцінки, а також на те, що така проведена з порушенням Закону «Про оцінку майна», є суттєво заниженою.

Відповідно до частини першоїстатті 4 ЦПК України, частини першоїстатті 16 ЦК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першоюстатті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм право на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Відтак, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установлення вирішити питання про задоволення вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Розглядаючи скаргу на дії державного виконавця щодо оцінки арештованого майна суд повинен дати юридичну оцінку діям виконавця, оцінювача на предмет дотримання ними законодавства , яке регулює порядок оцінки вказаного майна.

Відповідно до статей 5, 12, 13 цього Закону суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Тобто, звіт про оцінку майна (висновок оцінювача) по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача з визначених питань.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цьогоЗакону.

До суду не надано доказів, що заявник зверталась із заявою щодо рецензування звіту про оцінку майна, а рецензентом зроблено висновки, що виконавцем проведена незалежна оцінка обєкта у всупереч правових вимог провадження професійної оціночної діяльності.

Тобто в даному випадку на противагу оскаржуваному звіту про оцінку майна,скаржник не надав жодних доказів того, що проведена оцінка не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки нерухомого майна, що такий має недоліки, що вплинули на остаточний результат оцінки.

Відповідно до п. 50 Стандарту №1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об'єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Згідно із п. 2 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, необ'єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ'єктивного висновку про вартість об'єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження»регламентовано порядок оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна, проведеного субєктом оціночної діяльності, а також результатів рецензування звіту про оцінку майна. Такі результати можуть бути оскаржені до суду у встановлений законом строк.

У разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна та результатами рецензування звіту про оцінку майна сторона виконавчого провадження може оскаржити такі результати в порядку і в строки, встановлені законом, незважаючи на те, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем.

Доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна скаржником не надано.

Отже, державний виконавець під час виконання виконавчого документа у виконавчому провадженні діяв в межах повноважень, встановлених законом України «Про виконавче провадження», та з урахуванням вимог, встановлених ЦПК України.

Слід також врахувати, що виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки завданням органів ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відтак підсумовуючи зазначене вище. з огляду на те, що належних та допустимих доказів того, що звіт про проведення оцінки нерухомого майна є неякісним або необ'єктивним, матеріали справи не містять та скаржником не надані, а тому у задоволенні даної скарги суд вважає за необхідне відмовити.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК Укрaїни, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги представника скаржника - директора ПАТ Публічне акціонерне товариство

«Машинобудівний завод«ТИСА» ОСОБА_3 на рішення, дії державного виконавця, субєкта оскарження заступника начальника Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_4 -відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду