ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8567/19 Справа № 207/4669/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Тюлюнова В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року по справі за поданням державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року державний виконавець Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Вказував, що на виконанні в Південному відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження №57293743 з виконання виконавчого документу №207/4669/15, виданого 15 вересня 2016 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 20.496 грн.42 коп та судового збору у розмірі 1.218 грн.

Зазначав також, що боржник добровільно рішення суду не виконує, заборгованість в розмірі 20.496 грн.42 коп. та судовий збір у сумі 1.218 грн. не сплачені. Боржник неодноразово викликався до ВДВС для сплати заборгованості, але заходів щодо відшкодування заборгованості не вживає, що свідчить про те, що боржник ухиляється від сплати заборгованості.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року подання державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 задоволено.

Обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного виконання судового рішення №207/4669/15-ц від 14 червня 2016 року згідно виконавчого провадження № 57293743 з виконання виконавчого документа 207/4669/15-ц, виданого 15 вересня 2016 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 20.496 грн.42 коп. та судовий збір у розмірі 1.218 грн. без вилучення паспортного документа.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року скасувати та відмовити в задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що боржник не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи; місцевим судом не враховано, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

Статтею 33 Конституції України гарантовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 2 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Також, згідно п.5 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять доказів умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього зобов`язань щодо сплати грошових сум в розмірі 20.496 грн.42 коп. та 1.218 грн., з приводу чого відкрито виконавче провадження №57293743.

Зокрема, відсутні належні докази отримання боржником копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №57293743, а також отримання ОСОБА_1 будь-яких викликів до державного виконавця, тощо.

Долучені до подання копії актів державного виконавця від 01 жовтня 2018 року (а.с.138), 12 жовтня 2018 року (а.с.141), 05 листопада 2018 року (а.с.144) про вихід за адресою за місцем мешкання боржника, згідно яких двері ніхто не відчинив, залишено виклики, не доводять факту ухилення ОСОБА_1 від виконання боргових зобов`язань.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язку щодо сплати заборгованості за вказаним вище виконавчим листом, - колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для обмеження ОСОБА_1 у його праві виїзду за межі України, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з наступною відмовою в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 грудня 2018 року скасувати.

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.