Справа № 2-65/11
Рішення 2/368/23/19

Іменем України
"13" березня 2019 р. Кагарлицький районний суд
Київської області в складі:
головуючого судді Кириченка В.І.
при секретарі Марчук Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмили Віталіївни, треті особи без самостійних вимог сектор державної реєстрації відділу адміністративних послуг Кагарлицької РДА, Ржищівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аніскова Надія Анатоліївна про виділ і визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки, визнання недійсним договору дарування житлового будинку та скасування рішення державного реєстратора
та зустрічним позовом представника в інтересах відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання довідки сільської ради такою, що містить недостовірні відомості, визнаття позивача таким, що не прийняв спадщини, зобов`язання нотаріуса скасувати реєстраційний запис про відкриття спадкової справи ,-
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , яка до смерті проживала в будинку АДРЕСА_1 .

Позивач вказував, що зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки померла та ОСОБА_4 придбали його за час шлюбу.

Зазначав, що будинок зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , а частина будинку, яка належала його матері є спадковим майном, яке перейшло до нього як єдиного спадкоємця першої черги за законом, оскільки на час смерті шлюб з ОСОБА_4 . ОСОБА_3 розірвала, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу № НОМЕР_1 . Спадщину позивач прийняв шляхом подачі заяви про її прийняття до Ржищівської міської ДНК, однак оформити свої спадкові права ОСОБА_1 не мав змоги, так як у нього відсутні правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підлягає обов`язковій державній реєстрації.

З урахуванням викладеного, просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в поряду спадкування .

Крім цього 12.09.2017 року позивач уточнив позовні вимоги і відповідно до ст.120 ч.1 ЗК України просив також визнати за ним право власності в порядку набуття права власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2499 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку кадастровий номер - :01:030:0004, яка розташована в селі Стайки Кагарлицького району Київської області. .( а.с. 3-4, 210- 213, 215-222 т. 1 ).

Крім цього, 29 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з іншим позовом, де просив визнати недійсним та скасувати укладений 17 грудня 2010 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 договір дарування жилого будинку АДРЕСА_1 , який був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 3662 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісковою H.A. Скасувати рішення державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмили Віталіївни від 04 жовтня 2016 року індексний № 31707760 про державну реєстрацію прав щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості реєстраційний номер 22 житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Обгрунтував вимоги тим, що ОСОБА_4 ввів обдаровану ОСОБА_2 в оману, приховавши наявність спору про спадкування Ѕ частини житлового будинку позивачем після смерті своєї матері і те, що ОСОБА_4 не є одноосібним власником вказаного майна. Також послався на те, що відповідно до ст.24 ч.1 п.5 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор не звернув уваги, що було зареєстроване право позивача на Ѕ частину житлового будинку по рішенню Кагарлицького районного суду Київської області від 13.01.2011 року в цій справі яке було скасоване рішенням апеляційного суду Київської області від 6.09.2016 року. А також вказаним рішенням порушуються його права як спадкодавця після смерті матері.
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року провадження по справах за названими позовними заявами об`єднано в одне провадження та присвоєно цивільній справі №2-65/11 ( а.с. 105 т. 3 ).

24 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулася з зустрічною позовною заявою, в якій просила, з врахуванням заяв про уточнення зустрічної позовної заяви, визнати довідку №497 від лютого 2006 року, видану Стайківською сільською радою такою, яка містить недостовірні відомості, визнати ОСОБА_1 таким, що не прийняв спадщину шляхом фактичного проживання разом з спадкодавцем в момент відкриття спадщини, зобов`язати нотаріуса Ржищівської державної нотаріальної контори Отькало С.В. скасувати реєстраційний запис у Державному спадковому реєстрі про відкриття спадщини за №130 від 17 вересня 2010 року після померлої ОСОБА_3 .

Обгрунтувала тим, що ОСОБА_1 не проживав постійно з спадкодавцем матір`ю на час відкриття спадщини після смерті матері.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а зустрічний позов не визнав з тих підстав, що позивач постійно проживав з матір`ю на час відкриття спадщини після смерті матері.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні і у відзиві позов не визнав з тих підстав, що право власності на житловий будинок як новостворене майно було зареєстровано вже після смерті матері позивача яка за життя не заявляла вимог про виділ своєї частки з спільного сумісного майна подружжя і позивачем пропущено строк позовної давності. Зустрічний позов підтримав. Після перерви не з`явився в судове засідання і розгляд справи закінчено у відсутність вказаного представника.

Відповідач - державний реєстратор Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Л. пояснила, що не визнає позов, так як було рішення касаційної інстанції про скасування рішення суду яким за позивачем було визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку і тому нею було прийнято рішення від 04 жовтня 2016 року і здійснено державну реєстрацію прав щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 відповідно до наданих правовстановлюючих документів. Після перерви не з`явилась в судове засідання і розгляд справи закінчено у її відсутність.

Представники третіх осіб без самостійних вимог сектору державної реєстрації відділу адміністративних послуг Кагарлицької РДА, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Аніскової Н.А. не з`явились в судове засідання і розгляд справи закінчено у їх відсутність.

Представник Ржищівської державної нотаріальної контори не з`явився в судове засідання. В письмових поясненнях не заперечував проти позову ОСОБА_1 ( а.с.209 т.3).

Судом встановлено слідуюче.

Батько і мати позивача зареєстрували шлюб 23.03.1974 року згідно актового запису про шлюб ( а.с.38 т.1).

Шлюб між ними було розірвано відділом РАЦС Кагарлицького районного управління юстиції 14 травня 2003 року на підставі спільної згоди подружжя, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу №50. ( а.с.8 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача ОСОБА_4 і відповідач в справі ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. ( а.с.18 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала в будинку АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок відповідно до положень ст.22ч.1 КпШС України є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 - батька позивача та матері позивача, так як вказане майно нажите подружжям за час шлюбу , а саме побудоване , що підтверджується будівельним паспортом на земельну ділянку ( а.с.109-116 т.2), технічним паспортом на житловий будинок про рік побудови житлового будинку 1985 рік ( а.с.13-16 т.1) і за спільні кошти та спільною працею подружжя, так як відповідач не оспорює вказаної обставини.

ОСОБА_4 помер під час розгляду справи по справі 25.12.2014 року згідно актового запису №187, вчиненого виконкомом Української міської ради Обухівського району Київської області 26.12.2014 року.

Відповідно до ст.22 ч.1 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 28 ч.1 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

У зв`язку з смертю спадкодавця ОСОБА_3 суд визначає розмір часток кожного з подружжя у вказаному майні і визнає частки рівними, а саме Ѕ і Ѕ.

Стаття 1268 ЦК України передбачає:

1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Стаття 1270 ЦК України передбачає:

1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1223 ЦК України передбачає:

1. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 03.03.2004 N 20/5 передбачено , що доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до положень ст.1261 ч.1 ЦК України позивач як єдиний спадкоємець 1 черги за законом після смерті матері, за відсутності заповіту спадкодавця, подав нотаріусу довідку №497 від 9 лютого 2006 року, видану Стайківською сільською радою про те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом проживання разом з померлим з 1980 року по день смерті в АДРЕСА_1 та проживає в спадковому будинку по цей час і 17.09.2010 року Ржищівська міська державна нотаріальна контора до Спадкового реєстру внесла реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_3 ( а.с.28-36 т.2, 114 т.4).

Спадкоємець ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину, так як протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини після смерті матері не заявив про відмову від неї.

Доведено факт постійного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_3 безпосередньо перед смертю спадкодавця не менше трьох місяців , що підтверджується показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про те, що вони бачили, що позивач жив з матір`ю безпосередньо перед її смертю, показами свідка ОСОБА_8 про те, що він неодноразово бачив позивача який їздив з с. Стайки на роботу. Свідок ОСОБА_9 пояснила, що бачила позивача як він 2-3 рази на тиждень приїжджав в с. Стайки до хворої матері і жив в м. Києві суд оцінює критично щодо місця проживання позивача, так як є припущенням свідка.

Покази свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні і письмові пояснення від 6.10.2017 року ( а.с.76 т.3 ) про те, що вона за 3-4 місяці до смерті матері позивача до 3 раз на місяць провідувала хвору матір позивача і знає, що позивач приїжджав рідко до матері і не проживав з матір`ю на час її смерті суд оцінює критично , так як на підставі вказаної кількості провідувань хворої особи неможливо зробити висновок про місце проживання позивача. Покази свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні і письмові пояснення від 7.10.2017 року (а.с.77 т.3) про те, що вона сусідка померлої матері позивача і знає від останньої , що позивач рідко приїжджав до матері під час її хвороби , а тому не проживав з матір`ю суд оцінює критично, так як свідок і спадкодавець проживали на різних вулицях. Свідок по АДРЕСА_2 . Також неможливо перевірити чи говорила спадкодавець свідку про місце проживання сина. З показів свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 в судовому засіданні і їх письмових пояснень ( а.с.75,78 т.3 ) вбачаються, що вказані особи дають пояснення про місце проживання позивача після смерті матері позивача, а не безпосередньо перед смертю матері позивача, що не є істотними обставинами для справи які підлягають доказуванню.

Посилання відповідача на надані відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів позивачу за чотири квартали 2005 року в якій вказано адресу його проживання АДРЕСА_3 ( а.с.236 т.3 ) суд оцінює критично. Порядок формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів , затверджений Наказ Державної податкової адміністрації України 24.11.2008 N 722 передбачає слідуюче.
Розділ 2 п.6. Реєстрація фізичної особи - платника податків за її особистим зверненням проводиться у такому порядку:
6.1. Фізична особа - платник податків особисто подає до органу державної податкової служби Облікову картку, заповнену згідно з пам`яткою для її заповнення, пред`являє паспортний документ, що містить необхідні для реєстрації реквізити, а саме:
прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дату народження, місце народження та місце проживання.
Місце проживання позивача було зареєстроване за вказаною адресою з 25.12.2007 по 1.10.2009 року , а з 8.07.1998 по 14.12.2007 року місце проживання позивача було зареєстроване в житловому будинку АДРЕСА_1 згідно паспортних даних . Вказані реєстраційні дані платника податків змінюються відповідно до паспортних даних за заявою платника податків.

Також відповідач посилається на відповідь на запит про те, що у позивача є дочка ІНФОРМАЦІЯ_3 яка народилась в м. Києві і дружина ОСОБА_14 зареєстроване місце проживання якої в м. Києві. Але вказана відповідь не містить даних про фактичне місце проживання позивача, але підтверджує , що його зареєстроване місце проживання було по місцю проживання матері.( а.с.243 т.3).

Також відповідач посилається на відповідь на запит про те, що позивач з лютого 1997 року по 26.06.2006 року перебував на військовому обліку в Кагарлицькому районному військовому комісаріаті у зв`язку з місцем проживанням в с. Стайки. Але вказаний доказ не підтверджує обставин на які посилається відповідач. ( а.с. 244 т.3).

Також відповідач посилається на користування позивачем банківським рахунком в банку в м. Києві в 1996-1998 роках. Але ця обставина не підтверджує місця проживання позивача в м. Києві безпосередньо перед смертю матері позивача. (а.с.247 т.3).

Також померлий відповідач ОСОБА_4 не був спадкоємцем за законом прав після смерті ОСОБА_3 , так як не є одним з осіб з п`яти черг спадкоємців за законом відповідно до ст.ст.1261-1265 ЦК України і не є спадкоємцем за заповітом, так як відсутній заповіт спадкодавця. Тому видачею вказаної довідки права на Ѕ частину будинку після смерті спадкодавця ОСОБА_3 процесуального правонаступника померлого ОСОБА_4 яким є відповідач ОСОБА_2 у зв`язку з прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_4 , не порушені.

В задоволенні зустрічного позову слід відмовити, так як доведено факт постійного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_3 безпосередньо перед смертю спадкодавця не менше трьох місяців, що суд вважає достатнім строком для встановлення судом відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України , що спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , так як постійне проживання позивача з матір`ю викликане її захворюванням і цей період постійного проживання позивача з спадкодавцем є в межах періоду постійного проживання позивача з спадкодавцем , що вказаний в довідці №497 від 9 лютого 2006 року, виданої Стайківською сільською радою відповідно до даних погосподарських книг про зареєстроване місце проживання позивача.

Стаття 215 ч.3 ЦК України передбачає якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 230 ч.1 ЦК України передбачає, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Стаття 229 ч.1 ЦК України передбачає, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

17 грудня 2010 року ОСОБА_4 , як дарувальник, уклав з ОСОБА_2 , як обдарованою, договір дарування жилого будинку АДРЕСА_1 , який був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 3662 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісковою H.A.

При укладанні та посвідчені в нотаріальному порядку даного Договору, згідно його п. 3 дарувальник свідчив, що жилий будинок з надвірними будівлями (домоволодіння), який є предметом цього договору, на момент його укладення ... в спорі не перебуває, речових прав що до відчужуваного майна у третіх осіб ( в тому числі права володіння, сервітуту, рішеннями суду тощо) немає.
Рішенням державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмили Віталіївни від 04 жовтня 2016 року індексний № 31707760 здійснено державну реєстрацію прав щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості реєстраційний номер 22 житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .
Вказаний будинок був спільною сумісною власністю подружжя, батька позивача і матері позивача.

Частка матері позивача у спільній сумісній власності подружжя була спадковим майном. Спадщина позивачем після смерті матері була прийнята, про те оформити свої спадкові права на Ѕ частину житлового будинку відповідно до положень норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат», які діяли на час відкриття спадщини, позивач не міг, так як матір`ю позивача за життя не була виділена у встановленому порядку належна їй частка у спільній сумісній власності подружжя, а відтак були відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке підлягало державній реєстрації, які підтверджували право власності спадкодавця на нього.

В зв`язку з цим 24 вересня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до батька ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 13 січня 2011 року в справі № 2-65/11 позов, у зв`язку з його визнанням ОСОБА_4 було задоволено та за позивачем визнано в порядку спадкування право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Право власності на Ѕ частину житлового будинку, визнану за рішенням суду першої інстанції за позивачем , було зареєстровано Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:20966890 від 28 квітня 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 36886382

Рішенням апеляційного суду Київської області від 6.09.2016 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено в задоволенні позову.

Вказані рішення судів першої і апеляційної інстанції були скасовані Колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 21.06.2017 року і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, ОСОБА_4 навмисно ввів в оману обдаровану щодо обставин, які мають істотне значення, а саме запевнивши обдаровану про відсутність судового спору що до предмету дарування, права іншого із подружжя та її спадкоємця на Ѕ частину подарованого ним будинку.

Вказаним договором дарування та реєстацією Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 квітня 2015 року порушено права позивача на спадщину після смерті матері.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Права та обов`язки померлого ОСОБА_4 перейшли до його єдиного спадкоємця за заповітом укладеним спадкодавцем, який на час його смерті не скасований та не змінений спадкоємця.

Спадкова справа заведена 22 квітня 2015 року та зареєстрована у нотаріуса Української міської держнотконтори за реєстровим № 67/2015 згідно копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі .

Спадщина ОСОБА_2 прийнята шляхом звернення з заявою про її прийняття до нотаріуса вказаної вище держнотконтори.

Посилання на порушення позивачем строку позовної давності є помилковими з слідуючих міркувань.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Частинами 2 та 3 ст. 29 Кодексу про шлюб та сім`ю визначено, що поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності.

Положеннями частини 2 ст. 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України поділ спільного майна подружжя міг бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Аналогічна за змістом норма викладена і в ч.І ст. 69 СК України, коли дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить а праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

На час розірвання шлюбу подружжям ОСОБА_15 діяла норма викладена в частині З ст. 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України, якою було визначено, що для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Вказана норма припинила свою дію з 01 січня 2004 року, у відповідності до розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року № 2947-ІІІ та Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-ІУ.

Відтак до правовідносин що виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно п.6 правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Частиною 2 стаття 72 СК України визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Відповідно до ст.257 ч.1 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ч.1 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Враховуючи ті факти, що за життя спадкодавця матері позивача її право власності на частку в спільному майні подружжя не порушувалося, необхідності звертатися за його захистом не було. За життя ОСОБА_4 станом на 13.01.2011 року визнавав право позивача на спадкування Ѕ частини спірного будинку після смерті матері позивача. Право власності на Ѕ частину житлового будинку, визнану за рішенням суду першої інстанції від 13.01.2011 року за позивачем , було зареєстровано Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:20966890 від 28 квітня 2015 року. Позов про визнання права власності на Ѕ частину спірного будинку було подано до суду 24.09.2010 року. 12.09.2017 року позивач уточнив позовні вимоги і заявив також вимоги про визнання права власності на Ѕ частину спірної земельної ділянки. 29 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де просив визнати недійсним та скасувати укладений договір дарування жилого будинку та скасувати рішення державного реєстратора.
Рішенням державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області від 04 жовтня 2016 року здійснено державну реєстрацію прав щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості реєстраційний номер 22 житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . А тому тільки з 4.10.2016 року позивач міг дізнатися про порушення своїх прав на спадкове майно після смерті матері і не пропустив строк позовної давності 3 роки.
Тому позовну заяву задоволити.

Визнати недійсним та скасувати укладений 17 грудня 2010 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 договір дарування жилого будинку АДРЕСА_1 , який був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 3662 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісковою H.A.
Скасувати рішення державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмили Віталіївни від 04 жовтня 2016 року індексний № 31707760 про державну реєстрацію прав щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості реєстраційний номер 22 житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .
Виділити із спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), спадкоємцем 1 черги за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування, право власності на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , який згідно технічної характеристики складається з самого будинку, літер А та ганку, літер а, рік побудови -1985 та господарських будівель та споруд:
-Погріб, літер Б, рік побудови -1986;
-Сарай, літер В, рік побудови -1986;
-Сарай, літер Г, рік побудови-1985;
-Туалет, літер Д, рік побудови -1985;
-Навіс, літер Е, рік побудови-1985;
-Ворота, літер h, рік побудови -1988;
-Криниця, літер 1, рік побудови -1986.
-Вимощення, літер t, рік побудови -1986.
Відповідно до ст.120 ч.1 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Тому визнати за ОСОБА_1 , в порядку набуття права власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2499 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку кадастровий номер - :01:030:0004, яка розташована в селі Стайки Кагарлицького району Київської області.
Вказана земельна ділянка площею 0,2499 га належала ОСОБА_4 відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії КВ №051121, виданого Стайківською сільською радою 9 січня 2004 року на підставі рішення виконкому Стайківської сільської ради від 9 жовтня 2003 року. Вказану земельну ділянку ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 відповідно до договору дарування від 17.12.2010 року. (а.с.15-16 т.2).
Керуючись ст.ст. 215 ч.3, 229 ч.1, 230 ч.1, 1223, 1261, 1268 ч.3, 1270 ЦК України, ст.120 ч.1 ЗК України, ст.ст.22ч.1, 28ч.1 КпШС України, ст.ст. 12, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,-
вирішив:
Позовну заяву задоволити.
Визнати недійсним та скасувати укладений 17 грудня 2010 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 договір дарування жилого будинку АДРЕСА_1 , який був посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 3662 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анісковою H.A.
Скасувати рішення державного реєстратора Кагарлицької міської ради Київської області Нацевич Людмили Віталіївни від 04 жовтня 2016 року індексний № 31707760 про державну реєстрацію прав щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості реєстраційний номер 22 житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .
Виділити із спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), спадкоємцем 1 черги за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування, право власності на Ѕ частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , який згідно технічної характеристики складається з самого будинку, літер А та ганку, літер а, рік побудови -1985 та господарських будівель та споруд:
-Погріб, літер Б, рік побудови -1986;
-Сарай, літер В, рік побудови -1986;
-Сарай, літер Г, рік побудови-1985;
-Туалет, літер Д, рік побудови -1985;
-Навіс, літер Е, рік побудови-1985;
-Ворота, літер h, рік побудови -1988;
-Криниця, літер 1, рік побудови -1986.
-Вимощення, літер t, рік побудови -1986.
Визнати за ОСОБА_1 , в порядку набуття права власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,2499 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку кадастровий номер - :01:030:0004, яка розташована в селі Стайки Кагарлицького району Київської області.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 25.03.2019 року.

Суддя: В.І. Кириченко