Номер провадження: 22-ц/813/1900/19
Номер справи місцевого суду: 522/8914/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2018 року про залишення заяви про забезпечення позову без задоволення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Одеської міської ради, третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Оріон», про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ

:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Одеської міської ради, третя особа ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОРІОН», про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності.

Під час розгляду даної справи від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, заборонити ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОРІОН» вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_2 у володінні та користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1, заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, Міністерству юстиції та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, проводити будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які записи (зміни) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, заборонити Центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Косовська, 2-Д) та Відділу ЦНАП у Приморському районі м. Одеси (м. Одеса, вул. Канатна, 134, каб. 17) реєструвати будь-яких осіб в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1.

Позивач посилається, на те, що невжиття заходів забезпечення позову надають можливість відчужити майно, що в подальшому може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2018 року заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Одеської міської ради, третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Оріон», про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності - залишено без задоволення.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2018 року, постановити нову якою задовольнити заяву про забезпечення позову без задоволення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Одеської міської ради, третя особа ТОВ «Фінансова компанія «Оріон», про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частинами 1, 2 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач просив накласти арешт на майно, але не обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а також те, що у відповідачів є намір відчужувати майно. Окрім того обґрунтованим є висновок суду, що інші заходи забезпечення, які просив застосувати позивач, не є співмірними позовним вимогам.

Заявником також не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

На підставі наведеного суд дійшов обґрунтованого висновку, щодо недоведеності заявником необхідності забезпечення позову та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Підсумовуючи вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вивчивши предмет позову, позовні вимоги, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, правильним є висновок суду щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне з'ясування обставин, що мають істотне значення для справи, невідповідність висновку суду обставинам справи як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 379 , 381-384 УПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29.03.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді:

А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький