Номер провадження: 22-ц/813/5986/19
Номер справи місцевого суду: 509/463/19
Головуючий у першій інстанції Козирський Є. С.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Компанії «ERICSON TECHNOLOGY LLP» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року про закриття провадження у справі та скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Компанії «ERICSON TECHNOLOGY LLP» до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», треті особи Комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації», ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Компанія «ERICSON TECHNOLOGY LLP» звернулась до суду із позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», треті особи Комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації», ОСОБА_1 , в якому просила суд скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Бурлаченка Ігоря Володимировича, індексний номер 29516471 від 14 грудня 2018 року щодо державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року закрито провадження у справі № 509/463/19 за позовною заявою Компанії «ERICSON TECHNOLOGY LLP» до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», треті особи комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації», ОСОБА_1 , про скасування рішення державного реєстратора.

Заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 березня 2019 р., у вигляді накладення арешту та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо майна у вигляді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - скасовані.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Компанія «ERICSON TECHNOLOGY LLP» подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року про закриття провадження у справі, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник апелянта Павлов В .О., відповідач Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», треті особи Комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації», ОСОБА_1 до суду не з`явились, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі та скасування заходів забезпечення позову районний суд виходив з того, що даний спір носить публічно-правовий характер та має розглядатися за правилами адміністративного судочинства судом адміністративної юрисдикції, оскільки у цій справі будуть встановлюватися виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п.1, 5 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст.4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, а публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, за наведених вище обставин можна дійти висновку, спір що розглядається, є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки сама позовна заява обґрунтована незаконністю дій відповідача - державного реєстратора, як суб`єкта, наділеного владно-управлінським функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав. Позовна заява не містить доводів невиконання умов цивільно-правової угоди, тобто у цій справі будуть встановлюватися виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, тому вказана справа повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.04.2018 року по справі № 826/9928/15, а також по справах №817/567/16, 808/8972/15, 826/4460/17, 803/1125/17.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що заявлений у цій справі спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та відповідно до статті 255 ЦПК України закрив провадження у справі та скасував заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 березня 2019 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Компанії «ERICSON TECHNOLOGY LLP» - залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 квітня 2019 року про закриття провадження у справі та скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Компанії «ERICSON TECHNOLOGY LLP» до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації», треті особи Комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації», ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів с дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29.10.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда