Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/400/19

Провадження № 2/126/501/2019

"28" березня 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнаня права власності на спадкове майно.

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку, розташовану на території Осіївської сільської ради.

Даний позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. На час відкриття спадщини позивач проживав разом із матір'ю однією сімєю та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, таким чином є спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті.

13.02.2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Бершадської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ, який він надав нотаріусу був виданий після смерті спадкодавця.

Дана позовна заява надійшла до суду 18.02.2019 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, цього ж дня її було передано для розгляду судді Хмель Р.В.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно залишено без руху та надано десятиденний строк на виправлення недоліків, зокрема доплати судового збору в розмірі 25, 85 грн.

04.03.2019 року на адресу суду представником позивача ОСОБА_6 надіслано квитанцію про доплату судового збору у розмірі 22,85 грн.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено на 28.03.2019 року підготовче судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_6до початку розгляду справи по суті, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, також до початку розгляду справи по суті, надала через канцелярію суду письмові заяви, в яких позов визнають в повному обсязі та просили слухати справу без їх участі.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З поданих позивачем матеріалів встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3. Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 являється її сином. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку сільськогосподарського призначення розміром 1.8553 га, яка знаходиться в межах Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області. На час відкриття спадщини позивач проживав разом із матір'ю однією сімєю та фактично вступив в управлівння та володіння спадковим майном, таким чином є спадкоємцем, який прийняв спадщину після її смерті (даний факт підтверджується довідкою виконавчого комітету Осіївської сільської ради від 05.10.2018 №958).

Однак, постановою нотаріуса від 13.02.2019 року №58/02-31/02-14 позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну ділянку, належну ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною відмови вказано, що спадкоємцем надано оргиніл державного акту на право власності, який виданий після смерті померлої.

Позивач надав суду сертифікат серії НОМЕР_5 виданий Бершадською районною державною адміністрацією від 04 квітня 1997 року, в якому підтверджується, що ОСОБА_5 є дійсно власником права на земельну ділянку, яка розміщена на землях ТОВ "Осієвське" та на підставі якого 29.12.2001 року рішенням 19 сесії 23 скликання Осіївської сільської ради року вказану земельну ділянку було передано матері позивача у приватну власність. В послідуючому, уже після смерті матері позивача, землевпорядними органами було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_5.

Будучи спадкоємцем на майно померлої матері позивачем для переоформлення ділянки було виготовлено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та внесено до державного земельного кадастру, де присвоєно кадастровий номер НОМЕР_4.

Вказаний факт підтверджується витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданий відділом у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

Ст. 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої матері та спадщину прийняв належним чином, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ, який він надав нотаріусу був виданий після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст.319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред'являлись.

На підставі ст.ст. 319, 321, 392, 1216 -1219, 1261 ЦК України, керуючись ст. ст.2, 4, 5, 12, 13, 19, 263-267 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) та ОСОБА_3 (АДРЕСА_3) про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,8553 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка знаходиться в межах Осіївської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз'яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Р. В. Хмель