Справа № 466/5767/18 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/1692/19 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить поновити його батьківські права відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у спілкуванні та участі у вихованні сина; визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні із сином, встановивши графік побачень двічі на тиждень у вихідні дні без присутності матері дитини за місцем її проживання чи проживання батька.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 16 квітня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи - Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про поновлення батьківських прав відмовлено.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_2 оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що позивач фактично завжди виконував свої батьківські обов`язки, справно сплачує аліменти та має бажання брати участь у вихованні своєї дитини, однак відповідач чинить йому перешкоди в можливості спілкуванні та участі у вихованні дитини. Звертає увагу, що з моменту позбавлення батьківських прав його поведінка значно змінилася, він має постійну роботу, стабільний дохід, справно сплачує аліменти та не має заборгованості по ним, бажає спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, жодного разу не вчиняв протиправних дій щодо дитини, не зловживає спиртними напоями та не вживає наркотичні засоби, не поводиться жорстко відносно дитини, а таму поновлення його батьківських прав не буде негативно впливати на дитину, а навпаки відповідатиме її інтересам, забезпечить участь батька у її вихованні.

Просить рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 16 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 09 лютого 2012 року ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про існування рішення позивачу було відомо. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09 лютого 2012 року №2-2765-2011 18 липня 2011 року ОСОБА_1 особисто склав нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Зокрема, пунктом 2 частини першої цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ч.1 ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно ч.4 ст.169 СК України суд перевіряє наскільки змінилась поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

ОСОБА_1 , як на доказ підставності поновлення його батьківських прав покликається на те, що він справно сплачує аліменти на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до повідомлення Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львова від 18 червня 2018 року вих. №20992, наданого на адвокатський запит Блонського М.А. у відділі на виконанні перебуває 2 виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів, а саме: ВП №55453635 з примусового виконання виконавчого листа №466/5715/17 від 22 грудня 2017 року, виданого Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 08 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. А такок ВП №48974408 з примусового виконання виконавчого листа №1319/4417/2012 від 04 липня 2012 року, виданого Сихівським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно, починаючи з 19.04.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Львівського апеляційного суду Львівської області від 01 квітня 2019 року по цивільній справі № 466/5715/17 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 19 листопада 2018 року в частині періоду, за який підлягають стягненню аліменти змінено, вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку з часу набранням рішенням суду про зміну розміру аліментів законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В решті рішення суду залишено без змін.

Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що сплата аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його обов`язком не залежно від того чи його позбавлено батьківських прав.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття або була усиновлена й усиновлення не скасоване чи не визнане недійсним.

Крім цього, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно враховано, що 18 липня 2011 року ОСОБА_1 підписано заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доводи скаржника стосовно того, що підписуючи заяву він не мав юридичної освіти та не розумів її змісту не заслуговують на увагу, оскільки в силу положень ст.68 КУ незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, крім того, зазначена заява була завірена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Рибко Т.Б. та зареєстровано в реєстрі за №1375, при цьому зміст заяви ОСОБА_1 роз`яснено.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.11.2018 року за №2608-965 орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради дослідивши матеріали справи, поспілкувавшись із сторонами та із самою дитиною ОСОБА_5 , який зазначив, що батько його не навідує, не телефонує, з днем народження не вітає, вважає за недоцільне поновлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно вказаного висновку ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться станом його здоров`я, не забезпечує матеріально, з 2010 року батько відвідував ОСОБА_6 лише кілька разів, але перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Позивачем ОСОБА_1 не представлено суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів того, що змінилися обставини, які були підставою для позбавлення батьківських прав. Сам позивач вказав, що з моменту позбавлення батьківських прав не вживав заходів щодо спілкування з сином, не намагався з ним побачитись, не цікавився його життям, навчанням, добробутом тощо.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обгрнтованого висновку про відсутість підстав для поновлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскілки не змінились обставини, які стали причиною для ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що він є військовослужбовцем та відповідально ставиться до роботи, хоче спілкуватися з сином не спростовують висновок суду першої інстанції, оскільки факт того, що ОСОБА_1 згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України не впливає на батьківські права особи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2019 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.