Ухвала

Іменем України

16 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 641/7612/16-ц

провадження № 61-4037ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про перерозподіл часток, виділ майна в натурі, визнання права власності, припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_5 як представник ОСОБА_3 та ОСОБА_6 як представник ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про виділ житлових приміщень в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року, уточненою ухвалою цього ж суду від 23 січня 2019 року про виправлення описки, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 71/100 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 29/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Виділено в натурі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільну сумісну власність 71/100 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку літ. «А-1» приміщення літ. 1-3 площею 9,4 кв.м та літ 1-4 площею 13,2 кв.м; кухню літ. 1-1 площею 10,4 кв.м та тамбур літ. 1 площею 2,5 кв.м; житловий будинок літ. «Е-1» з приміщеннями коридору літ. 3-1 площею 16,4 кв.м; кухні літ. 3-2 площею 21,2 кв.м; житлові кімнати літ. 3-3 площею 12,5 кв.м та літ. 3-4 площею 19,6 кв.м; підсобні приміщення літ. 3-5 площею 8,5 кв.м та літ. 3-6 площею 5,5 кв.м; надвірні споруди: вбиральню літ. «Г», погріб літ. «Ж», вигрібну яму літ. «О», хвіртку № 4, огорожі НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на ці житлові кімнати та надвірні споруди.

Припинено право спільної часткової власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Виділено в спільне користування позивачам земельну ділянку площею 598,615 кв. м. Границя між земельними ділянками співвласників проходить у наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ. «а» відрізок довжиною 5,51 м до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13,82 м; поворот праворуч відрізок довжиною 38,71 м, що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 10,78 м та 6,72 м. Границя по варіанту порядку користування земельною ділянкою вказана червоним кольором в додатку № 2 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3592/19905/19906, складеного 30 жовтня 2017 року експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в загальному розмірі 9 977 грн.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2019 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто судові витрати в загальному розмірі 7 343,62 грн.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2019 року абзац десятий резолютивної частини постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року викладено в такій редакції:

« Границя між земельними ділянками співвласників проходить у наступний спосіб: по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1» та прибудови літ. «а»; від стіни прибудови літ. «а» відрізок довжиною 5,51 м. до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м. від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13,82 м. на відстані 2,00 метри від житлового будинку літ. «Е-1»; поворот праворуч відрізок довжиною 38,71 м., що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 10,78 м. та 6,72 м.».

12 червня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року.

Заява про роз`яснення рішення мотивована тим, що частки співвласників домоволодіння за вказаною адресою були перерозподілені постановою суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим ОСОБА_1 позбавлено права власності на половину нерухомого майна. У провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 641/6918/15 про виселення ОСОБА_1 , про що суду апеляційної інстанції було відомо. ОСОБА_3 перешкоджає користуватись приміщеннями та речами, які залишились в належній ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частині будонковолодіння АДРЕСА_1 після ухваленого 18 травня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова рішення про виселення ОСОБА_1 . При цьому, за рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділено огорожі НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Для встановлення огорожі НОМЕР_4 ОСОБА_3 використано дитячу гойдалку та турнік родини ОСОБА_1 . Однак питання щодо компенсації за знесення та відбудову гойдалки та турніка судом апеляційної інстанції не вирішено.

Незрозумілим є висновок суду, чи кут житлового будинку літ. «Е-1» це шлакоблок та цегла, з якого було побудовано будинок літ. «Е-1»; чи пінопласт та каміння, що доліпив ОСОБА_3

Також зазначено, що відрізок довжиною 5,51 м від стіни прибудови літ. «а» до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м від кута житлового будинку літ. «Е-1», пролягає по вимощенню, що судом апеляційної інстанції також не було взято до уваги та не вирішено питання про компенсацію за вимощення.

Крім того зазначала, що суд апеляційної інстанції вказав, що границя між земельними ділянками співвласників проходить до крапки А, яка знаходиться на відстані 2,00 м від кута житлового будинку літ. «Е-1»; по прямій відрізок довжиною 13, 82 м на відстані 2,00 м від житлового будинку літ. «Е-1», однак така лінія проходить крізь сарай, який використовується родиною ОСОБА_1 з 2012 року. Питання щодо компенсації за знесення та відбудову сараю, зберігання речей на час робіт судом апеляційної інстанції також не вирішено.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року.

Апеляційний суд виходив із того, що постанова Харківського апеляційного суду від 16 січня 2019 року не містить варіантів різного тлумачення резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно і не є суперечливою, а зміст заяви свідчить про те, що ОСОБА_1 фактично просить вирішити питання про спосіб виконання рішення.

У вересні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року, у якій заявники, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просять оскаржуване судове рішення скасувати.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав ОСОБА_1 послугу - роз`яснення судового рішення, за яку нею сплачено кошти, не зазначено про клопотання, докази та мотиви їх відхилення, натомість зазначено неправдиві відомості, зведено наклеп на сім`ю ОСОБА_1 .

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

За змістом зазначеної норми процесуального права рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення постанови суду від 16 січня 2019 року, оскільки це судове рішення є чітким, ясним та зрозумілим, не допускає різних варіантів тлумачення, тоді як заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення по своїй суті зводиться до незгоди із ухваленим судовим рішенням.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Таким чином, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про перерозподіл часток, виділ майна в натурі, визнання права власності, припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук