Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 243/10342/18

провадження № 61-14089св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Прокуратура Донецької області, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Прокуратури Донецької області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2019 року у складі судді Гончарової А. О. та постанову Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 року у складі колегії суддів: Халаджи О. В., Азевича В. Б., Кішкіної І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 09 квітня 2015 року слідчим відділом лінійного відділу на станції Слов`янськ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (далі - СВ лінійного відділу на ст. Словянськ УМВС України на Донецькій залізниці) відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 366 КК України.

Слідчим її було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 366 КК України. Вироком Словянського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року позивача визнано невинною у пред`явленому обвинуваченні за частиною другою статті 366 КК України та виправдано за відсутністю в її діях складу злочину. Отже, 2 роки 7 місяців та 24 дні позивач незаконно перебувала під слідством та судом.

Слідчими за місцем проживання її родини в рамках кримінального провадження проводились обшуки, що вплинуло на її репутацію та на репутацію її родини.

Враховуючи характер правопорушення, глибину та тривалість моральних страждань, з урахуванням принципу розумності та справедливості, позивач оцінила моральну шкоду, завдану їй, в розмірі 1 000 000 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила стягнути з Державного бюджету України 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 153 316,02 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням конкретних обставин у справі, а саме - перебування позивача під судом та слідством, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 28 травня 2015 року (дата вручення позивачу письмового повідомлення про підозру визнана позивачем та відповідачем - прокуратурою Донецької області) до набрання виправдувальним вироком законної сили - 20 червня 2018 року, що призвело до змін у її життєвих і суспільних стосунках з фізичними та юридичними особами, завдало душевних страждань, змінило її звичний спосіб життя, чим їй було завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

З урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивач, виходячи із засад розумності та справедливості, розмір моральної шкоди, яка заподіяна позивачу неправомірними діями відповідача, визначено у 153 316,02 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку.

Крім того зазначив, що відповідно положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури та суду» позивач має право на відшкодування моральної шкоди, яку необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення і до набрання виправдувальним вироком законної сили.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2019 року Прокуратура Донецької області звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неповно з`ясували всі фактичні обставини, що мають значення для справи. Вказує, що судами попередніх інстанцій неправильно визначено дату закінчення перебування ОСОБА_1 під судом. Прокуратура Донецької області зазначає, що в період з 30 грудня 2017 року до 20 червня 2018 року ОСОБА_1 не перебувала під судом (апеляційний суд вирок в частині позивачки не переглядав) тому, цей період не має враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Крім того, вважала, що перебувала під слідством та судом по 29 листопада 2017 року, а тому суд, стягнувши моральну шкоду за період з 30 грудня 2017 року до 20 червня 2018 року, не врахував предмет позову та вийшов за межі позовних вимог.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.

Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 09 квітня 2015 року слідчим відділом лінійного відділу на станції Слов`янськ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Донецькій залізниці (далі - СВ лінійного відділу на ст. Словянськ УМВС України на Донецькій залізниці) відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину передбаченого частиною другою статті 366 КК України.

28 травня 2015 року письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення вручене ОСОБА_1

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року ОСОБА_1 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 366 КК України та виправдано за відсутністю в її діях складу злочину. Вказаним вироком також визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366, частиною другою статті 364, частиною другою статті 367 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину ОСОБА_2 , визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 366 КК України та виправдано за відсутністю в їх діях складу злочину ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу злочину ОСОБА_5 .

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2018 року, апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишені без задоволення, а вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року відносно ОСОБА_2 залишено без змін.

Відносно ОСОБА_1 вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року в апеляційному порядку не оскаржувався.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржені судові рішення відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Частиною 7 статті 1176 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування такої шкоди визначається законом.

Положеннями статті першої Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94 ВР від 01 грудня 1994 року передбачено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду(пункт 1 частини першої статті 2 Закону).

Згідно з положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

Відповідно до статті 4 вищезазначеного Закону відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету.

Згідно з частиною другою статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до пункту 9 даної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.

Шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2018 році мінімальну заробітну плату установлено у місячному розмірі з 1 січня - 4 173 гривні.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, правильно виходив з того, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачці завдано моральної шкоди, право на відшкодування якої вона набула на підставі виправдувального вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2017 року, який набрав законної сили 20 червня 2018 року. При визначенні розміру морального відшкодування, суди попередніх інстанцій, врахувавши обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу - 36,74 місяців, під слідством та судом, що призвело до порушення нормальних життєвих зав`язків, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 153 316,02 грн, яка визначена з урахуванням всіх обставин справи.

Касаційний суд відхиляє доводи Прокуратури Донецької області про те, що судами попередніх інстанцій неправильно визначено дату закінчення перебування ОСОБА_1 під судом, оскільки періодом перебування ОСОБА_1 під слідством та судом у цій справі є час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (28 травня 2015 року) до набрання виправдувальним вироком законної сили (20 червня 2018 року).

Відповідно до положень статті 532 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що вирок щодо ОСОБА_1 не оскаржувався та відповідно до змісту ухвали апеляційного суду Донецької області від 20 червня 2018 року не переглядався, не спростовує висновки судів попередніх інстанцій, оскільки вирок, як судове рішення, набирає законної сили повністю, а не частинами. Так, у випадках, якщо вирок або ухвала суду у груповій справі, якими суд вирішив обвинувачення по суті, оскаржені тільки стосовно деяких підсудних, вони набирають законної сили після проголошення апеляційним (касаційним) судом постановленої ним ухвали одночасно щодо всіх підсудних у цій справі. Оскарження такого вироку або ухвали тільки в окремій частині також не спричиняє їх вступу в законну силу в окремих частинах.

Посилання прокурора на ухвалення Слов`янським міськрайонним судом рішення поза межами заявлених позовних вимог є безпідставним, оскільки розмір моральної шкоди судом визначений в межах розміру, який просила стягнути позивачка, та з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат та з огляду на інші обставини.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи позивача зводяться до незгоди з висновками судів стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів і обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, оскільки в силу приписів статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може вдаватись до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Прокуратури Донецької області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило