ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/409/17-ц

провадження № 61-31290св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Крата В. І.

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є.В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року в складі судді Білич І. М.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 листопада 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № К-5447691, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 1700000,00 грн з кінцевим терміном повернення заборгованості до 04 листопада 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,0% на рік на суму залишку заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 15 грудня 2016 року становить 1 453 825,51 грн та складається із: 1 094 755,11 грн заборгованості за кредитом; 359 070,40 грн заборгованості по процентах за користування кредитом.

Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ «Дельта Банк» просило суд стягнути зі ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 453 825,51 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 453 825,51 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором.

У липні 2017 року апеляційну скаргу на рішення суду подав ОСОБА_2 , який участі у справі не брав.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року у складі судді Білич І. М. апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що прийняте судом першої інстанції рішення не свідчить про порушення законних прав та інтересів ОСОБА_2 Тому дійшов висновку про необхідність повернення апеляційної скарги на підставі частини першої статті 292 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15 серпня 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно повернув апеляційну скаргу на підставі частини першої статті 292 ЦПК України, оскільки рішення суду першої інстанції про стягнення боргу за кредитним договором з боржника стосується його прав та обов`язків як майнового поручителя за кредитним договором, оскільки таким рішенням установлюються межі та розмір його відповідальності.

Відзив на касаційну скаргу

Відзивів від учасників справи на касаційну скаргу ОСОБА_2 до Верховного Суду не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Апеляційний суд установив, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та стягнуто з позичальника ( ОСОБА_1 ) на користь ПАТ «Дельта Банк» кредитну заборгованість за договором у розмірі 1 453 825,51 гривень.

У відповідності пункту 1.4 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань позичальника виступила іпотека майна, що належить ОСОБА_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час розляду справи) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Сторона, в якої за рішенням суду виникне право заявити вимогу до третьої особи або до якої у такому випадку може заявити вимогу сама третя особа, зобов`язана повідомити суд про цю третю особу (частина перша статті 36 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи).

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

У разі неоскарження рішення суду по данній справі іпотекодавець буде позбавлений можливості оспорити суму заборгованості, у рахунок якої може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки, оскільки така сума встановлена преюдиційним судовим рішенням.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №1519/2-4141/11, від 28 серпня 2019 року у справі № 466/104/14-ц.

Ураховуючи наведене, висновок апеляційного суду про відсутність підстав вважати, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року вирішено питання щодо прав та обов`язків ОСОБА_2 , є передчасним і суперечить статті 292 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи).

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 400, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 03 серпня 2017 року скасувати та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук