Справа №705/3054/15-ц
2-п/705/11/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

під головуванням судді Кормана О.В.

з участю:

секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

заявника відповідача ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 15 січня 2016 року Уманським міськрайонний судом Черкаської області у цивільній справі №705/3054/15; 2/705/329/16, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля.

Ухвалою судді від 30 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 26 грудня 2018 року скасовано ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2018 року, та матеріали справи направлені до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Кормана О.В. від 18.02.2019 року поновлено ОСОБА_1 строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення та прийнято заяву до розгляду.

Заява ОСОБА_1 обгрунтована тим, що 15 січня 2016 року Уманським міськрайонний судом Черкаської області було ухвалене заочне рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля, яким позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені в повному обсязі. Щодо поважності неявки у судове засідання вказав, що з 8 травня 2015 року по 27 липня 2015 року та з 22 грудня 2015 року він приймав участь в антитерористичній операції (бойових діях) на території Донецької та Луганської областей. З 8 грудня 2015 року по 18 грудня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні, після лікування проходив реабілітацію у ЦВСК «Хмільник». Тобто, з травня 2015 року по травень 2016 року перебував за межами міста та захищав Україну, тому дізнатися про розгляд справи та бути присутнім у судових засіданнях обєктивної можливості не мав. Крім того, позивач звертався до суду про стягнення нібито заборгованості та повернення автомобіля на підставі укладеного між сторонами договору оренди та акту-передачі автомобіля. Однак, жодного транспортного засобу заявник у користуванні не має, а зазначений у рішенні суду договір оренди та акт прийому-передачі ніколи не бачив і не підписував, підписи, виконані від його імені підроблені. Клопотання про призначення судом почеркознавчої експертизи даних документів буде подано ним у судовому засіданні після ознайомлення з матеріалами справи.

У звязку з викладеним просить скасувати заочне рішення від 15 січня 2016 року по справи №705/3054/15; 2/705/329/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні заявник-відповідач ОСОБА_1 свою заяву підтримав, пояснив, що він не отримував повідомлень про розгляд справи. Якби він їх отримував, то приїхав. На час розгляду справи він перебував в зоні АТО, і лише в 2018 році дізнався про існування судового рішення. Вважає, що він повинен лише відшкодувати збитки в розмірі вартості автомобіля, але не більше. Зазначив, що автомобіль, про який йде мова у позові, він отримував в оренду, проте ще в 2009 році передав його в суборенду, і на даний час у нього вказаного автомобіля немає. На запитання судді, чому у заяві про перегляд заочного рішення заявник вказав, що йому взагалі нічого не відомо про договір оренди автомобіля, пояснив, що можливо у заяві помилково вказані невірні відомості.

Представник заявника адвокат ОСОБА_2 також підтримав заяву свого довірителя, зазначивши, що його довіритель обєктивно не міг зявитись у судове засідання на час розгляду справи, так як перебував в АТО, що підтверджується наданими документами. Крім того, є ще дві суттєві обставини. Зокрема, суд стягнув з його довірителя судовий збір, хоча, як учасник АТО, ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору, тому такі витрати повинні були відшкодовуватись за рахунок державного бюджету. Крім того, відповідач не скористався своїм правом подати заяву про застосування позовної давності, хоча дія договору оренди припинилася ще у 2012 році, а позов подано у 2015 році.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, мотивуючи це тим, що у нього є сумніви в тому, що ОСОБА_1 учасник АТО, так як він особа, яка раніше неодноразово судима. Крім того, заявник пропустив строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Суд, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали цивільної справи №705/3054/15-ц 2/705/329/16 та документи, додані заявником до заяви про перегляд заочного рішення, встановив наступне.

15 січня 2016 року Уманським міськрайонний судом Черкаської області було ухвалене заочне рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля. Рішенням суду зобовязано відповідача повернути позивачу автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo Sens» в тому технічному стані, в якому він був отриманий з урахуванням зносу, стягнуто з відповідача на користь позивача: заборгованість за договором оренди автомобіля в розмірі 610521,90 грн; витрати по оплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що: 1) відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, заочне рішення підлягає скасуванню за одночасного існування двох умов, які визначені у ч.1 ст.288 ЦПК України.

Вивченням матеріалів цивільної справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 викликався до суду у судові засідання, призначені на 18 грудня 2015 року та 15 січня 2016 року. Відповідні судові повістки були направлені за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача. Проте, вказані судові повістки були повернуті до суду з відміткою про закінчення терміну їх зберігання. Тобто, у суду не було підтверджень належного повідомлення відповідача про дату та час судового засідання. Також суд враховує надані заявником до заяви про перегляд заочного рішення документи, з яких вбачається, що відповідач з обєктивних причин міг бути відсутнім за адресою свого проживання.

Тобто, суд дійшов висновку про наявність однієї з умов, яка необхідна для скасування заочного рішення.

При цьому, суд не встановив наявності другої умови, необхідної для скасування заочного рішення, а саме наявності доказів, на які б посилався заявник, і які б мали істотне значення для вирішення справи.

Заявник у заяві про перегляд заочного рішення посилався виключно на те, що ним не укладався договір оренди автомобіля та акт передачі автомобіля, і підписи, які в них виконані від його імені, підроблені. Проте, в судовому засіданні, під час якого розглядалась заява про перегляд заочного рішення, відповідач вказав, що автомобіль, про який йде мова у позові, він в оренду отримував, проте такого автомобіля у нього в наявності немає. Тобто, заявник сам спростував ту обставину, на яку посилався у своїй заяві про перегляд заочного рішення.

Посилання представника заявника на те, що наявні інші дві істотні обставини для перегляду заочного рішення, суд не може взяти до уваги, так як вони не були викладені у заяві по суті справи, відповідно з такими доводами не був ознайомлений позивач, який міг подати свої докази на заперечення існування таких обставин.

Враховуючи те, що у судовому засіданні встановлено наявність лише однієї з умов, які дають підстави для скасування заочного рішення, а для скасування заочного рішення необхідно, щоб існували дві умови, визначені у ч.1 ст.288 ЦПК України, тому суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення від 15 січня 2016 року.

При цьому, суд відхиляє посилання позивача на те, що заявник пропустив строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, так як це питання вже було вирішено і ухвалою судді від 18.02.2019 року поновлено ОСОБА_1 строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст.287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повернення автомобіля.

Копію ухвали вручити заявнику-відповідачу та позивачу для відому.

Розяснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання через Уманський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.В. Корман