Справа № 180/1866/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2019 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Тананайської Ю.А.

за участю секретаря Котової Н.С.

учасників провадження позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в приміщенні суду в м. Марганці цивільну справу № 180/1866/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири

ВСТАНОВИВ:

До Марганецького міського суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири №42 будинку №17 по Східному кварталу в м.Марганці, яка їй належить на підставі Договору дарування квартири від 23.10.2001 року. Поверхом вище розташована квартира №45, яка належить на праві власності ОСОБА_4. В період з 01 червня 2015 року по 18 червня 2015 року з вини відповідача сталося затоплення її квартири, внаслідок чого були пошкоджені стеля і стіни у кухні, стіни у туалетній кімнаті, повністю пошкоджені кухонні меблі, зіпсований палас. Завдані затопленням збитки відповідач їй не відшкодувала. Залиття квартири сталося внаслідок того, що у відповідача виявився несправний унітаз, а також у чавунному відводі була дірка, залита силіконом. Внаслідок залиття її квартири на селі та стінах у кухні проступили рижі плями, існують брудні потьоки, відпали шпалери, на віконних відкосах набрякла шпаклівка, у туалетній кімнаті облицювальна плитка відпала від стіни, зіпсовані меблі, у звязку з чим квартира перебуває у незадовільному стані та потребує ремонту. 18 червня 2015 року вона запросила відповідача на огляд її квартири. Представники житлової організації комісійно оглянули її та відповідача квартиру та виявили причину затоплення. Майже наступного дня відповідач замінила каналізаційні труби у своїй квартирі та усунула наслідки затоплення у своїй квартирі, шкоду відшкодувати відмовилася. Внаслідок залиття квартири їй було завдано матеріальної шкоди, на відновлювальний ремонт їй необхідно витратити 28175 гривень, згідно висновку про вартість збитку нерухомого майна. Крім того, за складання звіту експертом вона сплатила 1500 гривень та 300 гривень за складання позову. Просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь матеріальну шкоду в сумі 28175 гривень, завдану залиттям квартири №42 в будинку №17 по Східному кварталу в м.Марганець Дніпропетровської області, а також витрати на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди у розмірі 1500 гривень та складання позовної заяви у розмірі 300 гривень, а всього 29975 гривень.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області Хомченко С.І. від 20 липня 2015 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайської Ю.А. від 22 листопада 2017 року призначено справу до судового розгляду з повідомленням сторін.

12.02.2018 року позивач ОСОБА_1 надала суду клопотання про призначення у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, де просила на розгляд та вирішення експерта поставити питання визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику квартири за адресою: Східний квартал, 17/24 внаслідок залиття.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі №180/1866/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири судову будівельно-технічну експертизу. Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

09.07.2018 року із Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз на адресу суду надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, оскільки станом на 02.07.2018 року на рахунок інституту не надійшли кошти для оплати експертизи.

02 серпня 2018 року ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області поновлення провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

13.09.2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про здійснення розгляду справи №180/1866/15-ц за матеріалами наявної експертизи №473/15 від 25.06.2015 року. Від оплати вартості експертизи позивач ОСОБА_1 відмовилась.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 20.09.2018 року надав суду клопотання про забезпечення попередньої оплати судових витрат на професійну правничу допомогу, за якою просив забезпечити попередню оплату судових витрат на професійну правничу допомогу понесених відповідачем ОСОБА_4, шляхом зобовязання позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду 5000 гривень.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 ОСОБА_3 про зобовязання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення попередньої оплати на професійну правничу допомогу.

21 вересня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив визнати акт складений ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 18.06.2015 року недостовірним та неналежним доказом. Визнати висновок №473/15 від 25.06.2015 року, складений фізичною особою підприємцем, субєктом оціночної діяльності ОСОБА_8 недостовірним та неналежним доказом. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що в якості доказу на підтвердження факту завдання шкоди відповідачем, позивач надала суду акт від 18.06.2015 року, складений на бланку міського комунального підприємства «Житлове господарство» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, у другому абзаці акту зазначено, що причиною затоплення є несправний унітаз в квартирі 45, а також на чавунному відводі наявна дірка, яка затрамбована силіконом. Квартиронаймач квартири 45 повинен відшкодувати нанесену шкоду ОСОБА_9, кв.№42, із-за халатного відношення до своїх санітарних приборів. Але потрібно розмежовувати відповідальність за утримання у належному стані сантехнічного обладнання будинку, за утримання спільного майна вертикальних каналізаційних трубопроводів, вертикальних трубопроводів холодного чи гарячого водопостачання відповідає управитель, за водопроводи та каналізаційні трубопроводи, що обслуговують одне житлове приміщення відповідає власник цього приміщення.

Стосовно документів, які позивач вважає доказами вини відповідача, то у акті від 18.06.2015 року не вказано, на якому саме чавунному відводі особам, що склали акт, примарилися діра чи несправність унітазу, оскільки особи, що складали акт не відвідували та не оглядали санітарно-технічне обладнання у квартирі відповідача. Твердження стосовно обовязку відповідача щось відшкодовувати взагалі не відноситься до компетенції осіб, що склали цей акт. У червні 2015 року у Марганці були дощі та грози, але стан покрівлі ніхто не оглядав. Ніхто також не оглядав стан трубопроводів у міжетажній частині. Враховуючи те, що було складено акт на підставі власних припущень чи припущень інших осіб, без реального огляду комунікацій квартири №45 про що свідчить відсутність у акті підпису відповідача, або вказівки на те, що відповідач відмовилася від підпису акту, тому акт не містить інформації щодо предмета доказування, тобто, що саме з санітарно-технічного обладнання належного відповідачу текла вода і з його вини заподіяно шкоду, тому акт не є належним доказом.

Крім того, позивач не оплатила проведення судової будівельно-технічної експертизи, а тому розмір шкоди не визначено. Наданий позивачем висновок №473/15 від 25.06.2015 року складений фізичною особою підприємцем, субєктом оціночної діяльності ОСОБА_8 містить лише загальні методики оцінки, загальний опис обєкту нерухомості з деякими характеристиками, підсумкові суми. Кваліфікація судового експерта відсутня.

Стосовно дійсного стану сантехнічних вузлів та трубопроводів, що є власністю відповідача та за які вона відповідає. На теперішній час у будинку відповідача зареєстровано обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Східний квартал №17». За час експлуатації будинку заміни каналізаційних стояків, що відповідають квартирі №45 цього будинку не проводилося. Відповідно акту обстеження квартири АДРЕСА_1 складеного головою ОСББ «Східний квартал №17» ОСОБА_10, комунікації - опалення, водопостачання виконані відповідно до проекту реконструкції внутрішньоквартирної системи опалення від 29.07.2014 року. На час огляду водяні та каналізаційні труби та вузли пластикові. Без видимих слідів корозії, пошкоджень чи усунень пошкоджень. Труби від раковини, ванної та унітаза приєднані до чавунного стояка, у якому також немає видимих слідів пошкоджень чи відремонтованих ділянок.

23.11.2018 року позивач ОСОБА_1 надала суду письмові додаткові пояснення, згідно яких після затоплення її квартири у період з 01.06.2015 року по 18.06.2015 року, представниками МЖКП «Комунальне підприємство» складено акт, з яким намагалися ознайомити відповідача, але вона не відкривала двері, в їхні обовязки не входить чергувати під дверима. На сходовій клітині біля квартири №45 стояв демонтований унітаз із слідами, характерними для даного затоплення. Жодна із сусідніх квартир на цій сходовій клітині не робила ремонту та зміни сантехніки. Відповідач здійснила заміну несправного унітазу і 22.06.2015 року через 4 дні після складання акту стосовно затоплення квартири №42 відповідач викликала слюсаря, який склав акт №1119 у складі комісії з однієї особи, в якому зазначає: підтопила сусідів, не знає як. Протікання не виявлено. Просить звернути увагу, що акт складено однією особою, на огляд квартири відповідач та складення акту позивача ніхто не запрошував, акт було складно через 4 дні після складання акту позивачем, після того, як нею було усунуто причини течі та замінено сантехнічне обладнання (унітаз). Крім того, просить звернути увагу на свідчення ОСОБА_11, яка після виявлення затоплення відразу звернулася до відповідача ОСОБА_4 і побачила в квартирі 45 у санвузлі залиту водою підлогу, діру у каналізаційному коліні, який виходив з унітазу та до цього була заклеєна силіконом і в подальшому саме цей унітаз бачили біля квартири відповідача представники МЖКП «Комунальне підприємство», відповідачка була у квартирі №42 після затоплення, бачила наслідки та дуже хвилювалася. У судовому засіданні наданий позивачкою висновок про вартість збитку нерухомого майна від 25.06.2015 року відповідачкою спростований не був, клопотань про допит оцінювача з питань, які на думку відповідача виникли по звіту відповідач не заявляв, іншого висновку відповідач до суду не надав. Після усунення причин затоплення та заміну відповідачем сантехніки (унітазу) у її квартирі затоплення квартири позивачки ОСОБА_1 припинилося. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини, доказів того, що залиття квартири відбулося не з її вини, відповідачка не надала.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в задоволені позову просив відмовити, оскільки позивачем не надано допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди та розміру шкоди. Квартира 45 не оглядалась, причини залиття не встановлено, акт оцінки не містить самої оцінки вартості збитків.

Суд вислухавши пояснення позивача, представників сторін, свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Пунктом 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого наведена у додатку № 4 до вказаних Правил.

Згідно додатку № 4 вказаних правил акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) має містити відомості: про дату та місце його складання; склад комісії; адресу, за якою трапилось залиття; описуються подія та наслідки події (що залито, обсяги робіт, ушкодження); причина залиття; висновки та рекомендації комісії; відомості про особу, яка заподіяла шкоду; підписи членів комісії. Крім того, з вказаним актом мають бути ознайомлені мешканці квартир.

В акті про залиття обов'язково описується що трапилося і які наслідки (що залите, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено, чітко зазначається причини залиття (несанкціоноване втручання мешканців квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.).

Тобто, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. Акт обов'язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність. В такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи підписувати складений акт відмовилися та зазначити причини такої відмови.

Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири 42 в будинку 17 по Східному кварталі в м.Марганець, згідно договору дарування від 23 жовтня 2001 року (а.с.6).

В період часу з 1 по 18 червня 2015 року належну позивачу квартиру 42 в будинку 17 по Східному кварталі в м.Марганець було залито з квартири 45, яка розташована поверхом вище над квартирою позивача, власником якої є відповідач ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину , р.№732, ВСА №570847, 15.03.2005 року

18 червня 2015 року комісією в складі ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, працівників Марганецького міського комунального підприємства «Житлове господарство» був складений ОСОБА_13 про залиття квартири 42 в будинку 17 по Східному кварталі в м.Марганець (а.с.7)

Комісією зафіксовано факт залиття квартири 42, власником якої є ОСОБА_1 В акті зазначено, що виявлено залиття кухні, а саме потьоки коричневого кольору на плиті та робочій стіні, розбухли навесні шухляди з МДФ, відійшли шпалери від стіни, зі стелі капає вода, відкоси вікна мокрі, палас на підлозі мокрий. Залиття сталось з вини мешканців кв. 45 несправний унітаз , а також на чавунній трубі наявні діра, яка затрамбована силіконом. Квартиронаймач квартири 45 повинен відшкодувати нанесену шкоду ОСОБА_9, кв.№42, із-за халатного відношення до своїх санітарних приборів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що ОСОБА_1 її донька, яка проживає в м.Києві, а вона періодично доглядала за квітами в квартирі. 18 червня 2015 року вона прийшла до квартири доньки та побачила затоплення, піднялася до квартири 45 та повідомила відповідачці про затоплення, зайшла до туалету та побачила, що пошкоджено унітаз. Вона звернулась до комунального підприємства, працівники якого в подальшому склали акт. Працівникам ЖКУ ОСОБА_4 двері не відкрила, в акті причину залиття записано з її слів. ОСОБА_7 та ОСОБА_12 зразу пішли, а ОСОБА_5 складав акт. Акт складено на наступний день після виявлення залиття.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду показали, що в червні 2015 року були в квартирі ОСОБА_1 та бачили наслідки затоплення, зі стелі в кухні капала коричнева рідина.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що він працював в ММКП «Житлове господарство», ходив для складення акту затоплення квартири 42 по Східному кварталу 17 в м.Марганець, акт складав інженер ОСОБА_5 він напевно і заходив до квартири 45. Вони знаходились в квартирі 42, бачили наслідки затоплення, зі стелі капала вода. В підїзді стояв унітаз з діркою. За якою формою складається акт та чого він не затверджений керівником йому не відомо. За текст акту він не відповідає, що там написано він не знає, він тільки його підписав.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що в 2015 році працював майстром з обслуговування житлового фонду КП «Житлове господарство», за заявкою він в складі комісії вийшов на місце затоплення квартири. Акт складав інженер ОСОБА_5, оглядали квартиру, яка була затоплена. Для встановлення причин затоплення є спеціальні особи, за сплином часу більше нічого не памятає.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду існує презумпція завдавача шкоди, згідно якої не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини.

Тобто, саме відповідач має довести відсутність своєї вини у залитті квартири позивача.

В судовому засіданні встановлено, що Марганецьке міське комунальне підприємство «Житлове господарство» ліквідоване, без правонаступника.

Матеріалами справи та показами свідків підтверджується, що 18 червня 2015 року дійсно мало місце залиття стелі в кухні та меблів в кухні у квартирі 42 будинку 17 по Східному кварталу в м.Марганець, яка належить позивачу.

До наданого акту № 1119 від 22 червня 2015 року слюсаря Демьянова про відсутність протікання суд відноситься критично, оскільки він складений одноособово слюсарем, через 4 дні після виявлення затоплення.

Відповідачем не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження відсутності її вини, як власника квартири, у залитті належної позивачу квартири.

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивач посилалася на заподіяння їй матеріальних збитків вартість відновлювального ремонту 28175 гривень, які просила стягнути з відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2018 року за клопотанням позивача від 12 лютого 2018 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу з покладенням на позивача обовязку проведення оплати за експертизу. Позивачу ОСОБА_1 розяснено наслідки ухилення від участі в експертизі.

Від оплати за проведення експертизи ОСОБА_1 відмовилась.

На підтвердження розміру завданих збитків позивачем надано Висновок № 4773/15 від 25 червня 2015 року фізичної особи- підприємця, субєкта оціночної діяльності ОСОБА_8.

Будучи допитаним свідок ОСОБА_8 суду показав, що є Фізичною особою підприємцем, згідно договору вів розрахунок пошкодження від затоплення. Метою оцінки було визначення вартості на ремонт. При розрахунку ним бралася ціна на подібні меблі, на своє бачення він визначав вартість деталей, матеріалів. Не має освіти будівельника. При визначенні розрахунку відновлювального ремонту оцінка ним проводилась за напрямком оцінка нерухомості.

Суду не надано відомостей про підтвердження повноважень ОСОБА_8 як оцінювача.

Згідно Державного реєстру оцінювачів ОСОБА_8 має право на проведення оцінки за напрямами: 1.1 "Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них"; 1.2 "Оцінка машин і обладнання"; 1.3 "Оцінка колісних транспортних засобів"; 1.7 "Оцінка рухомих речей, крім таких, що віднесені до машин, обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів, та тих, що становлять культурну цінність".

Суду не надано доказів того, що у ФОП ОСОБА_8 є повноваження для визначення розміру збитків, завданих залиттям та визначення вартості відновлювального ремонту.

У наданому звіті ФОП ОСОБА_8 посилається , що при проведенні оцінки він використовував Національний стандарт №2 , який використовується у разі продажу земельної ділянки.

В Звіті не зазначено, які пошкодження були в квартирі, їх характеристика та розмір; яким чином вираховувалась вартість відновлювального ремонту, виходячи з яких матеріалів, цін на них та обсягу робіт, тому суд вважає недопустимим доказом наданий на підтвердження вартості відновлювального ремонту, звіт.

Позивачем не було надано суду ніяких підтверджень спричинення матеріальної шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у зв"язку з недоведеністю вартості матеріальної шкоди, спричиненої позивачу.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збірдоказівтощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовамидоговорупро надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ст..137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з наданих відповідачем письмових доказів 19 вересня 2018 року адвокатом ОСОБА_3 на підтвердження надання правової допомоги ОСОБА_4, видано ордер КВ 399652. 20 вересня 2018 року ОСОБА_4 сплатила 5000 гривень, 18 грудня 2018 року 1000 гривень.

Адвокат приймав участь в судових засіданнях, подавав заперечення проти позову, що підтверджує виконання ним робіт.

Таким чином відповідачем підтверджено понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Але зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з позивача на користь відповідача 2000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 80, 81, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса: Дніпропетровська область, місто Марганець, Східний квартал, 17/45.

Повний текст рішення виготовлено 30 березня 2019 року.

Суддя: Ю. А. Тананайська