Справа № 524/4653/19
Провадження №2/524/2080/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
У липні 2019 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Зазначив, що 13 квітня 2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він надав останньому у борг кошти у сумі 1800 грн. строком до 13 травня 2019 року. Відповідач на підтвердження взяття коштів у позику надав розписку. У вказаний в розписці строк відповідач кошти не повернув і на прохання про повернення коштів не реагує.
Просив стягнути на свою користь з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 1800 грн. та у повернення сплачених коштів по оплаті судових витрат в розмірі 768 грн.40 коп.
Ухвалою судді від 22 липня 2019 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не прибули, позов підтримали, просили задовольнити посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві, про що подали письмову заяву.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув повторно, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У ч.1 ст. 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов`язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором.
Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи № 6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Судом достовірно встановлено, що 13 квітня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, шляхом надання відповідачем позивачеві розписки про отримання грошових коштів, за яким ОСОБА_2 взяв у позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1800 грн.
Дана обставина постає з позовної заяви, підтверджується розпискою, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 3).
З наведеної розписки постає, що ОСОБА_2 взяв кошти в сумі 1800 грн., які зобов`язався повернути протягом місяця, тобто в строк до 13 травня 2019 року, без визначення процентів за користування коштами.
Станом на день розгляду справи відповідач фактично не повернув позивачеві взяті у позику кошти.
Спір про розрахунок (обчислення) розміру боргу між сторонами у справі відсутній.
Відповідач не подав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом вказаних обставин та позову.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що розписка ОСОБА_2 , як борговий документ, свідчить про існування між сторонами невиконаних позичальником зобов`язань по договору позики, і є підтвердженням укладення договору позики, умови якого відповідач не виконав. Тому, позов підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 1800 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 768 грн.40 коп.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 536, 625, 1046-1051 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 1800 грн. (одна тисяча вісімсот грн. 00 коп.) та кошти у повернення сплаченого судового збору в розмірі 768 грн.40 коп. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно довідки Державної фіскальної служби України від 04.07.2019 року надати РНОКПП немає можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: