Справа № 755/4155/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

За участю секретаря Бурячек О.В.,

учасники справи:

представники позивача - адвокати Волтарніст М.О., Роєнко Є.В . , Халілова Н.К. ,

представники відповідача - адвокати Пугасей І.С. та Попель Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 свою користь нараховану пеню передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 04 січня 2015 року по 12 квітня 2017 року в розмірі 6 902 892,91 грн.

18 серпня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. ( частин 1-2 ст. 174 ЦПК України)

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

17 грудня 2018 року представник відповідача - адвокат Пугасей І.С. подав до суду відзив на позов, з висловленою позицію щодо безпідставності предявленого до суду позову та розміру заячвлених вимог, що є предметом позову. які підстав

17 грудня 2018 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, за змістом поданої до суду заяви позивач просив суд: « Стягнути з Фізичної особи-підприємця Олійник Тетяни Анатоліївни на свою користь суму 4 183 310,54 грн.»

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, пояснили, що внаслідок неналежного викаоння відповідачем договірних зобовязань, які виникли на підставі Договору підряду № 4 від 29 жовтня 2013 року, укладеним між ОСОБА_4 та Фізичною особою-підприємством ОСОБА_5 , у позивача виникло право стягнути пеню у розмірі, визначеному ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», розмір якої складає 4 183 310,54 грн.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, додатково пояснили, що докази додані до позовної заяви та інформація наведена в позовній заяві суперечать один одному, оскільки до позовної заяви долучено Договір підряду №1 від 05 лютого 2013 року відповідно до якого зберігається лише сума коштів зазначена у договорі та позовній заяві, позивачем у позовних вимогах не встановлено за яким саме договором підряду та від якого числа необхідно захищати його права як споживача.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 865 Цивільного кодексу України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Частиною 2 ст. 873 ЦК передбачено, що робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Договір підряду консенсуальний, оплатний двосторонній.

Предметом договору є індивідуалізований результат праці підрядника, який набуває тієї чи іншої матеріалізованої форми.

Сторонами є замовник і підрядник (юридичні і фізичні особи).

Істотними умовами договору підряду є предмет, ціна і строк виконання роботи.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем ОСОБА_4 пред`явлено вимоги до Фізичної особи-підприємства ОСОБА_5 про стягнення нарахованої пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 04 січня 2015 року по 12 квітня 2017 року в розмірі 6 902 892,91 грн. за Договором підряду № 4 від 29 жовтня 2013 року, укладеним між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємством ОСОБА_5 .

На підтвердження виникнення між сторонами спору договірних відносин, позивачем долучено в копії Договір підряду №1 на розробку проектної документації від 05 лютого 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та Фізичною особою-підприємством ОСОБА_5 ; розрахунок пені за період, визначений позивачем, з 04 січня 2015 року по 12 квітня 2017 року на загальну суму 6 902 892,91 грн.; заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року у цивільній справі №752/146/17, яким задоволено позов ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживача.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно вставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, визначено що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до положень частини першої ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник та кредитор. У зобов`язані на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. (ч.1 та ч.2 ст.510 Цивільного кодексу України)

Разом з тим, цивільні зобов`язання мають виконуватись у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, при цьому виходячи з положень ч.1 ст.510 Цивільного процесуального кодексу України, зобов`язання не створюють прав та обов`язків для осіб, які не є стороною зобов`язання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено сам факт виникнення між сторонами спору договірних відносин, оскільки до матеріалів позовної заяви не долучено Договір підряду №4 на розробку проектної документації від 29 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 , в той же час виходячи з правової природи підряду, цей вид договору є консенсуальним, оплатним, двостороннім, тобто має бути укладено у письмовій формі та містити істотні умови договору, серед іншого відповідальність сторін за неналежне виконання договірних зобов`язань, відсутність письмового договору в даному випадку унеможливлює надати належну оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами спору та застосувати до відповідача заходи цивільно-правової відповідальності у вигляді пені, в тому числі застосування до склавшихся правовідносин Закону України «Про захист прав споживачів».

При вирішені даного спору, суд не враховує обставини, що мають преюдиційне значення для розгляду даного спору, які встановлено заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року у цивільній справі №752/146/17, яким задоволено позов ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживача, оскільки в межах судового провадження по іншій цивільній справі суд першої інстанції надав оцінку договірним відносинам, які виникли між сторонами спору внаслідок укладання Договору підряду №1 на розробку проектної документації, укладений 05 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 .

Суд керується положеннями статті 16 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 1 якої, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Процесуальний закон також містить норми, відповідно до яких судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи інтерес (статті 1-4 ЦПК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому за змістом статей 4, 265 ЦПК України позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, не визнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_4 безпідставно пред`явлено вимоги до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення нарахованої пені передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки позивачем не доведено факт виникнення між сторонами спору цивільно-правових відносин за відсутності оформленого належним безпосередньо Договору підряду №4 на розробку проектної документації від 29 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 .

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для пред`явлення позивачем ОСОБА_4 вимог зобов`язального характеру саме до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , тому відсутні підстави для розгляду вимог, які стосуються стягнення нарахованої пені передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за рахунок відповідача.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення коштів є необґрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання про розподіл судових витрат, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 13, 15, 16, 509, 510, 526, 529, 627, 628, 638, 640, 837, Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 12, 76-81, 89, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_4 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення коштів,- відмовити.

Відповідно до положень ч.1 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я: