Справа №705/1804/13-ц
4-с/705/42/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Годік Л.С.

при секретарі Шаповал Н.В.

за участю: скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

представника УМВ ДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Умань скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця під час винесення постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця під час винесення постанови про накладення штрафу, посилаючись на те, що 19 лютого 2019 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 54314103 в Уманському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області ним було виявлено, що підставою для відкриття вище зазначеного виконавчого провадження являється Постанова про накладення штрафу ВП № 50921723 від 19.06.2017 року.

Про існування даного виконавчого документа йому до цього часу було невідомо. Почитавши постанову та проаналізувавши всі події, які відбувалися в червні 2017 року й могли передувати винесенню оскаржуваної постанови вважаю за необхідне повідомити наступне: 15 червня 2017 року під час проведення виконавчих дій, які відбувалися в магазині «Капітошка», що знаходиться за адресою: вул. Європейська, 42 м. Умань, старшим державним виконавцем Мельником Василем Володимировичем йому був вручений виклик державного виконавця від 13.06.2017 року за № 8651-2, додатком до якого був бланк декларації (Додаток до ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року № 3206- VI).

16.06.2017 р. він зі своїм представником прийшли до Уманського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області та попросили ОСОБА_4 надати їм бланк який би відповідав вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

Коли його представник, з метою недопущення формальних підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, попросив у старшого державного виконавця Мельника В.В. бланк декларації, подання якої передбачено ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець в грубій формі повідомив йому, що таких декларацій немає і він має подати декларацію за формою, яку надав ОСОБА_4, адже з його слів форма немає значення головне зміст.

За наполяганням та в присутності його представника старший державний виконавець Мельник В.В. почав вивчати дане питання. Як згодом зясувалося відповідний бланк все ж таки існує та є додатком № 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень. ОСОБА_4 роздрукував цей бланк і вони пішли заповнити Декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, яку ж згодом і надали вказаному виконавцю. Причину виникнення оскаржуваної постанови він пояснити не може, адже про неї йому не було відомо раніше, однак припускає що старший державний виконавець Мельник В.В. її виніс в пориві емоційного стану через те, що вони вказали йому на незнання ним його профільних законів та інструкцій, а також спонукали його до їх вивчення, що йому не сподобалося.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, штраф було накладено в порядку, визначеному ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак при винесенні постанови про накладення штрафу, виконавець не звернув увагу, що він накладається лише за невиконання рішень немайнового характеру та за невиконання рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії та рішення про поновлення на роботі.

За порушення, визначене в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, можна притягнути лише в порядку, визначеному ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження» в ч. 1 якої зазначено що за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи, а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

В свою чергу, за такого роду правопорушення закон передбачає лише адміністративну відповідальність визначену ст. 188-13 КУпАП. Притягнути до відповідальності за адміністративне правопорушення може лише начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядковані державні виконавці. Отже, в старшого державного виконавця Мельника В.В. не було жодних правових підстав виносити постанову ВП № 50921723 від 19.09.2017 р. про накладення штрафу. Крім того, в постанові не визначено порядок і строк її оскарження, що є не припустимим з огляду на ст. 6 Конвенції з прав людини.

Просить суд визнати дії старшого державного виконавця Уманського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_4 неправомірними; скасувати постанову про накладення штрафу ВП № 50921723 від 19.06.2017 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник скаргу підтримали та просили її задоволити.

Представник Уманського МВ ДВС в судовому засіданні скаргу не визнала та вказала, що скарга є необґрунтованою, викладена з приховуванням доказів, наданням суду недостовірних фактів та такою, що підлягає поверненню без прийняття до виконання в звязку з пропуском строку на оскарження. Про існування постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 50921723 від 19.06.2017 року ОСОБА_1 стало відомо ще в липні 2017 року. Постанова про накладення штрафу за вихідним номером 9307-2 була направлена боржнику ОСОБА_1 19.06.2017 року, що підтверджується реєстром на відправлення простої кореспонденції Уманським МВ ДВС. За постановою про накладення штрафу, що була виділена в окреме виконавче провадження, 14.07.2017 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 54314103 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 3400 грн. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2018 року за вихідним № 11478-8 була направлена ОСОБА_1 рекомендованою кореспонденцією та була отримана боржником ОСОБА_1 особисто 24.07.2017 року про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Також факт увідомлення боржника ОСОБА_1 про існування оскаржуваної постанови підтверджується заявою ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження № 52970755 від 26.12.2018 року. 28.12.2018 в кабінеті начальника Уманського МВ ДВС ОСОБА_1 разом з своїм представником ознайомлювався з матеріалами зведеного виконавчого провадження до складу якого входило і виконавче провадження № 54314103, шляхом фотозйомки, того ж дня під підпис ОСОБА_1 було видано копії постанов про закінчення виконавчого провадження № 54314087. В ході судового розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця справа № 705/1804/13-ц державним виконавцем 18.10.2018 року надавалися пояснення в яких зазначалося про те, що у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 52970755 до складу якого входило і виконавче провадження № 5431403. За час перебування зведеного виконавчого провадження № 5297755 в складі якого перебувало виконавче провадження № 54314103 відкрите на підставі постанови № 50921723 від 19.06.2019 року виданої Уманським МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про стягнення штрафу з ОСОБА_1, останній неодноразово отримував документи, а саме вимоги державного виконавця, датовані від 28.01.2019 року, які боржником отримувалися та в яких чітко зазначено згідно яких виконавчих документів проводяться заходи примусового виконання. Крім того, представником ДВС зазначено, що дана скарга на дії державного виконавця при винесенні постанови про накладення штрафу не підлягає розгляду в місцевому суді, а виключно має оскаржувати ся в порядку адміністративного судочинства до відповідного адміністративного суду, посилаючись на ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення скаржника та його представника, представника Уманського МВ ДВС, дослідивши матеріали скарги, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Виконавчий документ № 705/1804/13 2/705/764/13 від 01.10.2013 року, який видано Уманським міськрайонним судом, знаходився на виконанні в старшого державного виконавця Уманського міського відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області.

19.06.2017 року старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 63, 75 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову ВП № 50921723 про накладення штрафу на ОСОБА_1, за не виконання законних вимог виконавця, які викладені в виклику, що його отримав ОСОБА_1 15.06.2017 року, а саме за те, що 16.06.2017 року боржником ОСОБА_1 не було надано письмових пояснень, щодо невиконання вимог виконавчих документів та не надано достовірних відомостей про доходи та місце роботи, не надано декларації про доходи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Провиконавче провадження» виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтями 63 та 75 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення та відповідальність за невиконання рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Як вбачається з постанови ВП № 50921723 від 19.06.2017 року на ОСОБА_1 державним виконавцем накладено штраф, саме за невиконання законних вимог виконавця.

Статтею 76 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За невиконання законних вимог державного виконавця, приватного виконавця щодо усунення порушень законодавства про виконавче провадження, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, декларації про доходи та майно, що подається відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», чи зазначення у такій декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну відомостей, які зазначаються у декларації, неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також неявка без поважних причин за викликом державного виконавця, передбачено відповідальність встановлену ст. 188-13 КУпАП.

Згідно ст. 244 21 КУпАП органи державної виконавчої служби розглядають справи про адміністративні правопорушення, повязані з невиконанням законних вимог державного виконавця (ст. 188-13). Від імені органів державної виконавчої служби розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право начальник органів державної виконавчої служби, яким безпосередньо підпорядковані державні виконавці.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до пункту 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження»рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, а також те, що надані в судовому засіданні пояснення представника ДВС про те, що скаржник знав про оскаржувану постанову не підтверджуються наданими ним документами, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення, оскільки державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу всупереч законодавства України.

Дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги скаржника є обґрунтованими.

Прохання представника ДВС щодо повернення скарги як такої, що подана з порушенням предметної підсудності не може бути задоволена, оскільки відповідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. А як вбачається з оскаржуваної постанови ВП № 50921723, вона видана саме при примусовому виконанні виконавчого документу, що видав Уманський міськрайонний суд.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 447, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Уманського МВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області ОСОБА_4, неправомірними.

Скасувати Постанову про накладення штрафу ВП № 50921723, винесену 19.06.2017 року старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п"ятнадцятиднів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.С. Годік