Справа № 307/792/18
Провадження № 2/307/58/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., з участю позивачки ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приват Банк», приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк», приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14 квітня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №MKN1GK00000001, відповідно до умов якого банк надав останній кредит в розмірі 11263,00 долари США, на строк до 14.04.2015 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 30.03.2005 року укладено договір іпотеки нерухомого майна, яким Банк прийняв в іпотеку будинок, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля, вул. Гіллі, 39, який належав ОСОБА_6

17.11.2005 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ФМ №008112, виданим виконкомом Бедевлянської сільської ради 17.11.2005 року.

В даному шлюбі в ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої Серії 1-ФМ №053099 від 09.10.2006 року.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 І-ФМ № 185393, ОСОБА_7 02 червня 2009 року померла.

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 931 від 19.06.2009 року, виданої за її - ОСОБА_1 зверненням, заборгованість по кредитному договору №MKN1GK00000001, укладеному між Банком та ОСОБА_6 14.04.2005 року, станом на 19.06.2009 року, тобто на день смерті ОСОБА_7 становила 7622,73 долари США.

Оскільки, в 2010 році заборгованість по вказаному кредитному договору, було погашено страховою компанією, то на неодноразові усні звернення позивачки ОСОБА_1 працівники банку її запевняли, що всі зобовязання її дочки перед банком по кредиту припинені.

Звернувшись на початку 2018 року, до юриста, для отримання консультації щодо порядку оформлення, в порядку спадкування, права власності на майно, яке перебувало в іпотеці банку, ОСОБА_1 повідомили, що житловий будинок в с. Бедевля по вул. Гіллі, 39, який належав її дочці ОСОБА_7, перейшов у власність відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: власником житлового будинку, за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля, вул. Гіллі, 39 являється ПАТ КБ «ПриватБанк»; підстава виникнення права власності: повідомлення, серія та номер 571, виданий 19.04.2005 року, видавник ПН Тячівського РНО ОСОБА_9, повідомлення, серія та номер:30.1.0.0/2-891, видавник: ПАТ КБ ПриватБанк; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32465674 від 21.11.2016 16.43.00, приватний нотаріус ОСОБА_5, Тячівський районний нотаріальний округ, Закарпатська обл.

Вважають вищевказане рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.11.2016 року незаконним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина другастатті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина першастатті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до заяви на прийняття спадщини за законом від 11.06.2009 року, поданої приватному нотаріусу ОСОБА_9, вона, ОСОБА_1, прийняла спадщину після смерті дочки ОСОБА_10

Витягом зі спадкового реєстру №50984633 від 20.02.2018 року, стверджується та обставина, що після смерті ОСОБА_7, яка померла 02.06.2009 року, 11.06.2009 року заведена спадкова справа за №47148065.

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, також прийняла спадщину, в силу вимог ч.4 ст. 1268 ЦК України, якою встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

В свою чергу, чоловік померлої ОСОБА_4, відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини та не заперечує, щоб майно було оформлено на кожного з позивачів в рівних частках, про що свідчить заява про відмову від прийняття спадщини від 28.05.2010 року.

Водночас, як вона ОСОБА_1 так і малолітня ОСОБА_3 не звернулися до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у звязку з відсутністю коштів та всіх необхідних документів для оформлення спадщини.

Незважаючи на це, вона ОСОБА_1, як до моменту смерті, так і на даний час постійно проживає в іпотечному житловому будинку, веде за ним догляд, являється його попереднім власником (договір-купівлі продажу від 19.04.2005 року) і такий є єдиним її житлом, а тому прийняття рішення про перехід права власності до Банку на майно яке в силу норм спадкового права являється її разом з внучкою ОСОБА_3 власністю, безпосередньо порушує їх спадкові та житлові права, права власності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно повідомлення ПАТ КБ ПриватБанк від 06.08.2013 року №30.1.0.0/2-891 адресованого ОСОБА_6, яке в подальшому стало підставою виникнення права власності на нерухоме майно в Банку, котре до цього перебувало в його іпотеці, ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагав від ОСОБА_6, повернення суми кредиту в повному обсязі в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги та попереджав, що у випадку невиконання зобовязання банк має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-яки інший законний спосіб.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до ч.1 ст. 35 цього ж Закону, - у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В свою чергу, ст.37 Закону України «Про іпотеку», визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Відповідно до п. 61. Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються зокрема: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Вказаними положеннями нормативно-правових актів, якими встановлено підстави, умови та порядок переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, передбачена безумовна наявність для державної реєстрації таких обставин: укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі; надіслання копії письмової вимоги іпотекодавцеві; отримання іпотекодавцем вимоги; наявність документу, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги іпотекодержателя.

Всупереч наведеному, відповідач приватний нотаріус ОСОБА_5 здійснила реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі письмової вимоги останнього №30.1.0.0/2-891 від 06.08.2013 року, адресованої ОСОБА_6, яка померла ще в 2009 році, що саме по собі свідчить про відсутність підстав переходу права власності на іпотечне майно, у позасудовому порядку.

Окрім цього, про незаконність державної реєстрації права власності на іпотечне майно за Банком свідчить і відсутність укладених між іпотекодавцем та іпотекодержателем договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Водночас, сума простроченої заборгованості вказана у повідомленні 2137,71 доларів США не є безспірною, а визначена банком самостійно та в декілька десятків разів менша за реальну вартість нерухомого майна, яке незаконно перейшло у власність Банку, що також свідчить про недобросовісність дій відповідача.

При цьому стверджують, що взагалі погашено заборгованість за кредитним договором, оскільки СК «Кредо» повідомила, що сплатила страхове відшкодування в сумі 535550 грн., що становить 6756,50 доларів США та позивач по квитанціях сплатила 860.08 доларів США.

Також звертає увагу суду на те, що відповідно до запиту банку від 22.10.2009 року, з якого вбачається , що відповідачу було відомо про смерть позичальника ОСОБА_6

Тому просять суд визнати незаконними та скасувати рішення приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32465674 від 21.11.2016 року за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на житловий будинок, загальною площею 122,4 кв.м., житловою площею 98,8 кв.м, що розташований за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля, вул. Гіллі, 39 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про державну реєстрацію права власності №17542675 за ПАТ КБ «ПриватБанк» на житловий будинок загальною площею 122,4 кв.м., житловою площею 98,8 кв.м, що розташований за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля, вул. Гіллі, 39, вчинений 19.11.2016 року приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2, що є також представником ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, але надав суду відзив на позовну заяву в якому стверджує, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають та просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_6 30.03.2005 року уклали договір іпотеки № MKN1GK00000001, з договором іпотеки ОСОБА_6 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею житловою площею 69.80 кв.м., який розташований за адресою: Закарпатська обл., Тячівський р-н, с. Бедевля, вул. Гіллі, буд.39. Предмет іпотеки надано на забезпечення кредиту на суму 10200,00 [Долар США] з придбання вказаного будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону, або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язань особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України Про іпотеку сторони іпотечного договору можуть вирішувати питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи, підписанням договору іпотеки від 22.08.2007 р. сторонами погоджено умови договору іпотеки, які містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України Про іпотеку та досягнуто згоди щодо можливого звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Пунктом 5.5.1 договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усуннення порушених зобовязань за цим або кредитним договором встановлений Іпотекодержателем строк, такі вимоги Іпотекодержателя задовільняються за рахунок предмета іпотеки.

В такому випадку цей договір згідно ст.36,37 Закону України Про іпотеку вважається договором про задоволення і вимог Іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Така правова позиція висловлена ВСУ у Постанові від 14.09.2016 року у справі № 6-1219 цс16. Згідно з п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, то містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Отже, діюче законодавство, як на момент укладення договору, так і на момент вчинення нотаріусом оскаржуваних дій передбачало позасудовий спосіб звернення стягнення предмет іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі.

На підставі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Доказів відсутності заборгованості за кредитним договором позивачами не надано. Таким чином, обраний банком позасудовий спосіб задоволення вимог грунтується саме на добровільній згоді ОСОБА_6 на зверненні стягнення шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до іпотеко держателя, що виражається у підписанні нею договору іпотеки, який містить дане застереження.

Порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно врегульований Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень .

Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяви у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого для державної реєстрації права власності постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця. письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не азначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

На підставі наданих ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» документів та у відповідності до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, рішенням приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 21 листопада 2016 року проведена реєстрація права власності будинку.

Банк, звернувшись до нотаріуса про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, реалізував своє право на захист свого цивільного права, при цьому факт визнання заборгованості або наявності заперечення щодо розміру або порядку стягнення заборгованості не впливає на визначення безспірності заборгованості за наявності переліку документів, які передбачені законодавством. Нотаріус при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності не перевіряє безспірність заборгованості, встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє - наявність документів з урахуванням положень Порядку, за якими здійснються державна реєстрація права власності на нерухоме майно.

Тим більше, позивачі не надали докази відсутності заборгованості за кредитним договором на день прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію, так і на день предявлення позову, а лише голослівно стверджують, що вказана у повідомленні Банку сума заборгованості у розмірі 2137,71 дол. США не є безспірною.

Твердження позивачів про відсутність у договорі іпотеки застережень, які передбачають передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання, спростовуються п.5.5.1 Іпотечного договору.

Також ні чим не обґрунтовані твердженні позивачів про погашення заборгованості по кредитному договору страховою компанією.

Позивачами не надано доказів про повідомлення Банк про смерть ОСОБА_6, яка мала місце 02.06.2009 р., як і не надано доказів про те, що вони повідомляли Банк про прийняття предмета іпотеки у спадщину.

Як вбачається з ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2017 р. по справі за позовом ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_11 про стягнення заборговано», то згідно з листом Тячівської держнотконтори від 23.11.2016 р. за № 557/01-16 після смерті ОСОБА_6 02.06.2009 р. не було заведено спадкової справи, спадкоємці із заявами прийняття спадщини не зверталась.

Наведене підтверджено інформаційною довідкою Спадкового реєстру № 45896965 від 23.11.2016р., інформація стосовно спадкоємців ОСОБА_11 відсутня.

Отже, на день здійснення нотаріусом державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за Банком, а саме, 21.11.2016 р. будь які спадкоємці були відсутні. Обставина встановлена судом у цивільні справі і не підлягає доказуванню на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Наведене також спростовує твердження позивачів про їх порушене право на предмет іпотеки, оскільки вказана ухвала апеляційного суду набула законної сили і ними оскаржена. З огляду на вказане оскаржуване рішення нотаріуса на день його прийняття порушувало прав та законних інтересів позивачів, оскільки на день здійснення держава реєстрації позивачі не були спадкоємця предмету іпотеки.

Європейський суд з прав людини своїй практиці (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 рою справі ОСОБА_12 проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист пр. людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Отже, в нотаріуса, не було жодних фактичних чи правових підстав для відмови вчиненні реєстраційної дії.

Тому просять суд в задоволенні позову відмовити. Просять справу розглянути у їх відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Представник відповідача приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №MKN1GK00000001, відповідно до умов якого банк надав останній кредит в розмірі 11263,00 долари США, на строк до 14.04.2015 року. ( а.с. 11-13)

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ОСОБА_6 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 30.03.2005 року укладено договір іпотеки нерухомого майна, яким Банк прийняв в іпотеку будинок, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля, вул. Гіллі, 39, який належав ОСОБА_6 ( а.с .51-55)

17.11.2005 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 008112, виданим виконкомом Бедевлянської сільської ради 17.11.2005 року.( а.с.14)

В даному шлюбі в ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії 1-ФМ №053099 від 09.10.2006 року. (а.с14)

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 185393, ОСОБА_7, 02 червня 2009 року померла.( а.с.16)

Після смерті ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини №1 від 11.06.2009 року до приватного нотаріуса ОСОБА_9 звернулась її мама- Вайнагій І.І. (а.с17)

Відповідно до заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини - ОСОБА_7 ( а.с18)

Довідкою Бедевлянської сільської ради №224 від 21.03.2018 року стверджено, що на час смерті ОСОБА_7 ( кубан) Ж.В. у будинку №39 по вул. Гіллі с. Бедевля проживали її мама ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_3В.(а.с19).

Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 931 від 19.06.2009 року, виданої за зверненням ОСОБА_1, заборгованість по кредитному договору №MKN1GK00000001, укладеному між банком та ОСОБА_6 14.04.2005 року, станом на 19.06.2009 року, тобто на день смерті ОСОБА_7 становила 7622,73 долари США. ( а.с.23)

Згідно повідомлення ТДВ СК «КРЕДО» за договором особистого страхування № МКNIGKPO417 від 18.04.2009 року заборгованість по вказаному кредитному договору, було погашено в сумі 53550 грн. ( платіжне доручення №813 від 12.05.2010 року), що згідно курсу долара США НБУ із розрахунку 7, 8800 грн. за один долар США становило 6796 доларів США. (ас. 93-94)

Відповідно до квитанцій ( а.с. 96 ) після смерті позичальника позивачкою ОСОБА_1 сплачено суму заборгованості по кредитному договору в розмірі 860,08 доларів США.

Відповідно до запиту №302 від 22.10.2009 року представник банку знаючи про смерть позичальника ОСОБА_13 витребовував розвернуте лікарське свідоцтво про смерть останньої. (а.с. 97.)

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стверджено, що власником житлового будинку, за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля, вул. Гіллі, 39 являється ПАТ КБ «ПриватБанк»; підстава виникнення права власності: повідомлення, серія та номер 571, виданий 19.04.2005 року, видавник ПН Тячівського РНО ОСОБА_9, повідомлення, серія та номер:30.1.0.0/2-891, видавник: ПАТ КБ ПриватБанк; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32465674 від 21.11.2016 16.43.00, приватний нотаріус ОСОБА_5, Тячівський районний нотаріальний округ, Закарпатська обл. ( а.с.26)

Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати наступні норми закону: ст.1216, ч.ч.3,4,5 ст.1268, ст.1269, ч.1 ст.1297, ЦК України, до ч.ч. 1, 2 ст. 23, до ч.ч.1, 3 ст. 33 , ч.1 ст. 35, ст.37 Закону України "Про іпотеку" п. 61. Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як встановлено судом відповідно до заяви на прийняття спадщини за законом від 11.06.2009 року, поданої приватному нотаріусу ОСОБА_9, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті дочки ОСОБА_10

Позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, також прийняла спадщину, в силу вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України, якою встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Чоловік померлої ОСОБА_4, відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини та не заперечує, щоб майно було оформлено на кожного з позивачів в рівних частках, про що свідчить заява про відмову від прийняття спадщини від 28.05.2010 року.

ОСОБА_1І та ОСОБА_3 як до моменту смерті, так і на даний час постійно проживає в іпотечному житловому будинку, і такий є єдиним їх житлом, а тому прийняття рішення про перехід права власності до Банку на майно яке в силу норм спадкового права являється їх власністю, безпосередньо порушує їх спадкові та житлові права, права власності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно повідомлення ПАТ КБ ПриватБанк від 06.08.2013 року №30.1.0.0/2-891 адресованого ОСОБА_6, яке в подальшому стало підставою виникнення права власності на нерухоме майно в Банку, котре до цього перебувало в його іпотеці, ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагав від ОСОБА_6, повернення суми кредиту в повному обсязі в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги та попереджав, що у випадку невиконання зобовязання банк має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-яки інший законний спосіб. ( а.с. 25)

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно до ч.1 ст. 35 цього ж Закону, - у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В свою чергу, ст.37 Закону України «Про іпотеку», визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Відповідно до п. 61. Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подаються зокрема:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Вказаними положеннями нормативно-правових актів, якими встановлено підстави, умови та порядок переходу права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, передбачена безумовна наявність для державної реєстрації таких обставин:

-укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя або

-відповідне застереження в іпотечному договорі;

-надіслання копії письмової вимоги іпотекодавцеві;

-отримання іпотекодавцем вимоги;

-наявність документу, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги іпотекодержателя.

Як встановлено судом приватний нотаріус ОСОБА_5 здійснила реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі письмової вимоги останнього №30.1.0.0/2-891 від 06.08.2013 року, адресованої ОСОБА_6, яка померла ще в 2009 році, що саме по собі свідчить про відсутність підстав переходу права власності на іпотечне майно, у позасудовому порядку.

При цьому судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було відомо про смерть позичальника ОСОБА_7, що підтверджується запитом №302 від 22.10.2009 року (а.с. 97.).

Разом з цим судом встановлено, що заборгованість по вище вказаному кредитному договорі, що становила 7622,73 долари США погашено повністю, як згідно повідомлення ТДВ СК «КРЕДО» в сумі 53550 грн. ( платіжне доручення №813 від 12.05.2010 року), що згідно курсу долара США НБУ із розрахунку 7, 8800 грн. за один долар США становило 6796 доларів США., так і згідно квитанцій в сумі розміром 860,08 доларів США. Всього 7656,08 доларів США.

Таким чином, суд вважає, що твердження банку щодо наявності заборгованості по вищевказаному кредитному договору є також безпідставні.

За таких обставин, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ст. 263-265 ЦПК України ст.1216, ч.ч.3,4,5 ст.1268, ст.1269, ч.1 ст.1297, ЦК України, до ч.ч. 1, 2 ст. 23, до ч.ч.1, 3 ст. 33 , ч.1 ст. 35, ст.37 Закону України "Про іпотеку" п. 61. Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати: рішення приватного нотаріуса Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32465674 від 21.11.2016 р. за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на житловий будинок, загальною площею 122,4 кв.м., житловою площею 98,8 кв.м., що розташований за адресою Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля, вул. Гіллі, 39.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, запис про державну реєстрацію права власності № 17542675 за ПАТ КБ «ПриватБанк» на житловий будинок загальною площею 122,4 кв.м., житловою площею 98,8 кв.м., що розташований за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Бедевля, вул. Гіллі, 39, вчинений 19.11.2016 р. приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5.

Накладений арешт в забезпечення позову ухвалою Тячівського районного суду від 30.03.2018 р., а саме: на житловий будинок, що розташований в с.Бедевля, по вул.. Гіллі, 39, Тячівського району, Закарпатської області та заборону Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» вчиняти будь які дії на його відчуження скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачі:

ОСОБА_1, мешканка с. Бедевля, вул.. Гіллі, 39, Тячівського району Закарпатської області;

ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4, мешканці смт.Тересва, вул. Комарова, 10, Тячівського району Закарпатської області

Відповідачі:

ПАТ КБ «Приват Банк», адреса: м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 50.

Приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, місцезнаходження: м.Тячів, вул.. Незалежності, 43, Закарпатської області

Повний текст рішення виготовлено 02.04.2019 р.

Суддя: Чопик В.В.