Єдиний унікальний номер судової справи № 489/4664/19
Провадження № 22-ц/812/1833/19
Постанова

іменем України

31 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2019 року, постановлену головуючим суддею Коваленком І.В. в приміщенні цього ж суду за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

встановив:

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2019 року передано матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину на розгляд до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати зазначену ухвалу та направити справу на розгляд до Ленінського районного суду м. Миколаєва, посилаючись на її незаконність та прийняття з порушенням норм процесуального права щодо недотримання правил підсудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, зокрема передачі справи на розгляд іншому суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Передаючи справу на розгляд Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки місцем реєстрації позивача та відповідача є Очаківський район Миколаївської області, а фактичне місце зареєстрованого перебування позивача в Інгульському районі Миколаївської області належним чином не підтверджено, то відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України справа підсудна Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області.

-2-

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом територіальної юрисдикції відповідно до статті 27 ЦПК України підсудність справи визначається зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Виключення з цього правила передбачені статтями 28-30 ЦПК України.

Зокрема, за змістом частини першої статті 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно зі статтею 31 ЦПК України однією з підстав передачі справи з одного суду до іншого є належність справи до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі.

При цьому щодо альтернативної підсудності справи суду зазначила, що хоча вона і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але місцем її постійного проживання з 2017 року є АДРЕСА_2 .

На підтвердження цього надала договір оренди від 19 січня 2019 року, за яким вона орендує зазначену квартиру та акт про фактичне проживання особи без реєстрації в цій квартирі з 2017 року від 28 серпня 2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

У поданій апеляційній скарзі позивачка зазначила, що дана справа підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва, оскільки вона фактично проживає в Інгульському районі м. Миколаєва за зазначеною адресою з дитиною, має декілька місць проживання, не має можливості виїзду до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області через зайнятість у роботі та догляд за дитиною.

Додатково надала довідку з місця роботи та дошкільного навчального закладу.

Колегія суддів вважає, що вищезазначений акт та договір, що додані до позовної заяви, а також довідки з місця роботи та дошкільного закладу, що додані до апеляційної скарги, не свідчать про підтвердження зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 28 ЦПК України.

Реєстрації проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-

-3-

територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання особи.

Згідно з п. 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п. 3, 7, 9 Правил реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором.

За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Враховуючи наведене, законодавством чітко встановлений порядок реєстрації, як місця проживання, так і місця перебування фізичної особи на території України, яке вимагає обов`язкового внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи.

Договір оренди квартири від 19 січня 2019 року та акт про фактичне проживання особи без реєстрації не є тими офіційними документами, які підтверджують зареєстроване місце проживання чи перебування позивача на території Інгульського району м. Миколаєва, як того вимагає Закон.

-4-

Додана до апеляційної скарги довідка завідувача ДНЗ №3 7 про те, що донька ОСОБА_3 дійсно відвідує ДНЗ № 37 старшу А групу з 17 грудня 2018 року та довідка АТ «Миколаївгаз» про те, що ОСОБА_1 працює на посаді провідного економіста з фінансової роботи відділу бюджетування та контролю з 18 вересня 2017 року, також не є належними документами, що підтверджують реєстрацію місця проживання чи перебування позивача на території Інгульського району м. Миколаєва.

Отже, на час вирішення питання про відкриття провадження у справі у суду першої інстанції були відсутні підстави констатувати про альтернативну підсудність даної цивільної справи, з врахуванням реєстрації місця проживання сторін у справі.

З огляду на наведене, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання позивача не знаходяться на території Інгульського району м. Миколаєва, а тому місцевий суд правильно виконав вимоги п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, передавши справу на розгляд Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2019 року.