САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2536/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.10.2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Ажмяковій Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за простроченні сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2019 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за простроченні сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.11.2017р. у справі №206/5001/17 постановлено стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання їх сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 19.09.2017р. і до досягнення сином повноліття. З вини відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів за вказаним рішенням суду, хоча відповідач мав можливість сплачувати аліменти. Відповідно до даних розрахунку заборгованості за виконавчим листом №206/5001/17 з вини відповідача станом на 01.04.2019р. існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 32060,00грн., через що стягненню з відповідача за період з 19.09.17р. до 26.04.19р. підлягає пеня у розмірі 29594,00грн. Можливість сплачувати аліменти та суто суб`єктивний характер виникнення заборгованості лише за власної волі відповідача підтверджується тим, що стан його здоров`я добрий, хронічних захворювань немає, на утриманні осіб немає, має можливість для вільного звернення до Дніпропетровської обласної служби зайнятості Державної служби зайнятості України для працевлаштування. Про обізнаність відповідача про свій обов`язок зі сплати аліментів свідчить той факт, що в грудні 2018 року ним сплачена частина аліментів у сумі 1000 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) у розмірі 29594,00грн. за прострочення за період з 19.09.17р. до 26.04.19р. сплати аліментів за рішення суду у справі №206/5001/17.

22 травня 2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.18).

Від відповідача відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 грн. з починаючи з 19.09.2017 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7)

На примусове виконання вищевказаного рішення Самарським районним судом м. Дніпропетровська за виконавчим листом від 19.01.2018р. №206/5001/17 було відкрито виконавче провадження №57092866 (а.с.9-10).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сапаровою А.С., заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим листом №206/5001/17 від 19.01.2018р. за період з вересня 2017 року по березень 2019 року включно становить 32060,00 гривень (а.с.8).

Зазначений розрахунок боржником у встановленому законом порядку оскаржено не було, тому підстав вважати його невірним у суду немає.

Так, стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Згідно із ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов`язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Проте таких обставин відповідачем суду надано не було та судом в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно з приписами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постанова Верховного Суду від 25.04.2018 р. справа №572/1762/15-ц (реєстраційний 75296544) містить висновки про відступлення від висновків, які викладені в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. та в наступних постановах того ж суду, щодо застосування ст. 196 СК України.

Так, за правовим висновком Верховного Суду пеня за прострочення сплати аліментів згідно з положеннями ст.196 СК України, має розраховуватися виходячи з таких вимог закону.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де:

Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З матеріалів справи, зокрема розрахунку державного виконавця вбачається, що за період з вересня 2017 року по березень 2019 року включно відповідач ОСОБА_2 допустив несплату аліментів на загальну суму 32060,00 гривень.

Отже, виходячи з цих обставин справи, наведених вимог закону, суд перевіривши наведений позивачем у позові розрахунок пені, встановивши його правильність, приходить до висновку, що розмір пені за період з вересня 2017 року по березень 2019 року включно становить 29594,00 гривень.

Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 10-13, 76-84, 141, 223, 258-259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_2 ) про стягнення неустойки (пені) за простроченні сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 29594,00 гривень за період з 19 вересня 2017 року по 26 квітня 2019 року включно за рішенням суду по справі №206/5001/17.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев