Постанова

Іменем України

20 березня 2019 року

м. Київ

справа № 2-5486/06

провадження № 61-18532св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - приватне підприємство «Мегапром»,

третя особа - Малиновська районна адміністрація виконавчого комітету Одеської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року у складі судді Сватаненко В. І.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «Мегапром» (далі - ПП «Мегапром»), третя особа - Малиновська районна адміністрація виконавчого комітету Одеської міської ради, про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 грудня 2003 року № 12/03, укладеного між нею та відповідачем, і визнання права власності на нежиле приміщення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17 липня 2006 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості від 11 грудня 2003 року № 12/03, укладений між ОСОБА_3 і ПП «Мегапром».

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежилі приміщення загальною площею 376,6 кв. м, які складаються з: основних приміщень площею 327 кв. м, підсобних приміщень площею 49,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

У грудні 2016 року Одеська міська рада та виконавчий комітет Одеської міської ради оскаржили рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 17 липня 2006 року у даній справі на підставі абзацу 3 частини третьої статті 297 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; в редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом).

Суд зробив висновок про те, що скарга подана органами місцевого самоврядування після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного рішення, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

До суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради, у якій їхній представник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу, а справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Справу № 2-5468/06 передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Представник міської ради та виконавчого комітету у касаційній скарзі зазначає, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд не звернув увагу на те, що вони не були залучені до участі у справі, у зв'язку з чим суд безпідставно застосував положення частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції), яка стосується тільки осіб (органів державної влади та органів місцевого самоврядування), які брали участь у справі.

Короткий зміст заперечення

ОСОБА_3 подала заперечення, у якому просить касаційну скаргу відхилити, а ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Посилається на те, що суд апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального права відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки третьою особою у даній справі визначена Малиновська районна адміністрація виконавчого комітету Одеської міської ради, тому посилання касаційної скарги про незалучення виконавчого комітету та міської ради до участі у справі є безпідставними.

Крім того, оскаржене судове рішення є справедливим, оскільки поновлення пропущеного строку (більш, ніж на десять років) на апеляційне оскарження суперечить принципу правової визначеності.

Обставини справи

17 липня 2006 року Малиновський районний суд міста Одеси ухвалив рішення про задоволення позову ОСОБА_3 до ПП «Мегапром», третя особа - Малиновська районна адміністрація виконавчого комітету Одеської міської ради, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно.

02 грудня 2016 року представник Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду першої інстанції.

Оскарженою ухвалою апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за зазначеною апеляційною скаргою на підставі абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення цієї ухвали судом апеляційної інстанції).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскарженого судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належним їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали) незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо обмеження органів державної влади та місцевого самоврядування в оскарженні судових рішень річним строком з моменту їх проголошення сприяють тому, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати своєчасного виконання своїх обов'язків.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2054цс16.

Установивши, що органи місцевого самоврядування - міська рада та виконавчий комітет, представник яких був присутнім під час розгляду справи в суді першої інстанції, оскаржили рішення місцевого суду в апеляційному порядку більш, ніж через десять років після його оголошення, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали).

Доводи касаційної скарги висновку апеляційного суду не спростовують і на його законність не впливають.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеської міської ради та виконавчого комітету Одеської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. М. Коротун В. П. Курило