Провадження №2/760/2356/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Відділ реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

11.09.2018 позивач звернулася до суду з позовом та просила винести рішення яким усунути перешкоди користування житлом, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за даною адресою зареєстровані відповідачі як члени сім'ї, які більше 15 років не проживають за даною адресою, а теперішнє їх місце проживання позивачу не відомо.

Також, позивач вказує, що на сьогоднішній день є пенсіонеркою і не має можливості проводити оплату за комунальні послуги та житло за трьох осіб, а для отримання субсидії необхідно подати довідку про доходи всіх зареєстрованих в квартирі осіб, що зробити не можливо, оскільки не відомо місце роботи та розмір доходу відповідачів.

Враховуючи вищенаведене, з врахуванням вимог ст.ст. 391, 405 ч.2 ЦК України, просила задовольнити позовні вимоги.

11.09.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 14.09.2018 в справі відкрито провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відзив на позовну заяву відповідачами не подано.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Третя особа Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте як вбачається з матеріалів справи, представником подано письмові пояснення, в яких просить справу розглянута без участі представника та винести законне і обґрунтоване рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Про причину неявки суд до відома не поставили.

Судова повістка, що направлялася на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним.

Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 6).

Судом також встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані вказані вище особи, що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні (а.с. 19).

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 як члени сім'ї та більше 15 років не проживають за даною адресою, а теперішнє їх місце проживання позивачу не відомо. Також, вказує, що є пенсіонеркою і не має можливості проводити оплату за комунальні послуги та житло за трьох осіб, а для отримання субсидії необхідно подати довідку про доходи всіх зареєстрованих в квартирі осіб, що зробити не можливо, оскільки не відомо місце роботи та розмір доходу відповідачів.

Виходячи з цього позивач просить задовольнити її позовні вимоги.

Вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги той факт, що позивач та відповідачі є співвласниками спірної квартири в рівних частках.

Відповідно до ст. 316-317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Виходячи з аналізу чинного законодавства, що регулює право власності на житлове приміщення, вбачається, що право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК України).

Згідно матеріалів справи вбачається, що відповідачі не позбавлені права власності на частку у спірній квартирі.

Доказів того, що відповідачі мають інше житло чи чинять перешкоди у користуванні спірною квартирою іншим співвласників, матеріали справи не містять.

Оцінюючи наявні матеріали справи у їх сукупності та приймаючи до уваги межі заявлених вимог, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод позивачу у користуванні спірною квартирою.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача і в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку .

При вирішення даного питання, суд враховує ту обставину, що зняття особи з реєстраційного обліку є похідним та залежить від вирішення питання щодо припинення особи, тобто відповідачів, як співвласника спірної квартири у здійсненні права власності в порядку та на умовах, передбачених нормами чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5 10, 12, 76 - 83, 133, 141, 223, 247, 258 - 259, 263-265, 268, 280 - 282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом зняття з реєстраційного обліку, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складений 28.10.2019.

Суддя О.М. Букіна