Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 727/7145/16-ц

провадження № 61-24259св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крат В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Одинака О. О., Половінкіної Н. Ю.,

Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»; банк), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»; банк), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк обґрунтовував вимоги тим, що 22 серпня 2008 року між ним і ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 246193-CRED, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2 000 доларів США строком до 19 серпня 2009 року зі сплатою 25 % річних.

Повернення кредиту забезпечене договорами поруки від 22 серпня 2008 року № 246193 cred, укладеними між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з кожним окремо.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим розмір кредитної заборгованості станом на 16 липня 2009 року становив 2 002,16 доларів США.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівців від 29 березня 2010 року у справі № 2-415/2010 позов банку до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED станом на 16 липня 2009 року у розмірі 2 002,16 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 1 544,08 доларів США, заборгованість за відсотками - 332,96 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,73 доларів США.

06 травня 2010 року Першотравневий районний суд міста Чернівців видав виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вищевказаного рішення суду.

05 травня 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Путильського районного управління юстиції Чернівецької області (далі - ВДВС Путильського РУЮ) виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням.

Станом на 01 грудня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 6 671,13 доларів США, з яких: 1 166,44 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 022,26 доларів США - заборгованість за відсотками; 9,78 доларів США - штраф (фіксована частина), 317,21 доларів США - штраф (відсоткова складова).

Уточнивши 16 грудня 2016 року вимоги, банк просив стягнути солідарно з відповідачів різницю між вищевказаною сумою боргу та сумою, стягнутою рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівців від 29 березня 2010 року у справі № 2-415/2010, у розмірі 4 063,20 доларів США, що еквівалентно 103 814 грн 76 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівців від 22 грудня 2016 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Суд зазначив, що вимоги про стягнення тіла кредиту у розмірі 1 116,44 доларів США уже були задоволені рішенням суду Першотравневого районного суду міста Чернівців від 29 березня 2010 року у справі № 2-415/2010, тому повторне стягнення цих коштів є неприпустимим.

Інші вимоги суд визнав обґрунтованими, проте банк пропустив позовну давність, про наслідки спливу якої заявили відповідачі, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Банк оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, надавши суду уточнюючий розрахунок заборгованості за кредитним договором - заборгованості за відсотками у сумі 2 326,41 доларів США за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року рішення Шевченківського районного суду міста Чернівців від 22 грудня 2016 року у частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з відповідачів відсотків за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року скасовано.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року у розмірі 2 326,41 доларів США, що еквівалентно 62 657 грн 67 коп.

В інші частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції мотивував рішення тим, що у пункті 5.7 кредитного договору від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED сторони узгодили, що позовна давність за зобов`язаннями щодо стягнення кредиту, відсотків, винагород і неустойки становить 5 років, у зв`язку з чим на користь банку підлягає стягненню сума нарахованих відсотків за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року.

Короткий зміст касаційних скарг

У травні 2017 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надійшли касаційній скарги, у яких їхні представники, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 і витребувано справу з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3 і зупинено виконання рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року до закінчення касаційного розгляду.

Справу № 727/7145/16-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_4

Заявник зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано стягнув відсотки за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року.

Сторони узгодили строк кредитування - до 19 серпня 2009 року, а позов пред`явлений через 7 років - 06 вересня 2016 року.

Останній платіж мав місце 19 червня 2009 року.

Примусове виконання рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 29 березня 2010 року не може свідчити про визнання нею боргу, оскільки стягнення коштів здійснювалося державним виконавцем у примусовому порядку.

Очевидним є пропуск позовної давності, про що правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні та на що помилково не звернув увагу апеляційний суд.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 , поданої представником ОСОБА_5 .

Заявник вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення матеріального права щодо позовної давності.

При апеляційному перегляді справи апеляційний суд не звернув увагу на те, що з урахуванням збільшеної позовної давності (5 років) позивач мав право на звернення до суду з даним позовом до 19 серпня 2014 року.

У зв`язку з наведеним безпідставним є часткове задоволення позову про стягнення відсотків за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року.

Обставини справи

Суди встановили, що 22 серпня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 246193-CRED, відповідно до умов якого останній надано кредит у розмірі 2 000 доларів США строком до 19 серпня 2009 року зі сплатою 25 % річних.

У пункті 5.7 кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що позовна давність за вимогами про стягнення кредиту, відсотків, винагород і неустойки становить 5 років.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором 22 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладені договори поруки (з кожним окремо).

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівців від 29 березня 2010 року у справі № 2-415/2010 задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED у сумі 2 002,62 доларів США (заборгованість за кредитом - 1 544,08 доларів США, заборгованість за відсотками - 332,96 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,73 доларів США).

06 травня 2010 року Першотравневий районний суд міста Чернівців видав виконавчий лист на виконання вищезазначеного рішення, на підставі якого державним виконавцем ВДВС Путильського РУЮ відкрите виконавче провадження.

05 травня 2015 року старший державний виконавець ВДВС Путильського РУЮ виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Відповідно до розрахунку банку станом на 01 грудня 2016 року розмір заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED становить 6 671,13 доларів США, з яких: 1 166,44 доларів США - заборгованість за кредитом, 5 022,26 доларів США - заборгованість за відсотками, 9,78 доларів США - штраф (фіксована частина), 317,21 доларів США - штраф (відсоткова складова).

У заяві про уточнення позовних вимог від 16 грудня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути солідарно з відповідачів різницю між сумою боргу станом на 01 грудня 2016 року та сумою, стягнутою рішенням суду у справі № 2-415/2010, а саме заборгованість за відсотками у розмірі 4 063,20 доларів США, що еквівалентно 103 814 грн 76 коп.

Відповідачі заявили в суді першої інстанції про застосування наслідків пропуску позовної давності.

При апеляційному перегляді справи банк на виконання протокольного доручення апеляційного суду надав уточнений розрахунок нарахованих відсотків за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року у сумі 2 326,41 доларів США.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Доводи касаційних скарг представників ОСОБА_1 і ОСОБА_3 зводяться до незгоди зі стягненням із них апеляційним судом відсотків за кредитним договором за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року у сумі 2 326,41 доларів США, у зв`язку з чим суд касаційної інстанції здійснює касаційний перегляд справи лише в указаній частині.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду апеляційної інстанції в оскарженій частині не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

При зверненні до суду з позовом банк указував, що у порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання щодо повернення кредиту, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 грудня 2016 року становить 4 063,20 доларів США - різниця між загальною сумою боргу (станом на 01 грудня 2016 року) та сумою, стягнутою на підставі рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 29 березня 2010 року у справі № 2-415/2010.

У суді апеляційної інстанції банк надав розрахунок нарахованих відсотків за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року в сумі 2 326,41 доларів США.

Суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги банку про стягнення відсотків за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року, проте, врахувавши заяви відповідачів про застосування наслідків пропуску позовної давності, відмовив у задоволенні зазначених вимог на підставі частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)

При солідарному стягненні з відповідачів заборгованості за відсотками за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року у сумі 2 326,41 доларів США суд апеляційної інстанції виходив із того, що сторонами встановлено позовну давність за зобов`язаннями щодо стягнення відсотків тривалістю 5 років, у зв`язку з чим указані вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У частині першій статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16, і зазначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та неустойки за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У зв`язку з наведеним підстав для стягнення відсотків після дострокового стягнення з відповідачів кредитної заборгованості немає.

Суд апеляційної інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального права зробив помилкові висновки про можливість стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими після зміни строку виконання зобов`язання, у зв`язку із чим рішення апеляційного суду в оскарженій частині підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року в сумі 2 326,41 доларів США - зміні в мотивувальній частині в редакції цієї постанови.

Висновки за наслідками розгляду касаційних скарг

Касаційні скарги представників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, рішення апеляційного суду в частині задоволених вимог - скасуванню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року в сумі 2 326, 41 доларів США - зміні в мотивувальній частині в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року у частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року у розмірі 2 326,41 доларів США скасувати.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівців від 22 грудня 2016 року у частині відмови у задоволенні вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за відсотками за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року у розмірі 2 326,41 доларів США змінити в мотивувальній частині, виклавши його у редакції цієї постанови.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення апеляційного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року у частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за відсотками за кредитним договором від 22 серпня 2008 року № 246193-CRED за період із 21 вересня 2011 року до 30 квітня 2015 року у розмірі 2 326,41 доларів США втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. І. Крат Н. О. Антоненко В. І. Журавель Є. В. Краснощоков М. М. Русинчук