Постанова

Іменем України

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 484/4366/18

провадження № 61-17401св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, у складі судді Максютенко О. А., від 28 травня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Крамаренко Т. В., Бондаренко Т. З., Темнікової В. І., від 21 серпня 2019 року.

Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування

У вересні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину нікчемним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок

АДРЕСА_1

АДРЕСА_2 . Після звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори їй було повідомлено, що у Спадковому реєстрі існує заповіт, який складений 01 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_2 .На її думку, заповіт був складений ОСОБА_4 з порушенням порядку його посвідчення та складання, оскільки

ОСОБА_2 була для бабусі лише сусідкою та складання заповіту на її користь викликає сумніви щодо його законності. З тексту оспорюваного заповіту слідує, що заповіт було складено та посвідчено приватним нотаріусом Цихонею В. А. вдома у бабусі ОСОБА_4 в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та підписано іншою особою

ОСОБА_7 , у зв`язку з хворобою заповідача. Зазначала, що бабуся на момент посвідчення заповіту не мала вад та хвороби, які б не дозволили їй особисто поставити свій підпис в заповіті. Крім того, заповіт не містить будь-яких відомостей про хворобу бабусі, яка стала причиною неспроможності заповідача власноручно поставити підпис, а також відомостей про причини того, що нотаріус вчинив нотаріальну дію поза приміщенням, яке є його робочим місцем.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд визнати нікчемним заповіт, складений ОСОБА_4 . 01 грудня 2016 року, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 5989.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 28 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 травня 2019 рокузалишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що заповіт складений у письмовій формі і посвідчений відповідною посадовою особою - приватним нотаріусом, що не дає підстав для висновку про його нікчемність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди попередніх інстанцій не встановили фактичні обставини справи та не дослідили докази на підтвердження того, що заповідач на момент вчинення заповіту не мала хвороби або фізичної вади, які б унеможливлювали підписання нею заповіту. Суд апеляційної інстанції зробив неправильний висновок про те, що вимоги про визнання оспорюваного заповіту недійсним позивач не заявляла.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

09 жовтня 2019 року справу передано судді-доповідачу.

До Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 28 травня 2019 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 грудня 2016 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склала заповіт, згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами з земельною ділянкою, наданою для його обслуговування по АДРЕСА_3 заповіла

ОСОБА_2

Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В. А. вдома у ОСОБА_4 по АДРЕСА_3 у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та підписано іншою особою ОСОБА_7 у зв`язку з хворобою заповідача ОСОБА_4 (а. с.13).

Згідно копії витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіт від імені ОСОБА_4 є чинним (а. с. 51-52).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 09 лютого 2017 року серії НОМЕР_1 , актовий запис № 11 (а. с. 4).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок НОМЕР_2 з господарськими будівлями та спорудами з земельною ділянкою, наданою для його обслуговування по

АДРЕСА_2 .

Із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_2 на підставі заповіту (а с. 50).

ОСОБА_1 у встановлений законом строк також звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що її батько - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 54).

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Посвідчення правочинів є однією з нотаріальних дій, які вчиняють нотаріуси (пункт 1 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із вимогами частини другої статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Частиною першою та другою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 207 ЦК України зазначено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Статтею 1253 ЦК України передбачена можливість посвідчення заповіту при свідках, яке відбувається за бажанням заповідача. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю і не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що заповіт від 01 грудня 2016 року за формою та порядком посвідчення відповідає вимогам статей 1247, 1248 ЦК України та

розділу ІІ глави 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Доводи касаційної скарги про те, що текст заповіту, за відсутності для того підстав, був підписаний іншою особою, а не заповідачем особисто, є необґрунтованими. У тексті заповіту вказано, що його підписала

ОСОБА_7 у зв`язку з хворобою заповідача на її особисте прохання та за її дорученням після прочитання тексту заповіту нотаріусом. Посвідчення заповіту відбулося при двох свідках, які не є ані спадкоємцями за заповітом, ані членами сім`ї чи близькими родичами ОСОБА_4 Дієздатність свідків було перевірено нотаріусом.

Підписання заповіту іншою особою на прохання заповідача відбулося з дотриманням вимог закону та відображало дійсне волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном. Текст спірного заповіту був прочитаний вголос свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засідання свідки, а позивач не надала доказів на спростування цих обставин.

Отже суди дійшли обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем обставин, які б могли свідчити про нікчемність заповіту.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування правильних по суті судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку про залишення без змін оскаржених судових рішень, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення дії рішення суду першої інстанції слід відмовити.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 28 травня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду

від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович