№ 274/5558/16-ц
провадження № 2/0274/157/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.03.2019 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ квартири в натурі між власниками (виділення частки), -
Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло належить 1/3 частина квартири № 5, що по вул. Білопільській, 6А в м.Бердичеві, 1/3 частина - на підставі договору дарування, та 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину. 1/6 частина вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину належить ОСОБА_3.
До складу житлової квартири, що знаходиться АДРЕСА_2 входить: № 1 коридор 1,4 кв.м., № 2 кухня 8,5 кв.м., № 3 коридор 3,2 кв.м.. № 4 кімната житлова 14.2 кв.м., № 5 кімната житлова 21,2 кв.м., що підтверджується експлікацією, яка міститься в технічному паспорті на житлову квартиру, складеного 30 січня 2015 року в результаті проведення її технічної інвентаризацї Бердичівським БТІ.
Згідно висновку від 31 серпня 2016 року вартість вказаної квартири, що належить в частках ОСОБА_2, становить 146672.00 гривень. При цьому, виділ у натурі частки зі спільного майна є неможливим.
В тому випадку, якщо відповідно до ідеальної частки кожного із співвласника поділити у натурі житловий будинок с не можливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
Виділу частки в натурі спонукало бажання власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним їй майном.
В судове засідання сторони не з"явились.
Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлена у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомила. Заяву про розгляд справи в її відсутності суду не надала.
Зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2015 року, ОСОБА_2 є власником 1/3 частки житлової квартири, загальною площею 48.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 15).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2015 року, ОСОБА_2 є власником 1/6 частки житлової квартири, загальною площею 48.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1(а.с.19).
ОСОБА_2 зареєструвала право власності на частку квартири в органах державної реєстрації прав, даний факт сторонами не оспорюється.
1/6 частина вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину належить ОСОБА_3.
Стаття 321 ЦК України, закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до ст. 355 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільної часткової або спільної сумісної).
Відповідно до ст. 364 ЦКУкраїни, кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. N 7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п. 6).
Експерт у висновку № 748/07.17 від 06.06.2017 року вважає, що поділ будинку за адресою: АДРЕСА_1, між співвласниками відповідно до часток не представляється можливим(а.с. 61-82).
Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.
Відповідно до правового висновку Верховного суду України, що міститься в постановах по справі № 6-81кс11 від 16.01.2012 р., № 6-37цс13 від 15.05.2013 р., ухвалі в справі № 6-1348ц16 від 02.07.2016 р., частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Частиною 2 ст. 365 Цивільного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
З урахуванням того, що відповідач фактично не проживає у спірному будинку, з урахуванням того, що частка відповідача є незначною, а позивачем внесено на депозитний рахунок суду суму компенсації за спірну частку, то припинення за рішенням суду права власності відповідача на частку у спільному майні, не завдасть істотної шкоди її інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про припинення права спільної часткової власності і визнання права власності за позивачем з компенсацією вартості частки.
Позивачка просить суд стягнути на її користь з відповідача сплачений нею судовий збір.
Згідно ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 7-10, 13, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/6 частину житлової квартири, загальною площею 48.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлової квартири, загальною площею 48.5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1466.73 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня, наступного за днем дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня, наступного за днем його складання.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В. Замега