Справа № 369/5635/16-ц
Провадження №2/369/448/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Головатюк В.В.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У судовому засіданні представник відповідача подав клопотання про закриття провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки відсутні правонаступники померлого відповідача по справі ОСОБА_7, що підтверджено витягом з Спадкового реєстру та спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення поданого клопотання, вважав його необґрунтованим та безпідставним.

Встановлено, що у червні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої ДТП. При цьому просив суд стягнути з ОСОБА_7 вартість знищеного внаслідок ДТП автомобіля в розмірі 272 000 грн., кошти на встановлення протиугінної сигналізації в розмірі 10 000 грн., на відшкодування моральної шкоди 70 000 грн., кошти витрачені на бензин для поїздок в органи поліції на загальну суму 1477,10 грн., кошти на оплату правової допомоги в розмірі 12 000 грн., кошти на оплату судового збору в розмірі 2720 грн., 551,20 грн., 275,60 грн. Всього на загальну суму 369 023,90 грн.

07 квітня 2017 року ОСОБА_7 помер.

За ч. 1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Згідно з ч.4 ст.24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

За ст. 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2017 року провадження по справі зупинено на підставі ч.1 п.1 ст. 201 ЦПК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі в справі як правонаступників ОСОБА_9.

За п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Суд не погоджується з доводами представника відповідача, що дані правовідносини, а саме щодо відшкодування збитків спадкоємцями, не допускають правонаступництва. При цьому враховує, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадкування обов'язку відшкодувати майнову шкоду (збитки) та моральну шкоду, яка була завдана спадкодавцем, передбачене ст.1230 ЦК.

До спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За умовами частини другої ст.1231 ЦКУ до спадкоємця переходить обов'язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом покладається обовязок на спадкоємців відшкодувати матеріальну та моральну шкоду за певних умов.

Також суд не приймає до уваги доводи представника відповідачів, що відповідачі не прийняли спадщину, як підставу для закриття провадження. Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 2 ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання.

Представник позивача вказав, що вважає відповідачів належними відповідачами по справі. Тому доводи представника відповідача щодо неприйняття спадщини є по суті запереченнями щодо позовних вимог та у разі встановлення цієї обставини при розгляді справи може бути підставою для відмови в задоволенні позову, а не відмови у розгляді справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в за дводенні клопотання.

Керуючись ст.ст.1216-1232 ЦК України, ст. ст.ст.12, 55, 81, 141, 200, 206, 251, 255, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на дану хвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.С. Пінкевич