Ухвала

27 березня 2019 року

м. Київ

справа № 132/3000/17

провадження № 61-47173св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Оніщука В.В., Медяного В. М., Сала Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про стягнення, з урахуванням уточнення позовних вимог, невиплаченої заробітної плати в розмірі 9 366,17 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 37 790,24 грн.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області в складі судді: Павленко І. В. від 31 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 31 липня 2018 року скасовано. Позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 невиплачену заробітну плату за період роботи з 22 листопада 2016 року по 27 березня 2017 року у сумі 9 366,17 грн та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 27 березня 2017 року по 30 червня 2017 року в розмірі 14 476,10 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_5 подала касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року, в якій просить оскаржене рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

У грудні 2018 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду з'ясовано, що касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 132/3000/17 становить 47 156,41 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 132/3000/17 є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, статтями 19, 260, 389 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 334/8927/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О. Антоненко

В. І. Журавель