Номер провадження: 22-ц/813/2272/19
Номер справи місцевого суду: 511/1875/16-ц
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк»

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року у складі суддіТеренчук Ж.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №01046/RO від 07.07.2008 року, згідно якого позичальнику ОСОБА_3 було надано кредитні кошти шляхом перерахування на картковий рахунок в розмірі 23294,91 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,9 % річних за фактичний період користування коштами на суму залишку заборгованості за Кредитом на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів.

Також в рахунок забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №01046/RO між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_5 було укладеного нотаріально посвідчений іпотечний договір від 07.07.2008 року, відповідно до якого в іпотеку Банку була надана трикімнатна квартира загальною площею 62,27 кв.м., яка розташована АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/2 частині на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20.05.2008 року Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області.

Банк повністю виконав покладені на нього кредитним договором умови, передав позичальнику кредитні кошти, однак позичальник ОСОБА_3 від своєчасного виконання зобов'язань щодо повернення боргу ухиляється, а тому Банк звернувся в суд з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, маючи намір задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області 18.11.2011 року за позовом Банку до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, позов Банку задоволено та стягнено солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 161137,06 грн., а також цим же рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07.07.2008 року, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Дане рішення суду не виконане з різних причин. Так зокрема, після винесення судового рішення, 13.08.2013 року померла - ОСОБА_5, яка була іпотекодавцем в 1/2 частині.

Після її смерті заведена спадкова справа в ОСОБА_8 державні нотаріальній конторі. До складу спадщини входить належна померлій при житті 1/2 частина квартири АДРЕСА_3, яка була передана в іпотеку Банку і звернення стягнення на яку проведено при житті власника за судовим рішенням.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла її донька ОСОБА_3, яка подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Одночасно Банк, маючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в порядку ст.1281 ЦК України подав вимогу (претензію) кредитора спадкодавця 03.02.2015 року до нотаріальної контори, тобто у встановлені законом строки заявив про свої наміри щодо спадкового майна.

Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_5 є донька ОСОБА_3, незалежно від того, що до цього часу вона не оформила своїх спадкових прав, а тому вважають, що вони мають право задовольнити свої претензії в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_3 у спадщину після смерті матері на підставі ст.1261 ЦК України. Згідно наданого ними оціночного акту вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 складає 161123,5 грн., а тому просили стягнути з ОСОБА_3 в рахунок погашення кредитної заборгованості вказані грошові кошти, тобто в межах вартості спадкового майна.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року у задоволені позову ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4, представник ПАТ «МТБ Банк» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_4, представник ПАТ «МТБ Банк» зазначає, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_5, а тому має задовольнити вимоги Банку повністю, але в межах вартості частки квартири АДРЕСА_6 одержану у спадщину, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлева О.С. - головуючого суддя, судді - Журавльов О.С., Кравець Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ПАТ «МТБ Банк»була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 27 березня 2019 року.

В судове засідання, призначене на 27 березня 2019 року сторони не з'явились, всі були сповіщені належним чином (а.с.25-27 т. 2).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №01046/RO від 07.07.2008 року, за яким Банк надав ОСОБА_3 у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 23294,91 доларів США зі сплатою 11,9 відсотків річних.

Строк повернення коштів згідно п.1.1 Договору встановлено до 06.07.2023 року, позичальник повинен проводити погашення кредиту та сплату процентів відповідно до графіка щомісячно.

Поручителем за даним кредитним договором ОСОБА_3 виступив ОСОБА_7 відповідно до Договору поруки №03495 rO від 07.07.2008 року, за умовами якого він, як поручитель, відповідає перед кредитором у тому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ «Марфін Банк» і відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_5 07.07.2008 року було укладено Іпотечний договір №2100. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_3, ОСОБА_5 надали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №12 розташовану по вул. Софіївській в с. Болгарка Роздільнянського району Одеської області.

Дана квартира належала ОСОБА_3, ОСОБА_5 на праві власності по 1/2 частині на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 20.05.2008 року та зареєстрованого в Комунальному підприємстві спільної сумісної власності територіальних громад Роздільнянського району «Бюро технічної інвентаризації» №17121048.

З витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, виданих 07.02.2008 року, вбачається, що до вказаних реєстрів внесено відомості про обтяження іпотекою майнових прав ОСОБА_3 на вищевказануквартиру.

Факт отримання коштів ОСОБА_3 підтверджується кредитним договором №01046/RO від 07.07.2008 року.

ОСОБА_3 порушила умови повернення кредиту, так як не проводила оплату по кредиту, а тому в 2009 році ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 . про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.20011 року позов Банку задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 161137,06 грн. та неустойку 43561,82 грн.: 139239,89 грн. - заборгованість за наданим кредитом; 21897,17 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 19187,95 грн. - заборгованість за пенею за несплату процентів, 3295,33 грн. - заборгованість по сплаті штрафу за невиконання прийнятих зобов'язань.

Одночасно цим же рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07.07.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_8 районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9 та зареєстрованим в реєстрі за № 2100, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею - 62.27 кв.м, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 161137,06 грн.

13.08.2013 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується актовим записом про її смерть №490 та свідоцтвом про її смерть серії 1-ЖД №352731.

Після її смерті ОСОБА_8 районною державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №10/2014, копія якої витребувана судом та приєднана до матеріалів справи.

03.02.2015 року ПАТ «Марфін Банк» подало до нотаріальної контори вимогу (претензію) про обов'язок спадкодавців ОСОБА_5, задовольнити їх вимоги як кредиторів спадкодавця в межах вартості отриманого у спадщину спадкового майна - тобто вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_5.

В порядку ст.1261 ЦК України згідно даних спадкової справи спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла її донька, спадкоємець першої черги по закону - ОСОБА_3, яка подала до нотаріальної контори в порядку ст.1268 ЦК України заяву про прийняття спадщини.

Також судом встановлено, що до цього часу спадщина не оформлена, що підтверджується витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира зареєстрована на обох співвласників квартири, в тому числі на померлу зареєстрована належна їй в квартирі частка.

Ухвалою суду від 28.11.2016 року у справі булла призначена судово-оціночна експертиза щодо оцінки вартості квартири АДРЕСА_5, зобов'язано ОСОБА_3 надати доступ експертам до квартири, та не перешкоджати у проведенні експертизи.

Однак, відповідач ОСОБА_3, яка на теперішній час згідно довідки проживає у вказаній квартирі разом з дітьми, перешкоджала проведенню експертизи та не надала доступ до об'єкту експертизи на неодноразові вимоги експертів.

22.08.2017 року до суду надійшло повідомлення експертів про неможливість надання висновку за матеріалами цивільної справи, так як об'єкт дослідження експертам так і не було надано.

Позивачем було надано до суду звіт №27-02/2018/1 про оцінку квартири АДРЕСА_5, згідно якого вартість квартири складає 322247 грн.

Виходячи з наданого звіту позивач просив на підставі ст.1261 ЦК України стягнути з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в межах вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_6, яка належала іпотекодавцю ОСОБА_5, що складає 161123,50 грн.

Позивач просив заявлені позовні вимоги, які витікають з кредитним правовідносин, забезпечених іпотекою, задовольнити саме на підставі ст.1282 ЦК України, так як вважають себе кредиторами спадкодавця ОСОБА_5, так як при житті вона була іпотекодавцем Банку та передала в іпотеку належну їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 і ще при її житті було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а тому просили задовольнити їх вимоги, стягнувши з спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_3 161123,50 грн. в рахунок погашення кредитної заборгованості вказану суму, тобто в межах вартості спадкового майна.

Відмовляючи в задоволені позову ПАТ «МТБ Банк» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням таких прав та обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, а бо день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно нерозривно пов'язане з його особою і в зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов'язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України і виходячи зі змісту вказаної статті зобов'язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

З змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6-ти місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Суд вірно зазначив, що після смерті іпотекодавця ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_5, яка при житті була передана нею в іпотеку Банку.

Дане спадкове майно обтяжене іпотекою, а тому зобов'язання по іпотечному договору спадкодавця ОСОБА_5 також входять до складу спадщини, яка відкрилась після її смерті.

Суд вірно зазначив, що для спадкоємців ОСОБА_5 дана іпотека є дійсною, ці спадкоємці набувають прав та обов'язків іпотекодавця в тому обсязі і на тих умовах, які були дійсними до набуття ними права власності на предмет іпотеки на підставі ст.23 Закону України «Про іпотеку».

З матеріалів спадкової справи встановлено, що в порядку ст.1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги по закону спадщину прийняла донька померлої, яка є боржником за кредитним договором та іпотекодавцем іншої частки в квартирі - ОСОБА_3, яка відповідно до ст.1268 ЦК України подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час вкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею1270 цього кодексу він не заявив відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, незалежно від того, що ОСОБА_3 не переоформила право власності на спадкове майно та не отримала свідоцтво про право на спадщину, для неї є дійсна іпотека і вона набула статусу іпотекодавця належної ОСОБА_5 1/2 частини квартири АДРЕСА_6.

Суд вірно зазначив, що при наявності рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.2011 року про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_7 дане рішення суду підлягає виконанню відповідно до порядку, встановленого законом України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження», так як на теперішній час ОСОБА_3. є іпотекодавцем всієї квартири.

Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача боргу в межах вартості спадкового майна на підставі ст.1281, 1282 ЦК України, суд вірно зазначив, що спадкодавець ОСОБА_5 не була боржником банку, а Банк її кредитором, а лише іпотекодавцем 1/2 частини квартири в якості забезпечення зобов'язань боржника по кредитному договору ОСОБА_3 в рахунок забезпечення кредитного зобов'язання, а тому до її спадкоємців не можуть бути пред'явлені вимоги Банку в порядку ст.1281,1282 ЦК України, так як в такому порядку пред'являються вимоги до спадкоємців боржників.

Також судом враховано, що рішенням Роздільнянського районного суд Одеської області від 18.11.2011 року було задоволено одночасно вимоги Банку про стягнення всього боргу за кредитним договором в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в грошових коштах. Рішення суду в цій частині не скасоване, є чиним, що виключає повторне стягнення коштів з ОСОБА_3 за рахунок належного їй спадкового майна.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволені позовних вимог ПАТ «МТБ Банк».

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, представника ПАТ «МТБ Банк»про те, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_5, а тому має задовольнити вимоги Банку повністю, але в межах вартості частки квартири АДРЕСА_6 одержану у спадщину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як було зазначено судом спадкодавець ОСОБА_5 не була боржником банку, а Банк її кредитором, а лише іпотекодавцем 1/2 частини квартири в якості забезпечення зобов'язань боржника по кредитному договору ОСОБА_3 в рахунок забезпечення кредитного зобов'язання, а тому до її спадкоємців не можуть бути пред'явлені вимоги Банку в порядку ст.1281,1282 ЦК України, так як в такому порядку пред'являються вимоги до спадкоємців боржників.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі ці доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк»- залишити без задоволення.

РішенняРоздільнянського районного суду Одеської області від 03 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 29 березня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець