Справа № 530/1091/19
Номер провадження 2-о/530/68/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Стрілець Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, юридична адреса: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 64, Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , звернулася в Зіньківський районний суд Полтавської області із заявою заінтересована особа: Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, юридична адреса: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 64, Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заявник, та представник заявника адвоката Зінченко О.Г. всудове засідання не з`явилися, написали заяву про підтримання своїх вимог.

В судове засідання заінтересована особа Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не з`явилася, але написала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує.

Відповідно ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процессу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов`язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , від 21.01.1990 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала 21.01.1990 року шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Першотравневою сільською радою Зіньківського району Полтавської області в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 21.01.1990 року зроблено запис за №1 та видане відповідне свідоцтво про укладення шлюбу. Після укладення шлюбу їй як дружині було присвоєне прізвище ОСОБА_1 .

В серпні 2019 року заявник звернулася до Зіньківського сектору обслуговування громадян Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, де оглянувши її документи, спеціаліст сектору повідомила про наявні в моїх документах розбіжності в написанні прізвища, а саме: в свідоцтві про укладення шлюбу моє прізвище записане як ОСОБА_1 , а в паспорті громадянина України, довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудовій книжці та довідці до акта огляду МСЕК її прізвище вказане вже як ОСОБА_1 . Також її прізвище як ОСОБА_1 вказане і в свідоцтві про народження доньки ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , виданого 30.03.1990 року райвідділом ЗАГС міста Зіньків Полтавської області.

На даний час розбіжності в записі заявника прізвища в свідоцтві про укладення шлюбу та інших документах унеможливлюють подальше оформлення заявника пенсії по інвалідності. Для вирішення даного питання в Зіньківському секторі обслуговування громадян Гадяцького УПФ України в Полтавській області порадили звернутися до Зіньківського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області для внесення змін до мого свідоцтва про укладення шлюбу.

Звернувшись до Зіньківського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб №01 від 21.01.1990 року по виконавчому комітету Першотравневої сільської ради Зіньківського району Полтавської області в частині зміни мого прізвища після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 вирішити дане питання не вдалося.

На заяву в Зіньківському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області надали письмову відповідь № 19/16.6-03-24 від 07.08.2019 року, відповідно до якої в архіві відділу наявний актовий запис про шлюб за №01 від 21.01.1990 року по виконавчому комітету Першотравневої сільської ради Зіньківського району Полтавської області на ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . В даному актовому записі про шлюб прізвище після реєстрації шлюбу зазначене як ОСОБА_1 .

Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 14.01.2011 року за №96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, в даному випадку підставою для внесення змін до актового запису про шлюб може бути актовий запис про народження чоловіка ОСОБА_3 , зокрема в частині стосовно відомостей про прізвище його матері.

В архіві відділу наявний актовий запис про народження №26 від 09.06.1958 року по виконкому Першотравневої сільської ради Зіньківського району Полтавської області на ОСОБА_3 . Оскільки в актовому записі про народження прізвище чоловіка зазначено ОСОБА_1 , а прізвище матері теж ОСОБА_1 , то підстав для внесення змін до актового запису про шлюб стосовно зміни прізвища як дружини після державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 немає.

Стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 12. ППВСУ №5 від 31,03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

На час оформлення даних документів заявник, не звернула уваги на неправильне написання свого прізвища, тим більше ніяких проблем з даними документами у неї раніше не виникало.

В даному випадку від встановлення факту належності заявнику свідоцтва про укладення шлюбу залежить можливість оформити пенсію по інвалідності.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , заінтересована особа: Зіньківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, юридична адреса: м.Зіньків, вул.Воздвиженська, 64, Полтавської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задоволити.

Встановити факт належності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 свідоцтва про укладення шлюбу 21.01.1990 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданого 21.01.1990 року Першотравневою сільською радою Зіньківського району Полтавської області, актовий запис №01.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляйного суду.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області С.Р.Должко

секретар: Л.Г.Стрілець