Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 153/1214/17

провадження № 61-12070св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ,

третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року у складі судді Дзерина М. М. та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2019 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Копаничук С. Г., Медвецького С. К.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частини спільного майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року розірвано.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Ямпільської міської ради від 22 грудня 2006 року № 512 ОСОБА_2 надано дозвіл на виконання будівельних робіт за № 27 з будівництва гаража по АДРЕСА_1 .

За час шлюбу, за спільні сімейні кошти та спільною працею, маючи дозвіл на будівництво, вони побудували гараж із мансардою, розташований по АДРЕСА_1 . Будівництво тривало з 2006 по 2007 рік. Гараж побудований із блоків, зсередини і ззовні поштукатурений, вкритий шифером, встановлені вікна, двері, проведено електропостачання, тобто гараж повністю придатний до експлуатації. На день звернення до суду гараж за його функціональним призначенням, повністю експлуатується лише відповідачем, однак останній не приймає його у встановлений законом спосіб до експлуатації і не бажає оформляти на себе право власності, з тією метою, щоб вона не змогла реалізувати своє право на отримання у власність Ѕ частини набутого за час шлюбу спірного гаража.

Крім того, за час шлюбу, за спільні кошти подружжя придбали транспортний засіб марки «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобільний причіп та мопед, які є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згоди про добровільний поділ спірного майна між ними не досягнуто. 18 червня 2015 року ОСОБА_2 відчужив спірний автомобіль своєму батькові ОСОБА_2

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею:

- право власності як співзабудовника на Ѕ частини збудованого за час шлюбу, але не прийнятого до експлуатації об`єкта незавершеного будівництва - спірного гаража, як співзабудовник;

- право власності на Ѕ частини причепа та мопеда «Вайпер», 2008 року випуску;

- визнати недійсною угоду про продаж автомобіля «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 , який здійснено на підставі довідки-рахунку від 18 червня 2015 року серії ААЕ № 223378 .

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію ринкової вартості спірного автомобіля «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі Ѕ частини, яка буде визначена відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи.

У січні 2018 ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права на Ѕ частки спільно нажитого майна подружжя.

Просив суд визнати за ним право власності на Ѕ частини спільно нажитого у шлюбі з ОСОБА_1 майна, а саме: духової шафи «Gorenie», холодильника двокамерного, кухонних меблів і кімнатної стінки зі спальнею, комп`ютера, ліжка та кутових меблів, а також відшкодувати Ѕ всіх витрат, понесених на ремонт квартири, в якій спільно проживали під час подружнього життя. Посилався на те, що вказане майно набуто за час шлюбу і за спільні кошти, а добровільно поділити його ОСОБА_1 відмовляється.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 31 січня 2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на Ѕ частини спільно нажитого майна подружжя об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на Ѕ частини спільно нажитого майна подружжя.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право як співзабудовника на Ѕ частини збудованого за час шлюбу, але не прийнятого до експлуатації об`єкта незавершеного будівництва - гаража, що розташований по АДРЕСА_1 .

Визнано недійсною угоду про продаж автомобіля «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , яку здійснено на підставі довідки-рахунку від 18 червня 2015 року серії ААЕ № 223378 . Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу, за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; його не прийнято до експлуатації і право власності на нього не оформлене з вини відповідача. Позивач позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджають їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу майна, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання за нею права на Ѕ частини збудованого за час шлюбу з ОСОБА_2 , але не прийнятого до експлуатації гаража, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 81,4 кв. м.

Спірний автомобіль набуто за час шлюбу подружжя, проте ОСОБА_2 без згоди дружини відчужив його батьку - ОСОБА_2 Отже, така угода є недійсною.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання права на Ѕ частки спільно нажитого майна подружжя, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки доказів на підтвердження вартості спільного майна та його придбання сторонами, відповідачем не надано.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд мотивував судове рішенням тим, що ОСОБА_1 на власний розсуд скористалася належним їй процесуальним правом та змінила позовні вимоги й одночасно просила визнати недійсною угоду про продаж автомобіля та стягнення компенсації половини його вартості. Визнання недійсною угоди про відчуження транспортного засобу виключає можливість стягнення компенсації половини його вартості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 Ѕ частини ринкової вартості спірного автомобіля та ухвалити нове рішення, яким стягнути на її користь грошову компенсацію Ѕ частини ринкової вартості спірного автомобіля, що складає 151 504 грн 12 коп.

В іншій частині судові рішення учасниками процесу не оскаржуються, тому колегією суддів відповідно до положень статті 400 ЦПК України не переглядаються.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 29 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги висновок експерта від 06 грудня 2018 року, згідно з яким встановлено середню ринкову вартість аналогічного автомобіля марки «DODGE Sprinter», яка визначена у розмірі 303 008 грн 24 коп. Крім того, суди не надали належної оцінки тому, що обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалась на те, що спірний автомобіль проданий ОСОБА_2 без її згоди, їй невідоме місцезнаходження спірного автомобіля.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 01 травня 1998 року Виконавчим комітетом Северинівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, розірвано (а.с. 8).

25 вересня 2012 року здійснено первинну реєстрацію транспортного засобу «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ОСОБА_2 (а.с. 67).

19 червня 2015 року здійснена вторинна реєстрація автомобіля «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 65-66).

Відповідно до довідки-рахунку від 18 червня 2015 року серії ААЕ № 22378 автомобіль «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , продано за 49 500 грн (а.с. 69).

Згідно із висновком експерта від 06 грудня 2018 року № 382 середня ринкова вартість аналогічного КТЗ «DODGE Sprinter», 2006 року випуску, з об`ємом двигуна 2685, тип кузова - вантажопасажирський, складає 303 008 грн 24 коп. (а.с.189-197).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 65 СК Українидружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Тлумачення наведених норм права свідчить про те, що при укладенні одним із подружжя договору відчуження об`єкта спільного майна, який виходить за межі дрібного побутового правочину, зокрема, відчуження спільного автомобіля, має бути письмова згода другого з подружжя, посвідчена нотаріально.

Оскільки ОСОБА_2 не довів суду, що відчуження спільного автомобіля було здійснено без згоди ОСОБА_1 , то висновок судів попередніх інстанцій про визнання недійсною угоди про продаж автомобіля «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , який здійснено на підстав довідки-рахунку від 18 червня 2015 року серії ААЕ № 223378 , є правильним.

Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на Ѕ частини спільного майна подружжя, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на Ѕ частини автомобіля марки «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У січні 2018 року ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила визнати недійсною угоду про продаж автомобіля «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_2 , який здійснено на підставі довідки-рахунку від 18 червня 2015 року серії ААЕ № 223378 , та стягнути з відповідача грошову компенсацію ринкової вартості спірного автомобіля «DODGE Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі Ѕ частини, яка буде визначена відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що визнання недійсною угоди про відчуження транспортного засобу виключає можливість стягнення компенсації половини його вартості, оскільки ОСОБА_1 скористалася своїм диспозитивним правом уточнити позовні вимоги. Задоволення обох вимог буде означати отримати подвійне стягнення. Той факт, що ОСОБА_1 не знає, де автомобіль знаходиться, не є підставою для задоволення двох взаємовиключних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, вони були предметом судового розгляду та додаткового правового аналізу не потребують.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовлення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 березня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 27 травня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк