Справа № 521/4256/18
Провадження № 2/521/442/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 жовтня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Юраш К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом, ОСОБА_2 , звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди у користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що відповідач по справі, ОСОБА_1 , якому на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 , чинить йому перешкоди у користуванні будинком, у тому числі місцями загального користування, а саме санвузлом, ванною кімнатою, кухнею, коридором, тощо.

З метою усунення заявлених перешкод та забезпечення можливості користування місцями загального користування, просив винести рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідачем ОСОБА_1 , було подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення.

Оскільки обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, то, у відповідності до ч.2 ст. 193 ЦПК України, ухвалою суду було прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком.

У зв`язку із повторною неявкою позивача за первісним позовом ОСОБА_2 у судове засідання, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, ухвалою суду, позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні будинком АДРЕСА_2 , було залишено без розгляду.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_1 , посилається на наступне.

Він є власником будинку, в якому проживають його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двоє їх неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мати дружини - ОСОБА_6 , яка є інвалідом другої групи.

Також, в будинку проживає позивач за первинним позовом - ОСОБА_2 , який приходиться йому племінником, якому він надав згоду на реєстрацію в своєму будинку, в 2005 році.

Загальна площа будинку складає - 85,0 кв.м., житлова площа - 51,2 кв.м.. Будинок розділений на дві частини. В першій частині будинку знаходиться: кухня - 10,9 кв.м.; туалет - 2,7 кв.м.; коридор - 6,8. кв.м., 0,9 кв.м.; ванна - 3,6 кв.м.; житлові кімнати - 11,1 кв.м., 15,7 кв.м..

В другій частині будинку знаходиться: коридор - 2,1 кв.м. ; прихожа - 4,7 кв.м.; туалет - 2,1 кв.м.; житлові кімнати - 18,0 кв.м., 6,4 кв.м.

В першій частині будинку, житлова площа якої становить 26,8 кв.м., проживає сім`я ОСОБА_1 з 5-х чоловік.

В другій частині будинку, житлова площа якої становить 24,4 кв.м., проживає ОСОБА_2 , який самовільно встановив замки на вхідних дверях.

Племінник ОСОБА_2 йому ключі від другої частиини його будинку не дає, тим самим створює загрозу безпеки для його сім`ї, бо в разі виникнення надзвичайної ситуації (пожежа, прорив труби), він позбавлений можливості потрапити в другу частину свого будинку.

Також, ОСОБА_2 , весь час з 2005 року, фактично користується електроенергію, водопостачанням, опаленням, але відмовляється від їх сплати, не приймає участі в утриманні будинкута не приймає участі у спільному побуті, палить в будинку, не прибирає та привів цю частину будинку в антисанітарний стан.

Як вказує позивач за зустрічним позовом, внаслідок створених ОСОБА_2 перешкод, він позбавлений права повноцінно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Від дій ОСОБА_2 , страждає вся його сім`я.

Позивач за зустрічним позовом, вважає, що ОСОБА_2 своєю антигромадською поведінкою робить життя його сім`ї нестерпним, порушує умови нормального співіснування у будинку, систематично руйнує і псує його будинок, не сплачує фактично отримані ним комунальні послуги, допускає антигромадську поведінку в побуті, із-за чого, його діти позбавлені можливості жити в нормальних умовах, робити домашні завдання та відпочивати.

Неодноразові прохання придержуватися елементарних моральних норм в поведінці та в правилах співжиття, ОСОБА_2 ігнорує. Також неодноразові роз`яснювальні бесіди представниками поліції, які викликались на адресу вказаного будинку, виявились безрезультативними.

У зв`язку з такою поведінкою ОСОБА_2 спільне життя з ним в будинку, що належить ОСОБА_1 , не можливе.

Також, позивач за зустрічниим позовом зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати, (бабуся позивача ОСОБА_2 ), після чого відкрилася спадщина, у вигляді 2-х кімнатної квартири, загальною площею 44,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_4 .

Відповідно до спадкової справи №112/2017, відкритої в Другій Одеській державній нотаріальній конторі, ОСОБА_2 успадкував Ѕ цієї квартири.

Тобто ОСОБА_2 має своє житло.

Позивач за зустрічним позовом та представник ОСОБА_1 надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення сторін та їх представників, суд прийшов до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх вимог, ОСОБА_1 надав суду докази про право власності на будинок, довідки про місце проживання дружини, дітей та матері дружини, посвідчення інваліда, копію рішення Малиновського суду м. Одеси про визнання позивача ОСОБА_2 спадкоємцем та витяг із спадкового реєстру, судові накази та квитанції про сплату заборгованості.

Так, згідно до Свідоцтва про право власності на житловий будинок, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_5 належить ОСОБА_1 (а.с.49).

Відповідно до Свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 з 15.02.2006 року знаходиться у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.79).

Згідно Свідоцтва про народження, ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.79).

Відповідно до Довідки про місце реєстрації, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.84)

Згідно Свідоцтва про народження, ОСОБА_1 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.87).

Відповідно до Довідки про місце реєстрації, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.85)

Згідно до ксерокопії паспорту, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідно до Характеристики з місця реєстрації, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не підтримує добрих відносин ні в сім`ї, ні з сусідами, конфліктує з ними, вживає алкогольні напої, у зв`язку з чим неодноразово прибувала поліція, агресивний, веде асоціальний спосіб життя (а.с.109)

Згідно до іншої характеристики, яку підписали інші сусіди, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у пияцтві і сварках помічений не був, скарг, чи заяв на нього не надходило (а.с.131).

Проте, вказана характеристика спростовується тим, що, із-за неможливості сумісного проживання, до правоохоронних органів неодноразово зверталися з заявами, як позивач ОСОБА_1 , так і його племінник ОСОБА_2 , на що від правоохоронних органів отримували відповіді, що вказані питання необхідно вирішувати у суді (а.с.15, 16, 18-26, 110, 111)

Так, згідно до заяви ОСОБА_1 , від 31,03.2011 року до Хмельницького РОВД , ОСОБА_2 30.03.2011 року, будучи в нетверезому стані виражався нецензурно, погрожував спалити його будинок (а.с.111).

Згідно до талонів-повідомлень, від 17.11.2017р. та 19.11.2017 року до Хмельницького ОП, прийнято заяву від ОСОБА_2 про вчинені правопорушення (а.с.12)

Відповідно до талону-повідомлення, від 16.09.2017р. та 20.01.2018 року до Хмельницького ОП, прийнято заяву від ОСОБА_2 про вчинені правопорушення (а.с.13)

Згідно до талонів-повідомлень, від 19.01.2018р. до Хмельницького ОП, прийнято заяву від ОСОБА_2 про вчинені правопорушення (а.с.14)

Відповідно до відповіді з Хмельницького ВП, від 08.02.2018р., ОСОБА_2 , заяву ОСОБА_2 розглянуто та встановлено, що, оскільки у заявника ОСОБА_2 виникають суперечки з сусідами, рекомендовано заявнику виниклі спірні питання вирішувати в суді. (а.с.17)

Згідно до відповіді з Хмельницького ВП №38/1-1173-60, ОСОБА_2 , заяву ОСОБА_2 розглянуто та проведено з ОСОБА_2 роз`яснювальну бесіду, рекомендовано заявнику спірні питання вирішувати в суді. (а.с.20)

Відповідно до висновку Портофранківського ВП, про результати розгляду заяви ОСОБА_2 , від 30.02.2017р., між ОСОБА_2 та його дядьком ОСОБА_1 виник конфлікт, з ними обома проведено роз`яснювальну бесіду. (а.с.25)

Також, згідно до копій квитанцій позивачем сплачуються кошти за комунальнеі послуги. (а.с.50-57, 65-68,145-150).

Крім того, відповідно до рішення Малиновського суду м. Одеси за несплату коштів за електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто заборгованість у розмірі 3220 грн.40 коп. та витрати по сплаті судового збору.(а.с.59).

Також, за не сплату за користування водопостачанням за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ "Інфоксводоканал", виконавчою службою арештовано майно ОСОБА_1 (а.с.60).

Окрім того, із-за наявності боргів за комунальні послуги, тимчасово затриманий автомобіль ОСОБА_1 , про що свідчить Акт огляду та затримання транспортного засобу, від 17.11.2017р. (а.с.64).

Статтею 156 ЖК Української РСР встановлено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири), брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Наявність боргів за утримання будинку свідчить про те, що ОСОБА_2 не приймає участі у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Тобто, за змістом ст. 319 ЦК України, власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав, встановлені законом.

Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК України, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.

Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК України принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.

Тобто, між позивачем та відповідачем виникли спірні відносини щодо користування жилим приміщенням, які регулюються нормами Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.157 ЖК Української РСР, членів сім`ї власника будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

В частині 4 ст.156 ЖК Української РСР зазначено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.64 ЖК Української РСР, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 109 ЖК Української РСР встиановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст.116 ЖК Української РСР, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Отже, особи, які були вселені до спірного житла, як члени сім`ї співвласника такого житла, згідно статті 157 ЖК УРСР, можуть бути виселені лише з підстав, передбачених частиною першоюст.116 ЖК УРСР.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК Україн, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Враховуючи викладене, застосуванню підлягають положення статті 391 ЦК України, які передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житловий будинок від будь-яких осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, у відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_2 до суду не надано жодних доказів щодо правомірності своїх дій.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 систематично порушує правила співжиття та робить неможливим для інших, проживання з ним в одному будинку.

До нього приймались заходи представниками праавоохоронних органів, але заходи запобігання і впливу виявились безрезультатними.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, встановлених у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про те, що систематичне порушення ОСОБА_2 правил співжиття, робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу, виявились безрезультатними.

За таких обставин, виселення винних, на вимогу наймодавця, або інших заінтересованих осіб, провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Крім того, судом встановлено, що, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , згідно заяви до нотаріуса від 12.05.2017 року прийняв спадщину, а саме кв. АДРЕСА_6 (а.с.112).

Про це свідчить і витяг із спадкового реєстру (а.с.112).

Тобто, у ОСОБА_2 є своє житло.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині виселення ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання.

Також, суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 при поданні позову було сплачено судовий збір, у розмірі 1409,06 грн., який з урахуванням того, що позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено частково, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача за зустрічним позовом, у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 43, 76, 77, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України; ст.ст.16, 316, 317, ст. 319, 321, 391 ЦК України;ст.ст. 64, 109, 116, 150, 156, 157 Житлового кодексу УРСР, суд,

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності нерухомим майном, а саме: будинком під АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , з будинку під АДРЕСА_2 , без надання йому іншого жилого приміщення.

Вказане рішення суду після набрання ним законної сили, є підстаавою для знятття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , з місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . в органі, до повноважень якого входять питання громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , судові витрати, в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук