РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3925/16-ц

пр. № 2/759/111/19

08 жовтня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шум Л.М.,

при секретарі Прокопенко Н.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва, ОСОБА_2 про визнання права користування квартирою,

в с т а н о в и в :

Позивач у березні 2016 р. звернувся до суду із вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.09.1978 р. батько позивача - ОСОБА_3 отримав ордер на житлове приміщення, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , в якій був зареєстрованим до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що він, позивач, проживав у спірній квартирі з дня народження і до 22.03.2018, при цьому з 10.12.1992 по 14.06.2012р був зареєстрованим у зазначеному житловому приміщенні. Зазначає, що за бажанням батька, який мав намір приватизувати квартиру одноособово, позивач знявся з реєстрації. Проте, батько через своюу хворобу не встиг реалізувати таке право. Далі позивач зазначає, що за весь період проживання у квартирі позивач разом з батьком дбали про квартиру, займалися її утриманням, сплачували комунальні послуги. 12.10.2015р. батько видав на його ім`я довіреність про право приватизації та розпорядження депозитними рахунками, грошовими коштами. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача помер. Позивач продовжував проживати у спірній квартирі, займався утриманням житла, сплачував комунальні послуги.

Далі позивач зазначає, що 22.03.2018 ОСОБА_2 , яка виявилась старшим майстром КП ШЕУ Святошинського району м. Києва, проникла до спірної квартири, шляхом зламу дверних замків, вивезла речі позивача у невідомому напрямку та опечатала квартиру. Вказані дії позивач вважає неправомірними, зазначає, що на законних підставах вселився та проживав у квартирі. Домовленість про порядок користування жилим приміщенням з батьком не укладали, користувались квартирою на рівних умовах, вселений був за згодою наймача та його дружини, яка на момент вселення також була зареєстрована у спірній квартирі. Вказане житло є постійним місцем проживання позивача, згоди на своє виселення не надавав. З огляду на викладене, позивач, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову від 23.04.2018 (т. 1 а.с. 102-105), просить визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Чалої А.П. від 18.03.2016 відкрито провадження у справі (т.1 а.с. 35).

Ухвалою суду від 21.06.2016 залучено до участі у справі співвідповідача Київську міську раду (т. 1 а.с. 46-47).

Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва №950 від 18.10.2016, у зв`язку з закінченням повноважень судді Чалої А.П., призначено автоматизований розподіл судової справи (т. 1 а.с. 57).

Ухвалою суду від 02.11.2016 справу прийнято до провадження судді Макаренка В.В. (т. 1 а.с. 58).

07.03.2017 від представника Київської міської ради надійшли письмові заперечення, у задоволенні позову просить відмовити через відсутність доказів, які б підтверджували бажання наймача ОСОБА_3 приватизувати спірне житло, вселення позивача до житлового приміщення як члена сім`ї наймача за згодою останнього, їх спільне проживання, ведення спільного господарства, наявність взаємних прав та обов`язків. Не надано доказів того, що спірне приміщення було постійним місцем проживання позивача, він значиться зареєстрованим за іншою адресою. Поданий позивачем акт КП «РЕО-6» від 16.02.2016 про проживання у квартирі, не є доказом підтвердження факту проживання з наймачем у квартирі, підприємство не уповноважене на видачу таких документів. Докази порушення прав позивача відсутні (т. 1 а.с. 66-69).

Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва №628 від 07.03.2017, у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Макаренка В.В., призначено автоматизований розподіл судової справи (т. 1 а.с. 72).

Ухвалою суду від 15.03.2017 справу прийнято до провадження судді Шум Л.М. (т. 1 а.с. 74).

Ухвалою суду від 28.03.2018 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо передачі права користування, реєстрації місця проживання та вселення будь-яких осіб до квартири АДРЕСА_1 , до розгляду справи по суті (витяг а. с. 92-93).

Постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2018 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 28.03.2018 про забезпечення позову скасовано, відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (витяг а.с. 83-87).

Ухвалою суду від 26.04.2018 вирішено проводити розгляд справи у загальному порядку, розпочато та відкладено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 158-159).

Ухвалою суду від 29.10.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва (т. 1 а.с. 201-202).

30.11.2018 від представника Святошинської РДА в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, проти позовних вимог заперечує, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що за життя наймач ОСОБА_3 звертався до відповідних органів із заявою про реєстрацію за адресою свого місця проживання будь-кого із членів своєї родини. Після зняття позивача з реєстраційного обліку за адресою місцезнаходження спірної квартири 14.06.2012, останній був зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_2 , докази постійного проживання у спірній квартирі у матеріалах справи відсутні. Додані до матеріалів справи документи не підтверджують позовних вимог (т. 1 а.с. 205-207).

Ухвалою суду від 17.01.2019 залишено без задоволення заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про забезпечення позову (т. 1 а.с. 228-229).

Ухвалою суду від 19.02.2019 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про забезпечення позову, заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо реєстрації місця проживання та вселення будь-яких інших осіб у квартиру АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті (витяг а.с. 101-102).

Постановою Київського апеляційного суду від 17.04.2019 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2019 скасовано, відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про забезпечення позову (витяг а.с. 170-175).

11.03.2019 в судовому засіданні протокольно залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 , про що занесено запис до журналу судового засідання (т. 2 а.с. 28).

Також в судовому засіданні 11.03.2019 представником КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва надано письмові пояснення, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, зазначає на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, в тому числі щодо проживання позивача у спірному житлі, наявність права на користування, проживання та приватизацію квартири, постійного проживання з батьком у квартирі, звернення останнього до органів приватизації із відповідною заявою. Крім того, починаючи з 23.03.2018 спірна квартира перебуває у володінні та користуванні комунального підприємства як службове житло на підставі акту №2 від 23.03.2018 р, виданого Святошинською РДА у м. Києві. З 21.06.2018 р. спірна квартира АДРЕСА_1 передана як службове житло у користування ОСОБА_2 , яка працює майстром на підприємстві, на підставі розпорядження Святошинської РДА у м. Києві №295 від 17.05.2018, після чого ОСОБА_2 видано ордер на житло та здійснено її реєстрацію у спірній квартирі (т.2 а.с. 15-17).

Ухвалою суду від 06.06.2019 провадження по справі зупинено до вирішення по суті клопотання про відвід судді Шум Л.М. (т. 2 а.с. 33-34).

Ухвалою судді Журибеди О.М. від 11.06.2019 відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді (т. 2 а.с. 36-37).

07.06.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Святошинської РДА в м. Києві, в якому проти позовних вимог заперечує, зазначає, що у спірній квартирі проживав та був зареєстрованим ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого спірне житлове приміщення стало вільним та передано до відання адміністрації, включено до числа службових жилих приміщень КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва (т. 2 а.с. 38-40).

Ухвалою суду від 30.09.2019 відмовлено у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі (т. 2 а.с. 56-57).

Ухвалою суду від 30.09.2019 закрито підготовче провадження у справі, за згодою сторін, в цей же день, справу призначено до судового розгляду (т. 2 а.с. 59-60).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав їх необгрунтованості та безпідставності, вимоги, викладеніу відзиві на позовну заяву підтримав.

Представник третьої особи Крижанівської О.Б. проти позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача КМР, представники третіх осіб Святошинського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином (т. 1 39,52, 61, 76, 98, 180, 182-183, т. 2 а.с. 2-4, 6, 48-50), а тому суд вважає за можливим проводити розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів у матеріалах справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 27.09.1978 ОСОБА_3 на сім`ю з однієї особи отримав ордер №10085 на право зайняття жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Ордер виданий на підставі рішення Ленінградської районної ради №430 від 11.09.1978 (т. 1 а.с. 5-6).

Квартира АДРЕСА_1 складається з 1 кімнати, жилою площею 12,6 кв.м, загальною площею 22,98 кв.м. (т. 1 а.с. 115-116).

За вказаною адресою ОСОБА_3 був зареєстрованим з 28.12.1978 р. (т. 1 а.с. 9).

12.05.1987 р. у вищевказану квартиру була зареєстрована дружина наймача ОСОБА_7 , 01.11.1992 р. зареєстровано сина наймача ОСОБА_1 - позивача по справі, що підтверджується довідкою форми №3 від 15.11.2006 (т. 1 а.с. 8, 113).

Судом встановлено , що після розлучення із ОСОБА_3 , 14.06.2012р . ОСОБА_7 разом із сином знялись з реєстраційного обліку і 03.07.2012 зареєструвались за адресою: АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 10-11, 107).

Відповідно до паспортних даних, 13.09.2016 р. позивач знятий з реєстраційного обліку (т. 1 а.с. 107).

Судом встановлено, що 12.10.2015 р. ОСОБА_3 уповноважив нотаріально посвідченою довіреністю, зареєстрованою в реєстрі за №2511, ОСОБА_1 , в тому числі щодо питань приватизації квартири АДРЕСА_1 . (т. 1 а.с. 118).

Проте, 13.10.2015р. ОСОБА_3 - батько позивача помер (т. 1 а.с. 22).

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за вищевказаною довіреністю (яка фактично діяла 1 день) припинено, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Відповідно до інформаційної довідки від 30.03.2018 квартира АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована (т. 1 а.с. 129).

22.03.2018 Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР передав Святошинській РДА в м. Києві на підставі акту №34 під службове житло для вирішення питань працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування населення квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 42).

23.03.2018 відповідно до акту №2 Святошинська РДА в м. Києві передала КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» під службове житло для вирішення питань працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування населення квартиру АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 43).

Розпорядженням Святошинської РДА в м. Києві №225 від 13.04.2018, спірну квартиру включено до числа службових жилих приміщень КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» (т. 2 а.с. 44).

28.05.2018 р. ОСОБА_2 , яка працює майстром в КП «ШЕУ» видано ордер №523 на право зайняття службового жилого приміщення, а саме, квартири АДРЕСА_1 . Ордер виданий на підставі розпорядження Святошинської РДА від 17.05.2018 №295 (т. 2 а.с. 19).

З 21.06.2018р. ОСОБА_2 разом зі своєю донькою зареєстровані у вказаній спірній квартирі (т. 2 а.с. 20-23).

Згідно з частиною першою статті 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, в осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Аналізуючи зазначені положення діючого законодавства у їх сукупності, суд вважає, що підстави для визнання права користування квартирою за ОСОБА_1 відсутні, оскільки вказане житлове приміщення загальною площею 22,98 кв.м. було надано для вселення лише одній особі, а саме, батьку позивача - ОСОБА_3 Сам же позивач лише деякий період часу був зареєстрованим у спірній квартирі (з 01.11.1992 по 14.06.2012). Докази, які б підтверджували наміри чи бажання наймача ОСОБА_3 на приватизацію житла, на вселення до спірного житлового приміщення сина, позивача по справі, суду ні позивачем ні його представником не надано та в ході розгляду справи не встановлено.

Посилання позивача про бажання батька приватизувати спірне житло на підставі чого останнім було видано довіреність, суд не приймає до уваги, оскільки вказаний документ виданий за 1 день до смерті батька. Наймач проживав у квартирі майже 37 років, а тому мав достатньо часу для врегулювання питання щодо приватизації майна. Проте, даним правом не скористався. Інших доказів, які б підтверджували спробу розпочати приватизацію житла суду надано не було.

Встановлено, що ОСОБА_1 має у встановленому законом порядку зареєстроване місце проживання у м. Києві. Жодних інших належних та допустимих доказів спільного постійного проживання позивача у спірному житловому приміщенні, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, суду не було надано.

Суд, критично відноситься до наданого позивачем акту проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , затвердженого ЖЕД №6 від 16.02.2016 та підтвердженого підписами сусідів, оскільки даний документ складався на підставі заяви ОСОБА_1 , про що зазначено в самому акті, відомості про які не перевірялися уповноваженими особами (т. 1 а.с. 119).

Посилання як на доказ постійного проживання у спірній квартирі з червня 2012 р., на квитанції про сплату позивачем комунальних послуг, суд не приймає до уваги, оскільки суду надано квитанції за жовтень-грудень 2015 р., частково за 2016 р. та 2017 р. (т. 1 а.с. 131-151), що не може свідчити про безперервність проживання з наймачем та утримання квартири.

Також суд не приймає до уваги пояснення, надані свідком ОСОБА_6 в судовому засіданні з приводу того, що позивач проживав у спірній квартирі як за життя батька ОСОБА_3 , так і після його смерті, оскільки свідок зазначила, що у даній квартирі не була жодного разу, з нині померлим батьком позивача не спілкувалася, самого позивача бачила декілька разів.

Суд також звертає увагу на те, що на даний час квартира передана до КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» під службове житло на підставі розпорядження Святошинської РДА в м. Києві. Вказане житлове приміщення на підставі ордеру передано ОСОБА_2 та зареєстровано у встановленому законом порядку.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 58, 61,63, 64 ЖК Української РСР, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва, ОСОБА_2 про визнання права користування квартирою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум