Номер провадження: 22-ц/813/1966/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря Ющак А.Ю.

Осіб, що брали участь у справі:

представник позивача Дяченко В.І.

представник апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

-про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , який в подальшому уточнив та просив скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 , який накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2016 року.

Вимоги обґрунтовував тим, що ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2016 року було вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті. Рішенням суду від 09 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. Рішення не оскаржувалося. Позивач в рамках вказаної справи звернувся з апеляційною скаргою про скасування ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.07.2017 року йому було відмовлено у задоволенні скарги, а ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову залишено без змін у зв?язку з тим, що ОСОБА_3 ) є сторонньою собою стосовно вказаної цивільної справи. Оскільки арештована квартира є приватною власністю позивача, він змушений звернутися до суду з даним позовом і просив звільнити майно з під арешту, накладений в рамках справи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено повністю. Усунув перешкоди ОСОБА_3 ) у користуванні та розпорядженні власністю та звільнив з під арешту квартиру АДРЕСА_1 , який накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2016 року по справі № 522/13118/16-ц.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року повністю та у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необгрунтованим та незаконним, прийняте з порушенням норм процесуального права, з неправильним установлення обставин, які мають значення для справи.

Зокрема зазначає про те, що позов подано до неналежного відповідача, так як він не має ні якого відношення до спірної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з`являється там тільки у період відвідування своєї матері. Позивачем не надано суду першої інстанції жодного доказу, що саме ОСОБА_2 перешкоджає йому у користуванні та розпорядженні спірною квартирою.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2016 року по справі № 522/13118/16-ц було вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , до вирішення спору по суті.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03.07.2017 року відмовлено у задоволенні скарги, а ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову залишено без змін у зв?язку з тим, що ОСОБА_3 ) є сторонньою собою стосовно вказаної цивільної справи. В ухвалі зазначено, що він не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом про звільнення майна з під-арешту (а.с.26).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_6 є власникомквартири АДРЕСА_1 .

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_3 ) районний суд виходив з того, що позивач є власником спірної квартири має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом звільнення її з під арешту.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» визначено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом, в Україні формується та діє єдиний Державний реєстр прав, який базується на державному обліку земельних ділянок усіх форм власності та розташованого на них іншого нерухомого майна, реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, їх обмежень та правочинів щодо нерухомого майна, державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до буду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.07.2016 року, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом звільнення майна з-під арешту.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не є власником спірної квартири самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові, так як арешт на неї був накладений в рамках справи за його позовом.

Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текс постанови складено 30.10.2019 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В.Цюра