Справа № 132/4539/18
Провадження № 2/132/148/19
06.03.2019 м. Калинівка
Калинівський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Гуцола М.П.
при секретарі Гордієнко А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,
14.12.2019 року до місцевого суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2, де просить визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком 67 по вул. Некрасова, м. Калинівка Вінницької області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, хоч належним чином була повідомлена про день розгляду справи, а саме через оголошення на офіційному веб -сайті судової влади.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:
позивач ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, є власником житлового будинку за адресою: вул.Некрасова,67, м.Калинівка Вінницької області, що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом зареєстрованому в реєстрі за №1244 від 22.11.2018 року.
За вказаною адресою зареєстрована і відповідач по справі ОСОБА_2, яка була дружиною позивача, шлюб між сторонами був розірваний.
Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Калинівською міською радою від 27.11.2018 року № 5868 у даному будинку зареєстровано 5 осіб. Згідно з Актом обстеження житлових умов, фактично проживають чотири особи, а саме ОСОБА_1, діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.
Тобто, відповідач на даний час прописана за вищевказаною адресою, хоча фактично з 01.01.2015 року по даний час в зазначеному будинку не проживає.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР.
Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно із ст. 156 Житлового Кодексу Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_2 з 2015 року не проживає в будинку за № 67 по вул.Некрасова, Калинівка Вінницької області, суд вважає, що остання втратила право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Також позивач просить суд зняти відповідача з реєстраційного обліку в його квартирі.
Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а тому у цій частині позову слід відмовити.
За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України,ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211,247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити частково..
визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за місцем реєстрації, а саме будинком, який розташований за адресою м.Калинівка вул.Некрасова,67, Вінницької області.
В задоволенні решти позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Гуцол М.П.