справа № 489/7522/18 провадження №2/489/573/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_3

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.06.2018. Від спільного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає та не приймає участі в її вихованні. У звязку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до досягнення нею повноліття.

Ухвалою суду від 27.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився. До суду надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти стягнення аліментів у розмірі визначеному позивачем, який є завеликим для нього, оскільки єдиним джерелом його доходів є заробітна плата у розмірі 4200,00 грн., яку він щомісячно офіційно отримує на підприємстві ТОВ «АЗС Статус-ОЙЛ» та будь-яких інших доходів немає. У звязку із цим, просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття.

Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, приходить до наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.06.2018 по справі № 489/854/18.

Від спільного шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ФП № 262362).

Згідно відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 22.11.2018 дитина проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач перебуває на обліку у відділі соціальних виплат управління соціальних виплат і компенсацій Корабельного району та отримує допомогу при народженні дитини, підтверджується довідкою Управління соціальних виплат і компенсацій Корабельного району про отримання допомоги при народженні дитини від 08.11.2018 № 3246.

Із пояснень позивача дитина перебуває на повному її утриманні та відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість та дозволяє його стан здоровя.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Так, згідно статті 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові.

Із доданих до відзиву письмових доказів, зокрема наказу № 1/к від 19.02.2019 вбачається, що з 19.02.2019 відповідач приступив до обовязків на посаді директора ТОВ «АЗС Статус-Ойл» з правом першого підпису в установах банку, закладом згідно штатного розпису, який відповідно до довідки від 21.03.2019 № 21/903-2019 складає 450,00 грн.

Будь-яких доказів про отримання відповідачем інших доходів матеріали справи не містять.

За таких обставин, оцінивши в сукупності наявні в справі докази та враховуючи вікову категорію малолітньої дитини та звичайні її потреби, стан здоровя дитини, позивача та відповідача, який є фізично здоровою людиною працездатного віку, а також те, що останній офіційно працевлаштований та його дохід, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог та стягнення з відповідача щомісячно аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин стягнення аліментів від частки доходу відповідача забезпечить необхідний та достатній рівень його участі в утриманні дитини для її гармонійного розвитку.

Одночасно суд розяснює, що відповідно до положень статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.11.2018.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

У іншій частині вимог відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини1 статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2;

відповідач: ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце реєстрації: м. Миколаїв, вул. Кутузова, 14.

Повний текст рішення складно 27.03.2019.

Суддя І.В.Коваленко