Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 415/415/19
Провадження № 22-ц/810/557/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Лисичанський міський голова Шилін С.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21 травня 2019 року, ухваленого Лисичанським міським судом Луганської області у складі судді Фастовця В.М. в приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського голови Шиліна С.І. про визнання протиправними та скасування розпорядження № 244-к від 21.12.2018 року про скасування розпорядження від 30.11.2018 року № 219-к «Про переукладення контракту з ОСОБА_1 », розпорядження № 262 -к від 27.12.2018 року «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення на посаді директора ЛСКП «Лисичанськводоканал з 31.12.2018 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вимоги обґрунтовано тим, з відповідно до контракту з керівником підприємства, що перебуває у комунальній власності Лисичанської міської ради від 05.12.2017 року, розпорядження міського голови Лисичанської міської ради № 249 від 08.12.2017 року, наказу № 263-к від 19.12.2017 року позивач обіймає посаду директора Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал». Розпорядженням міського голови Лисичанської міської ради Шиліна С. І . № 244-к від 21.12.2018 року було скасовано розпорядження від 30.11.2018 року «Про переукладенення контракту з ОСОБА_1 », і розпорядженням № 262 -к від 27.12.2018 року його було звільнено з займаної посади.

Позивач вважає дані розпорядження протиправними, оскільки прийняті з порушенням норм чинного законодавства та умов контракту від 30.11.2018 року.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 21.05.2018 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна С.І. № 244-к від 21.12.2018 року «Про скасування розпорядження від 30.11.2018 року № 219 -к «Про переукладенння контракту з ОСОБА_1 ».

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна С.І. № 262-к від 27.12.2018 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на нього, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна С.І. № 262-к від 27.12.2018 року, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у секретаря міської ради були всі повноваження, передбачені ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» для підписання розпорядження № 219 -к від 30.11.2018 року «Про переукладення контракту з ОСОБА_1 ». Крім того, скаржник зазначає, що не скасування розпорядження секретаря міської ради про переукладення контракту та визнання в цій частині дій протиправними не надає суду право вважати, що розпорядження № 219-к від 30.11.2018 року «Про переукладання контракту з ОСОБА_1 » є протиправним та таким, що не може породжувати правові наслідки або таким, яке носить ознаки ненормативного акту. Вважає висновки суду про відсутність підстав для скасування розпорядження № 262 -к від 27.12.2018 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу такими, що суперечать діючому законодавству.

Відзив на апеляційну скаргу мотиваний тим, що у секретаря Лисичанської міської ради не було законних підстав для виконання обов`язків міського голови з укладання контракту з позивачем, бо неможливість виконання відповідачем своїх повноважень 30.11.2018 року носила тимчасовий характер, а тому не була неможивістю здійснення повноважень міського голови в розумінні ч.2 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування». Крім того, належним відповідачем за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є юридична особа - ЛКСП "Лисичанськводоканал».

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи і в установленому законом порядку.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, з 05.12.2017 року позивач обіймав посаду директора Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал» за контрактом, укладеним між позивачем та Лисичанським міським головою Шиліним С.І .

30.11.2018 року між ОСОБА_1 та Лисичанським міським головою Шиліним С.І. був укладений контракт з керівником підприємства, що перебуває у комунальній власності Лисичанської міської ради.

08.12.2017 року розпорядженням міського голови № 249-к було переукладено контракт з ОСОБА_1 на строк з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року.

30.11.2018 року розпорядженням міського голови № 219-к за підписом секретаря міської ради Щеглакова Е.І. було переукладено контракт з ОСОБА_1 на строк з 01.01.2019 року по 31.12.2020 рік.

21.12.2018 року розпорядженням міського голови Шиліним С.І. було скасовано розпорядження міського голови від 30.11.2018 року № 219-к. «Про переукладення контракту з ОСОБА_1 » за підписом секретаря міської ради.

За розпорядженням міського голови від 27.12.2018 року № 262-к ОСОБА_1 звільнено з 31.12.2018 року у зв`язку із закінченням строку дії контракту на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Сфера застосування контракту визначається законами України. Контракт може бути укладений з працівниками, які працюють за контрактом згідно із законодавством, зокрема керівники підприємств, що є e загальнодержавній чи комунальній влаcності. Таким законодавчим актом є постанова Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у Державній власності».

Відповідно до вказаної постанови місцевим органам державної виконавчої влади рекомендовано застосовувавти порядок, передбачений затвердженим цією постановою Положенням, і при укладенні контрактів з керівниками підприємств, що належать до комунальної власності.

Враховуючи характер наступної роботи та умови її виконання, трудові відносини з керівником комунального підприємства не можуть бути встановлені на невизначений строк, виходячи з характеру роботи та порядку, визначеного законодавством про прийняття на посаду.

Відповідно до п.2 ст. 36 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути припинено у зв`язку із закінченням його строку, крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, розповсюджується законодавство про працю, яке регулює відносини по трудовому договору, то трудовий контракт може бути припиненим з підстав, передбачених законодавством п.2 ст. 36 КЗоТ.

Згідно п.10 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» призначення та звільнення з посад керівників підприємств, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад відноситься до повноважень міських голів.

Як вбачається з матеріалів справи 08.12.2017 року за розпорядженням міського голови № 249-к з ОСОБА_1 було переукладено контракт на строк з 01.01.2018 ркоу по 31.12.2018 року.

Відмовляючи у задоволенні вимоги в частині скасування розпорядження міського голови № 262-к від 27.12.2018 року, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що звільнення позивача відбулося на підставі закінчення строку дії контракту відповідно до закону і це підтверджено матеріалами справи.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності звільнення позивача протирічать встановленим судом першої інстанції обставинам справи та закону.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Однак, до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, оскільки при вирішенні справи в частині вказаних позовних вимог не звернув уваги на суб`єктний склад правовідносин сторін, зокрема на те, що вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в позові, оскільки відмова в задоволенні позову з вказаної підстави не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду з вказаними позовними вимогами, пред`явивши їх до всіх належних відповідачів - Лисичанської міської ради та Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищенню стоків «Лисичанськводоканал».

З вказаних вище підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та стягненні заробітної плати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367,376,383,384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лисичансьткого міського суду Луганської області від 21 травня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на посаді директора Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків «Лисичанськводоканал» з 31 грудня 2018 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати .

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про поновлення на посаді директора Лисичанського комунального спеціалізованого підприємства по видобутку, обробці, реалізації води та очищення стоків «Лисичанськводоканал» з 31 грудня 2018 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 21 травня 2019 рокув оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження Лисичанського міського голови Шиліна Сергія Івановича № 262 -К від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повного тексту постанови - 28 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді: