пр. № 2-з/759/175/19
ун. № 759/5343/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва П`ятничук І.В. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Волянського М.Ю. про забезпечення позову до відкриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 р. представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Волянський М.Ю. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме: заборонити приватному нотаріусу Київського міськог видавати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та накласти арешт на належу останньому 2/3 частину квартири АДРЕСА_1 - до набрання законної сили рішенням суду за позовом ОСОБА_1 який діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 - заявник має намір протягом 10 днів з моменту подання цієї заяви про забезпечення позову звернутись до суду з позовом в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 до ОСОБА_5 про визнання заповіту складеного від імені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсним.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до відкриття провадження у справі. Заборонено приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Неліну С.О. видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до набрання законної сили рішення суду за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ОСОБА_5 про визнання заповіту, складеного від імені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недійсним. Накладено арешт у вигляді заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 - до набрання законної сили рішення суду за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ОСОБА_5 про визнання заповіту, складеного від імені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недійсним.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 р. апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 задоволено частково. Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року скасовано, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Перевіривши матеріали справи, а також враховуючи обставини встановлені в постанові Київського апеляційного суду від 25 вересня 2019 р. суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно керівних роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А у пункті 4 даної постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заяви про забезпечення позову убачається, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду із позовом в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Положенням п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Отже, заява про забезпечення позову, по своїй суті, носить похідний характер від позову, який повинен бути пред`явлений заявником протягом десяти днів з дня постановлення ухвали (ч.4 ст.152 ЦПК).

Як убачається зі змісту заяви, адресою місця проживання відповідача ОСОБА_5 зазначено: АДРЕСА_2 , що територіально не належить до Святошинського району м. Києва.

Відповідно до справи, заповіт, складений від імені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосується нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка територіально не належить до Шевченківського району м. Києва.

Встановлено, що оспорюваний заповіт засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нелін С.О. за адресою: АДРЕСА_3 , яка згідно адміністративно-територіального поділу м. Києва розташована у Шевченківському районі.

За таких обставин, не встановлено обставин які надають можливість розгляду даної справи саме Святошинським районним судом м.Києва.

Враховуючи, що заява про забезпечення позову про визнання заповіту недійсним носить похідний характер від позову та містить інформацію про намір звернення ОСОБА_1 у суд із відповідним позовом, та те, що заповіт, складений від імені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосується нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_2 , слід передати вказану заяву для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини", інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розгядати конкретну справу.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне направити вказану заяву про забезпечення позову до відкриття провадження у справі для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Волянського М.Ю. про забезпечення позову до відкриття провадження у справі направити для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.10.2019 р.

Суддя: І.В.П`ятничук