Провадження №22-ц/812/574/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 квітня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Цуркан І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу №486/1872/18 за апеляційною скаргою Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області на рішення, яке постановив Южноукраїнський міський суд Миколаївської області під головуванням судді Франчук Олени Дмитрівни о 08 годині 51 хвилині у приміщенні цього суду 07 лютого 2019 року за позовом Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок адміністративного правопорушення,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2018 р. Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області (далі - Управління) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок адміністративного правопорушення.

Позов мотивовано тим, що 14 серпня 2017 р. відповідач, перебуваючи на Ташлицькому водосховищі, займався виловом риби забороненим знаряддям лову - «екраном», чим порушив п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства та таким чином незаконно виловив рибу судак в кількості 6 одиниць, чим заподіяв шкоду рибним запасам України на суму 3060 грн., розрахованих відповідно до Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 р. № 1209. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2017 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Посилаючись на викладене, а також на те, що під час винесення вищевказаної постанови судом не прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями відповідача рибному господарству України, обчисленої згідно зазначених Такс, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави майнову шкоду в сумі 3060 грн. та 1762 грн. судового збору на користь Управління.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 лютого 2019 р. позов Управління задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави (Арбузинське УК/Арбузинський район/21081100, , МФО 899998, р/р 4011) майнову шкоду, заподіяну внаслідок вчиненого правопорушення, в сумі 2000 грн. та на користь Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області судовий збір в розмірі 1762 грн., зарахувавши кошти на рахунок Державної казначейської служби України м. Київ розрахунковий МФО 820172, , п/р 4382.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення за порушення правил використання об'єктів тваринного світу встановлена постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2017 р. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд вважав за можливе зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої відповідачем рибним запасам України до 2000,00 грн., з урахуванням матеріального становища останнього, а саме, що відповідач є пенсіонером, отримує пенсію за віком, розмір якої становить 2059,48 грн.

В апеляційній скарзі Управління вказує, що судом не в повному обсязі досліджені нормативно-правові акти України, які встановлюють особливості застосування цивільної відповідальності до осіб, які завдали майнової шкоди природному навколишньому середовищу, та зроблено помилковий висновок про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої відповідачем і розрахованої позивачем, на підставі ст. 1193 ЦК України, оскільки таке суперечить положенням ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища», й просить рішення суду змінити в частині відшкодування шкоди та стягнути збитки в повному розмірі.

Відповідач подав відзив (заперечення) на апеляційну скаргу, в якому заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення і просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції таким вимогам в повному обсязі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 від вересня 2017 р. було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних доходів громадян в сумі 340 грн. Питання про відшкодування заподіяної шкоди, судом не вирішувалось.

Відповідно до зазначеної постанови 14 серпня 2017 р. ОСОБА_1 на Ташлицькому водосховищі ловив рибу забороненим знаряддям лову - "екран", при цьому було виявлено молодь судака в кількості 6 шт. (а.с. 5).

Згідно опису об'єктів лову (добування), вилучених у ОСОБА_1 від 14 серпня 2017 р., у останнього вилучені: молодь судака в кількості 6 шт., вагою 510 гр. (а.с. 7).

Як вбачається з опису-оцінки знарядь лову від 14 серпня 2017 року (а.с.8), у ОСОБА_1 вилучено екран з сіткома-теріолу, розміром 1,5х1м, вічко 15 мм.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, з врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_1 у спричиненні шкоди рибним запасам України є доведеною.

Колегія суддів відхиляє доводи заперечень відповідача на апеляційну скаргу щодо обставин скоєння адміністративного правопорушення, оскільки вони спростовуються висновками суду у постанові суду від 19 вересня 2017 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили та є обов'язковою для суду і цій справі, в якій вирішується питання про правові наслідки цього правопорушення.

При цьому, правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про тваринний світ», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами ст. 3 Закону України «Про тваринний світ», об'єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону України, є у тому числі риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку, які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

У ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» зазначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, як здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об'єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; давати обов'язкові до виконання письмові вказівки (приписи) про усунення порушень у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів; здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об'єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об'єктів тваринного світу з природного середовища.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розмір шкоди, заподіяної незаконним виловом риби обчислюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» від 21 листопада 2011 р. № 1209.

Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно п.п. 3.15, п. 6.3 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1999 р., зареєстрованих Міністерством юстиції України 28 квітня 1999 р. за № 269/3562, заборонений лов водних живих ресурсів із застосуванням, зокрема, промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань; застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування в повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідач порушив вимоги законодавства про охорону тваринного світу та в результаті незаконного вилову риби заподіяв збитки тваринному світу України.

Звертаючись з позовом, Управління наполягало на стягненні з відповідача збитків, заподіяних рибним запасам, розмір яких розраховано на підставі такс, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1209 від 21 листопада 2011 р. і становить 3060,00 грн. (6х17х30=3060,00 грн.) (а.с. 2).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважав за можливе застосувати положення ч. 4 ст. 1193 ЦК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.

Основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон) (частини 1, 2 ст. 4 ЦК України.

Застосування Цивільного кодексу України до врегулювання відносин у сферах господарювання, використання природних ресурсів, охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин визначено ст. 9 ЦК України.

Так, в силу ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Таким чином, застосування положень ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв'язку із заподіянням шкоди навколишньому природному середовищу, має певні обмеження, а саме ці положення застосовуються лише якщо спірні правовідносини не врегульовані іншими актами законодавства.

Так, в силу ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Між тим, згідно із ч. 2 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

За такого при вирішенні даного спору застосуванню в силу положень ч. 1 ст. 9 ЦК України підлягає саме норми ч. 2 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього середовища» та відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 1193 ЦК України, а отже і для зменшення розміру заподіяної відповідачем шкоди.

З урахуванням викладеного суд помилково застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому рішення суду в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України необхідно змінити, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що рішення суду в частині визначення розміру стягнутої майнової шкоди змінено, але суд першої інстанції при ухваленні рішення про часткове задоволення позову стягнув з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в повному обсязі, немає необхідності у зміні розподілу судових витрат, понесених в суді першої інстанції, але у зв'язку із задоволенням апеляційної інстанції слід розподілити судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Розмір судового збору визначений Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся до суду з позовом 21 грудня 2018 р., а тому, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р. (1 762 грн.), правильно сплатив судовий збір за ставками, передбаченими підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 1).

В силу підпункту 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги сплачується судовий збір у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Тому, звертаючись з апеляційною скаргою відповідач повинен був сплатити 2 643 грн судового збору (150%х1762 грн.), але сплатив 1 921 грн., тобто недоплаченими залишились 722 грн. судового збору.

За такого в порядку розподілу судових витрат в апеляційній інстанції з відповідача необхідно стягнути: на користь позивача 1 921 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та в дохід держави - 722 грн.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 лютого 2019 року змінити в частині визначення розміру майнової шкоди.

Позов Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок адміністративного правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави (Арбузинське УК/Арбузинський район/21081100, , МФО 899998, р/р 4011) 3 060 (три тисячі шістдесят) грн. майнової шкоди.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, у с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір за подання апеляційної скарги: на користь Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області - 1 921 (тисячу дев'ятсот двадцять одну) грн., зарахувавши кошти на рахунок Державної казначейської служби України м. Київ розрахунковий МФО 820172, , п/р 4382, та в дохід держави - 722 (сімсот двадцять дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

________________________________________

Повний текст постанови складений 02 квітня 2019 року