22-ц/804/3041/19

Номер провадження 22-ц/804/3041/19
Головуючий у 1 інстанції Музика О.М.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
У Х В А Л А

29 жовтня 2019 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Лопатіної М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2019 року про відмову у скасуванні заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів (суддя першої інстанції Музика О.М. ), -,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2019 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування ухвал Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 листопада 2018 року та 08 лютого 2019 року в частині застосування заходів процесуального примусу у виді штрафу відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка 25 жовтня 2019 року разом з матеріалами справи надійшла на адресу Донецького апеляційного суду.

Апеляційна скарга не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала суду про відмову у скасуванні ухвал про стягнення штрафів відсутня в переліку ухвал, визначених ч.1 ст. 353 ЦПК України, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За вимогами частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.

Таким чином, з огляду на те, що відповідач звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, є підстави для застосування юридичних наслідків такого оскарження, визначених у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Керуючись п.4.ч.5.ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Не прийняти до розгляду та повернути апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2019 року про відмову у скасуванні заходів процесуального примусу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Суддя: