Справа № 743/159/19
Провадження № 2/743/66/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2019 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого-судді Жовток Є.А

при секретарі Марченко А.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт.Ріпки справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , про стягнення коштів, зазначивши, що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.11.2013 року, з нього, на користь відповідача, стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 22.10.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Приймаючи до уваги, що неповнолітній син позивача ОСОБА_6 із серпня 2017 року проживає разом з батьком і перебуває на його утриманні, а рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.11.2018 року з 07.09.2017 року припинено виплату аліментів на вказану дитину, ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст.179, 183, 186 СК України, просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 13991 грн. 57 коп., отримані в якості аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , за період з 01.09.2017 року по 30.11.2017 року, та за період з 01.05.2018 року по 31.12.2018 року, тобто за період проживання дитини з батьком і перебування на його утриманні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково пояснивши, що аліменти зі свого грошового утримання на час проживання сина з матір`ю, він сплачував добровільно і в повному обсязі, а вподальшому кошти стягувалися з нього примусово вже в той час, коли син Назар проживав з позивачем.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що на її думку із січня 2019 року надмірно отримані аліменти з неї вже стягуються, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 26.03.2019 року № 82.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 04.11.2013 року, а відповідачеві повернуто дошлюбне прізвище ОСОБА_7 .

Вподальшому відповідач уклала повторний шлюб, змінивши прізвище на ОСОБА_8 .

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.11.2013 року, зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання обох неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача, починаючи з 22.10.2013 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Починаючи з 18.08.2017 року малолітній син ОСОБА_6 проживає разом з батьком і перебуває на його повному утриманні.

Факт перебування сина на утриманні позивача підтверджується належними і допустимими засобами доказування та визнається обома сторонами.

Згідно ч.1ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Матеріалами справи підтверджено, що батько дитини ставив під сумнів цільове використання матір`ю дитини аліментів, отриманих на утримання сина, в тому числі за період проживання дитини зі ОСОБА_1 .

З відповіді служби у справах дітей Ріпкинської РДА Чернігівської області від 25.04.2018 року № 01-06/232 на звернення ОСОБА_1 , щодо проведення контролю за цільовим витрачанням аліментів ОСОБА_2 вбачається, що остання відмовилась надавати будь-яку інформацію стосовно витрачених аліментних коштів та звітувати про це у майбутньому.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20.11.2018 року припинено з 07.09.2017 року виплату аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 , за рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.11.2013 року, на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_4 . Вказане рішення вступило в законну силу.

Як вбачається із звітів про здійснені відрахування та виплати № 02 від 14.01.2019 року та № 03 від 04.01.2019 року виданих Азово-Чорноморським регіональним управлінням ДПСУ, із заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, та за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, включно, відраховувалися аліменти у розмірі 33% частини заробітку позивача, за рапортом останнього, тобто добровільно.

Згідно довідки ВДВС Ріпкинського РУЮ від 21.01.2019 року № 41, у позивача відсутня заборгованість по аліментах на користь ОСОБА_3 на утримання обох дітей.

Таким чином, судом встановлено, що кошти в розмірі 13991 грн. 57 коп., які отримала ОСОБА_2 , в якості аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , за період з 01.09.2017 року по 30.11.2017 року, та за період з 01.05.2018 року по 31.12.2018 року, були утримані з доходу позивача в той час, коли дитина вже проживала з батьком, тобто у примусовому порядку.

Згідно ст.179 СК України, аліменти одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Приймаючи до уваги категоричну відмову відповідача ОСОБА_2 звітувати про цільове використання аліментів, отриманих на сина ОСОБА_6 , який проживає з батьком, за період з 01.09.2017 року по 30.11.2017 року, та за період з 01.05.2018 року по 31.12.2018 року, сума аліментів за вказаний період підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З довідки про доходи виданої в/ч 2253 від 26.03.2019 року № 82 вбачається, що з відповідача ОСОБА_2 з січня 2019 року відраховуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 .

Разом з цим, ОСОБА_2 належними і допустимими засобами доказування не довела той факт, що до суми утримуваних з неї аліментів на сина ОСОБА_6 , відображених у довідці в/ч 2253 від 26.03.2019 року № 82, включено розмір зайво отриманих аліментів на вказану дитину.

Крім того, у вказаній довідці міститься інформація про утримані аліменти, а не про безпідставно отримані кошти.

Таким чином, твердження ОСОБА_2 про те, що з її доходу вже утримуються зайво отримані аліменти на сина ОСОБА_6 , суд розцінює виключно як припущення відповідача.

Вказані пояснення не підтверджено належними і допустимими засобами доказування.

Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 263-265, 277-279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , кошти в розмірі 13991 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто одна) грн. 57 коп., отримані ОСОБА_3 , в якості аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.09.2017 року по 30.11.2017 року, та за період з 01.05.2018 року по 31.12.2018 року.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с.Горностаївка Ріпкинського району Чернігівської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , 768 грн. 40 коп. в якості відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляція на рішення може бути подана до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повне рішення складено 02.04.2019 року.

Суддя Є.А. Жовток