Провадження № 22-ц/802/353/19 Категорія: 50 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та додаткових витрат на дитину, які обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син - ОСОБА_4, а 20 липня 2004 року шлюб між ними розірвано.

Крім того, позивач зазначала, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2013 року постановлено стягувати з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 24 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час їх син досяг повноліття і навчається на другому курсі факультету міжнародних відносин, суспільні комунікації та регіональні студії Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки на денній формі навчання. Вартість навчання за перший курс складає 17400 грн., а за другий курс -19784 грн. Позивач вважає, що витрати на оплату за навчання є додатковими витратами на дитину.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 02 листопада 2018 року і до досягнення дитиною двадцяти трьох років, а також просила стягнути з відповідача додаткові витрати на оплату навчання їх сина за 2017-2018 навчальний рік і за три місяці навчання 2018 - 2019 навчального року в розмірі 11667 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2018 року в даній справі позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 05 листопада 2018 року, але не більше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину в розмірі 13645,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу на це рішення, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, а в задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу представника позивача слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, змінити, а в частині задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, яка продовжує навчання, - скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з того, що кожний із батьків зобов'язаний нести матеріальні витрати на дитину, а також із того, що витрати на оплату навчання дитини у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти відноситься до додаткових витрат на дитину, які можуть бути стягнуті з одного з батьків на підставі статті 185 СК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з порушенням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі до 09 липня 2009 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народився син ОСОБА_4, про що було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (а. с.10).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що син сторін по справі - ОСОБА_4 проживає разом зі своєю матір'ю - позивачем в даній справі ОСОБА_2

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2013 року постановлено стягувати з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 24 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача в її користь додаткові витрати на дитину, а саме: половину понесених нею витрат на оплату за навчання їх сина у Східноєвропейському національному університеті імені Лесі Українки в розмірі 11667,20 грн.

Згідно із вимогами статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За положеннями статті 185 СК України додаткові витрати стягуються на дитину, яка не досягла повноліття.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 вересня 2018 року в справі №569/6838/15-ц, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов.

При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

З врахуванням зазначених вимог закону суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що навчання сина сторін в даній справі у Східноєвропейському університеті імені Лесі Українки для здобуття професійної освіти відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини.

Крім того, суд своїм рішенням стягнув з відповідача в користь позивача витрати на оплату за навчання дитини після досягнення нею повноліття, хоча закон, а саме стаття 185 СК України, передбачає участь батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення - про відмову в задоволенні позову.

Також апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, з наступних підстав.

Частина 1 статті 190 СК України передбачає, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати допомогу.

Згідно довідки № 11/4026 від 23 листопада 2018 року син сторін по справі - ОСОБА_4 є студентом 2-го курсу міжнародних відносин денної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб освітнього ступеня «бакалавр» Східноєвропейського національного університету імені Лесі України, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року (а.с.32).

Отже, син позивача і відповідача, який навчається на факультеті міжнародних відносин денної форми навчання Східноєвропейського національного Університету імені Лесі Українки і не має інших доходів, потребує матеріальної допомоги.

Обов'язок по утриманню повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, лежить на обох батьках.

При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

До своєї позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, який продовжує навчання, позивач ОСОБА_2 додала договір № 15/МВ/2017 про надання освітніх послуг, який був укладений 01 серпня 2017 року між Східноєвропейським національним університетом імені Лесі Українки і ОСОБА_2, згідно умов якого університет зобов'язується надати освітню послугу на рівні стандартів вищої освіти, вартість освітньої послуги за 2017-2018 роки складає 17400 грн. (а.с.8,9).

Із матеріалів справи убачається, що відповідач участі в розгляді даної справи не брав і судом було постановлено заочне судове рішення.

До заяви про перегляд заочного рішення відповідач додав свідоцтва про народження його трьох дітей: дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59), дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.55,56), сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.57,58).

Колегія суддів вважає, що суд, стягнувши з відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2500 грн., не врахував зазначених вище обставин та того, що відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, а тому рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, слід змінити, стягнувши з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської від 18 грудня 2018 року в даній справі в частині задоволення позову про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, змінити, а в частині задоволення позову про стягнення додаткових витрат на дитину - скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в позові.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 05 листопада 2018 року на період навчання і до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

В решті рішення суду в цій частині залишити без змін.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді